ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 року Справа № 912/2196/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

за участю прокурора прокуратури Дніпропетровської області Слюсар Я.В.

за участю представників сторін:

від відповідача: Калініна А.О., представник. дов. № б/н

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства "Зодчий-Р" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 29.10.2014р. у справі №912/2196/14

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства "Зодчий-Р"

до відповідача 1: Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції;

до відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Кіровоградська заготівельна контора "Ефіролія"

за участю в справі прокурора м. Кіровограда в інтересах держави на стороні Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області,

про стягнення 45 804,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.02.2015р. за клопотанням позивач розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «Зодчий-Р» продовжено на 15 днів.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 29.10.2014р. ( суддя Змеул О.А. ) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що у справі відсутні докази того, що факт неправомірності чи незаконної бездіяльності Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ щодо примусового виконання наказу господарського суду від 21.03.2011 у справі №5013/131/11 був встановлений відповідними засобами доказування, зокрема у ході розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця. З наявних у справі документів не вбачається того, що Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ мав можливість у встановлених законом порядку та способом виконати наказ господарського суду у зв'язку з відсутністю коштів та іншого майна боржника тобто відсутній причинний зв'язок між діями державного виконавця, який повернув наказ без виконання і шкодою, яку заявлено позивачем до стягнення.

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства "Зодчий-Р", не погодившись з рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі зазначено, що державним виконавцем не було вжито ніяких заходів щодо розшуку майна та місцезнаходження боржника; державний виконавець не звертався до правоохоронних органів чи до стягувача, щоб з'ясувати місцезнаходження боржника, який працював, виробляючи технічну олію, та закінчив реконструкцію будівлі складу в цех по пере робці насіння соняшника і мав майно, на яке можливо було звернути стягнення.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2014р.

Представник скаржника підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі та вказав, що під час виконавчого провадження, протягом 2012 року, неодноразово звертався до державного виконавця з заявами про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Однак державний виконавець з різних підстав відмовляв. Про повернення виконавчого документа стягувану стало відомо 28.03.2013р., коли він в черговий раз звернувся до виконавчої служби. Однак наказ стягував не отримував. В подальшому стало відомо, що наказ втрачено, а також втрачено справу. Листом від 06.12.2013р. начальник управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області запевнив, що 21.10.2013р. до господарського суду направлено заяву про видачу дубліката виконавчого документа. 21.10.2013р. ще не був пропущений строк пред'явлення наказу до виконання. Проте Кіровський ВДВС звернувся з поданням до господарського суду про видачу наказу лише 08.04.2014р., тобто після спливу строку пред'явлення наказу до виконання. Представник Кіровського ВДВС в засідання суду не з'являвся, витребувані документи не надав і 20.05.2014р. ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання про видачу дублікату наказу. Вдруге ВДВС звертався до суду з поданням про видачу дублікату наказу 19.09.2014р.. Ухвалою суду від 25.09.2014р. було відмовлено в задоволенні у зв'язку з пропуском строку встановленого для пред'явлення наказу до виконання. У зв'язку з невжиттям державним виконавцем заходів для примусового виконання рішення, втратою наказу та пропуском строку встановленого для пред'явлення наказу до виконання, що робить неможливим виконання рішення суду, позивачу спричинені збитки в сумі 46 020 грн., які складаються з 37 923,98 грн. - суми яка підлягала стягненню за наказом, 3 413грн. - 3% річних за три роки та 4 683,02 інфляційних втрат за 3 роки. Просить рішення суду скасувати і позов задовольнити.

Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ у відзиві на апеляційну скаргу та його представниця в судовому засіданні вказали, що наказ господарського суду про стягнення на користь позивача з ТОВ «Ефіроолія» 37 923,96 грн. надійшов на виконання 05.04.2011р. і 07.04.2011р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З метою з'ясування майнового стану боржника державним виконавцем направлено запити до ДАІ, ООБТІ, інспекції держнагляду, ДПІ. Згідно відповідей, що надійшли з реєструючи органів, за боржником не зареєстровано ні транспортних засобів, ні нерухомого майна, ні сільськогосподарської техніки, а також за ТОВ «Ефіроолія» відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах не значиться.

22.04.2011р. державним виконавцем за участю понятих, для перевірки майнового стану боржника, здійснено вихід на адресу останнього та встановлено, що у боржника відсутнє належне йому на праві власності майно на яке може бути звернуто стягнення, про що складено відповідний акт. У зв'язку з цим державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа та разом з виконавчим документом направлена на адресу стягувача. Враховуючи, що постанова разом з виконавчим документом на адресу позивача не надходила, то вищевказані документи було втрачено при пересилці. Позивач з травня 2011р. по березень 2013р. не звертався до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду, що підтверджує факт відсутності зацікавленості стягувача протягом тривалого часу. Листом від 06.12.2013р. директору ТОВ «Зодчий-Р» було роз'яснено, що повернення виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом. А листом від 09.12.2013р. повідомлено про право стягувача звернутися до господарського суду з заявою про видачу дублікати судового наказу. На вказані роз'яснення директор ТОВ «Зодчий-Р» не відреагувала. Судом першої інстанції на основі наданих доказів - копій матеріалів виконавчого провадження, встановлено відсутність у боржника майна, належного йому на праві власності, на яке можливо звернути стягнення. На час розгляду справи про відшкодування шкоди відсутній факт неправомірності дій державного виконавця, встановлений відповідними засобами доказування. Господарський суд вірно дійшов висновку, що відсутній причинний зв'язок між діями державного виконавця, який повернув наказ господарського суду без виконання та шкодою, яку заявлено позивачем до стягнення.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала. Свого представника в судове засідання не направила. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що рішення господарського суду відповідає встановленим по справі обставинам та діючому законодавству. Просить залишити його в силі, а апеляційну скаргу без задовлення.

Позивач свого представника в судове засідання 02.03.2015р. не направив. Подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні даного клопотання у зв'язку зі спливом 05.03.2015р. встановленого законом строку розгляду справи, з урахуванням його продовження на 15 днів.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні ухвали суду, встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2011р., позовні вимоги ТОВ ВП "Зодчий-Р" задоволено. Стягнуто з ТОВ заготівельна контора "Ефіролія" заборгованість у сумі 37 315,80 грн., витрати на державне мито в сумі 372,16 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн.

21.03.2011р. господарським судом на виконання рішення видано відповідний наказ, який дійсний для пред'явлення до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 16.03.2011р.

05.04.2011р. ТОВ «Зодчий-Р» подало наказ на виконання і державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ 07.04.2011р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25720926 щодо виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 21.03.2011 № 5013/131/11.

В період з 27.04.2011р. по 04.05.2011р. державним виконавцем направлені запити в Держтехнагляд, ДАІ, ДПІ, Земельний кадастр, ООБТІ, Управління статистики з метою виявлення майна, яке належить боржнику та відкритих рахунків в банках(а.с.73-75).

Згідно відповідей, що надійшли у боржника відсутнє зареєстроване за ним на праві власності рухоме та нерухоме майно, земельні ділянки. а також відсутні відомості щодо відкритих рахунків (а.с.76-78).

22.04.2011р. державним виконавцем за участю понятих складено акт про те, що виходом на адресу боржника майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

15.12.2011р. Державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" ( у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними). Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 15.12.2012.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Зодчий-Р» заявами від 25.05.2011р., 27.03.2013р., 28,03.2913р., 24.07.2013р. зверталося до виконавчої служби з проханням ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження (а.с.95,96, 134 - 135).

Згідно заяви від 28.03.2013р., ТОВ «Зодчий-Р» при ознайомленні 27.03.2013р. з матеріалами справи по виконанню наказу стало відомо про закінчення виконавчого провадження 15.12.2011р. і направленні наказу господарського суду на його адресу, який був втрачений при пересилці. В цій заяві заявник просив ВДВС одержати дублікат наказу та прийняти до подальшого провадження.

Листом від 06.12.2013р. за підписом начальника управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області директору ТОВ "Зодчий-Р" Резніку О.М. направлено роз'яснення про те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених законодавством строків (а.с.82).

Листом від 09.12.2013р. Кіровський ВДВС запропонував ТОВ «Зодчий-Р» звернутися до господарського суду з заявою про видачу дубліката наказу (а.с.81).

17.01.2014р. до господарського суду надійшло подання Кіровського ВДВС про видачу дубліката наказу № 5013/131/11 про стягнення з ТОВ ЗК «Ефіролія» боргу в сумі 37 923,96 грн. на користь ТОВ ВП «Зодчий-Р».

Ухвалою господарського суду від 21.01.2013р. по справі № 5013/131/11 подання ВДВС відхилено у зв'язку з тим, що до подання не було додано доказів втрати наказу, а саме довідки про втрату ВДВС наказу господарського суду (а.с.85-86).

17.02.14р. до господарського суду Кіровоградської області надійшла скарга ТОВ ВП "Зодчий - Р" про захист його прав стягувача у виконавчому провадженні, відповідно до якої скаржник просив: скасувати неправомірну постанову Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.11р. у справі № 5013/131/11 про примусове стягнення з ТОВ заготівельна контора "Ефіролія" на користь ТОВ ВП "Зодчий-Р" боргу в сумі 37923,96 грн.;

зобов'язати Кіровський ВДВС відкрити виконавче провадження про примусове стягнення з ТОВ заготівельна контора "Ефіролія" на користь ТОВ ВП "Зодчий-Р" заборгованості в сумі 37923,96 грн згідно наказу господарського суду №5013/131/11 від 21.03.2011р.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 19 лютого 2014 р. скаргу ТОВ ВП "Зодчий - Р" залишено без розгляду у зв'язку з значним (більше 2-х років) пропуском без поважних причин, встановленого законом строку для оскарження дій (бездіяльності) органів ДВС при виконанні рішень судів. Ухвала набрала законної сили з дня її винесення (а.с.7-8).

08.04.2014р. до господарського суду надійшло подання Кіровського ВДВС про видачу дубліката наказу № 5013/131/11 про стягнення з ТОВ ЗК «Ефіролія» боргу в сумі 37 923,96 грн. на користь ТОВ ВП «Зодчий-Р». у зв'язку з його втратою при пересилці.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2014р. у задоволенні подання відмовлено з тих підстав, що строк пред'явлення наказу до виконання сплив ще 15.12.2012р. а державний виконавець має право звернутися з таким клопотанням лише в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (а.с.9-10).

23.09.2014р. до господарського суду надійшло подання Кіровського ВДВС про видачу дубліката наказу господарського суду від 21.03.2011р. у справі № 5013/131/11, у зв'язку з його втратою при пересилці.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2014р. у задоволенні подання відмовлено з тих же підстав ( що строк пред'явлення наказу до виконання сплив ще 15.12.2012р. і державному виконавцю не надано право звертатися до суду з заявою про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання) (а.с.9-10).

Неможливість виконання рішення суду і стала причиною звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача збитків у вигляді суми, присудженої до стягнення за рішенням цього ж господарського суду від 01.03.2011р. з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Частиною 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.1166 ЦК України, відповідно до ч.1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ зам позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, згідно наведених норм відповідальність заподіювача шкоди настає лише за наявності сукупності умов, що складають цивільне правопорушення, а саме: дії (бездіяльність) останньої повинні бути неправомірними, в результаті цих дій завдається шкода, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Крім того, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

У п. 9 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239) зазначено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не надані належні та допустимі докази неправомірності дій державного виконавця, якими могли бути ухвала суду або відповідь начальника відповідного відділу ДВС на скаргу в яких би встановлювалась неправомірність дій державного виконавця.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що збитки позивачу причинені внаслідок втрати наказу та неможливістю отримати дублікат наказу у зв'язку пропущенням строку для пред'явлення наказу до виконання без поважних причин, що встановлено ухвалами суду.

Надані позивачем докази того, що в період виконавчого провадження боржник здійснював будівництво цеху свідчить про те, що державним виконавцем не в повній мірі приймалися заходи для виконання рішення суду. Однак ці дії не знаходяться в причинному зв'язку зі збитками, які виникли у позивача в наслідок неможливості виконання рішення.

Таким чином у зв'язку з відсутністю належних доказів неправомірності дій державного виконавця, відсутністю причинного зв'язку між діями державного виконавця та причиненими збитками господарський суд обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наведених підстав. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст..101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства "Зодчий-Р" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 29.10.2014р. у справі № 912/2196/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.03.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О. Чимбар

__________________ Л.В. Чоха