ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.03.15р. Справа № 904/125/15
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПІДПРИЄМСТВА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ "АГРО-КОМПЛЕКТ", с. Олександропіль, Солонянський район, Дніпропетровська область

до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 126 680,30 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Соболєва М.І. - довіреність № 2 від 10.02.15;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПІДПРИЄМСТВО МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ "АГРО-КОМПЛЕКТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" про стягнення 126 680,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору поставки № 511130241 від 23.01.13.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, через канцелярію суду надав заяву про розстрочку виконання рішення.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 04.03.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між постачальником (позивач) та ВАТ "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", яке в подальшому змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" (покупець, відповідач) укладений договір поставки № 511130241 від 23.01.13 (Договір).

Згідно предмету цього Договору, постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально -технічного призначення (товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови, і терміни постачання товару вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, що є невід'ємною його часткою. Ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається в гривнях і вказана в специфікаціях до цього договору (п.2.1). Цей договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.13, а в частині невиконаних зобов'язань по договору - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.10.1).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, і здійснив поставку продукції відповідачу на загальну суму 100 485,73 грн. за видатковими накладними та довіреностями до них (а.с.23-26).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1 розрахунки за цим договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і терміни, вказані в специфікаціях до договору. Специфікаціями до договору визначений термін оплати - 20 календарних днів з моменту постачання товару.

Однак, Відповідач порушив умови договору, і не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого товару. Внаслідок цього, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день подання позову, дорівнює 100 485,73 грн., що підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 100 485,73 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 3 716,50 грн. за прострочення оплати товару за періоди з 09.09.13 по 28.12.14, з 12.11.13 по 28.123.14, з 06.12.13 по 28.12.14.

Розрахунок 3 % річних, наданий, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, вимоги позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 3 716,50 грн. за прострочення оплати товару за періоди з 09.09.13 по 28.12.14, з 12.11.13 по 28.123.14, з 06.12.13 по 28.12.14 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач заявив про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 22 478,07 грн. за періоди 09.09.13 по 28.12.14, з 12.11.13 по 28.123.14, з 06.12.13 по 28.12.14.

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Тому, позивачем неправомірно включено до розрахунку індекс інфляції за місяць, в якому платіж мав бути здійснений.

Під час перевірки розрахунку, судом встановлено, що за періоди прострочки з жовтня 2013 по грудень 2014, з грудня 2013 по рудень 2014, з січня 2014 по грудень 2014, з січня 2014 по грудень 2014, сума яка підлягає до стягнення становить 25 983,92 грн.

Разом із тим, позивач заявив до стягнення суму 22 478,07 грн. Оскільки, відсутні підстави зазначені у пункті два статті 83 ГПК України, то, з відповідача слід стягнути на користь позивача інфляційні втрати в межах заявленої суми в розмірі 22 478,07 грн.

Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області на три місяці.

Заява обґрунтована неможливістю одразу сплатити всю суму через економічну кризу. За підсумками 2014 року підприємство є збитковим, сума дебіторської заборгованості підприємства перевищує суму кредиторської заборгованості та складає 3 243 715 грн. Збитки підприємства за 3 квартал складають 748 933 грн. Своєчасне виконання рішення суду є неможливим у зв'язку з відсутністю обігових коштів.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (постанова ВГСУ №9 від 17.10.2012р.)

Враховуючи, вищевикладене, суд вважає за можливе надати розстрочення виконання рішення суду на два місяці починаючи з березня 2015.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 193, 525, 526, 629, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД"( 49081, м. Дніпропетровськ, вул.. Столєтова,21, код 05393116) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПІДПРИЄМСТВА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ "АГРО-КОМПЛЕКТ"( Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Олександропіль, вул.. Радянська,5, код 20257600) 100 485,73 грн. - основної заборгованості, 3 716,50 грн. - 3 % річних, 22 478,07 грн.- інфляційного збільшення, 2533,61 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення суду на два місяці з оплатою рівними частинами починаючи з березня: сума 64 606,96 грн. зі строком оплати до 31.03.2015; сума 64 606,96 - грн. зі строком оплати до 30.04.2015.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 10.03.15.

Суддя М.О.Ніколенко