ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 910/15409/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Глос О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія"
на постановувід 15.01.2015 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/15409/14
господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
простягнення 13 600,00 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:не з'явились не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Стасюк С.В.) від 23.10.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Сулім В.В., судді - Гаврилюк О.М., Коротун О.М.) від 15.01.2015, у справі № 910/15409/14 в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.22, 32, 34, 36, 104 ГПК України, ст.31 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приватне акціонерне товариство "Українська гірничо-металургійна компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення з відповідача на користь позивача 13 600,00 грн, посилаючись на недоплату по страховому відшкодуванню.

Відмовляючи в позові, суди правомірно виходили із такого.

25.04.2013 у м. Києві по вул. Якутській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі автомобіля марки "МАН", державний номер ВХ 2752 ВА, під керуванням Борейко О.Б., внаслідок чого останній здійснив наїзд на виїзні ролети, що призвело до їх пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Борейко О.Б. Правил дорожнього руху України; останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2013 у справі № 759/6580/13-г.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "МАН", державний номер ВХ 2752 ВА, станом на момент скоєння Борейком О.Б. ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2639234 від 10.07.2012. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн.

26.04.2013 позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку. До поданої заяви було додано рахунок фактуру №СФ-0000071 від 26.04.2013 обслуговуючої компанії Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОББІ" на суму нанесених збитків у розмірі 38 034,00 грн за ремонт секційних промислових воріт SPU 40.

15.08.2013 відповідач листом за вих. №10-11/1516 витребував додаткові документи для виплати страхового відшкодування.

Супровідним листом №676 від 01.10.2013 відповідачем було направлено позивачу витребувані ним документи.

Відповідно до звіту №01/68 від 01.07.2013 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Якутська, 7-А, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертум-АВЕ", вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження при ДТП складає 29 320,40 грн.

На підставі проведеної незалежної оцінки майна та приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2639234 від 10.07.2012, а також зменшення страхового відшкодування на суму податку на додану вартість 20% в розмірі 4 886,74 грн, відповідачем було здійснено оплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 23 433,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням №0053124 від 11.10.2013 на суму 23 433,66 грн (наявне в матеріалах справи).

05.11.2013 позивачем на адресу відповідача подано заяву про проведення доплати в розмірі 14 600,40 грн.

08.11.2013 відповідачем надана відповідь на заяву від 05.11.2013, в якій зазначалося, що вартість пошкодженого майна було визначено відповідачем відповідно до звіту незалежної експертної організації і становить 24 433,66 грн. Зазначена сума була зменшена на розмір передбаченої умовами полісу АВ/2639234 від 10.07.2012 франшизи (1 000 грн). Крім того, відповідач зазначив, що рішення щодо розміру страхового відшкодування може бути переглянуто у випадку надання позивачем документів, що підтверджують вартість відновлювальних робіт з ремонту та факт оплати таких робіт.

У зв'язку з повторним зверненням позивача із заявою про доплату страхового відшкодування, до якої було додано Акт здачі-прийняття робіт від 05.02.2014, страховиком було прийнято рішення про доплату розміру податку на додану вартість у сумі 4 886,74 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №0033326 від 21.07.2014 на суму 4 886,74 грн (наявне в матеріалах справи).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з недоплатою коштів по страховому у відшкодуванню у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 13 600,00 грн.

Згідно п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається зі змісту ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих (ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином страхова компанія відшкодовує оцінену шкоду в якій розраховано витрати з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, визначеного згідно порядку, встановленого законодавством.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 ГПК України).

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Суди правомірно виходили із того, що надані позивачем акти виконаних робіт не є належним доказом в частині вимог до страхової компанії оскільки вони: - не є оціненою шкодою в розумінні Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні; - не містять розрахунок коефіцієнту фізичного зносу (20%) відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази, вірно застосували норми матеріального та процесуального права, відтак їх висновки про задоволення позовних вимог є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятих у справі рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 у справі № 910/15409/14 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Глос