КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р. Справа№ 910/19716/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Букова Ю.В. - дов. від 20.09.2014 року б/н

від відповідача: Цимбалюк І.В. - дов. від 29.01.2015 року № 44

від третьої особи: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг" на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року

у справі № 910/19716/14 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Основа" (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю „Галицька основа" (м. Львів)

про стягнення 590 592 грн. 66 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Основа" про стягнення з відповідача на користь позивача 590 592 грн. 66 коп.

Ухвалою від 18.09.2014 року господарський суд міста Києва залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Галицька основа".

Рішенням від 03.12.2014 року господарський суд міста Києва у позові відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ТОВ „УніКредит Лізинг" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року по справі № 910/19716/14 та прийняти постанову, якою позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2015 року апеляційна скарга ТОВ „УніКредит Лізинг" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/19716/14 у судовому засіданні за участю представників сторін та третьої особи.

В судове засідання 26.02.2015 року повноважні представники третьої особи не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 26.02.2015 року представник позивача підтримала вимоги своєї апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 2 Закону України „Про фінансовий лізинг" та ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

23.06.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг" (лізингодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Галицька основа" (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу № 643-LD, відповідно до умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність від продавця (відповідно до встановлених лігингоодержувачем специфікацій та умов, передбачених у цьому договорі, зокрема, у додатку № 1 до цього договору) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором, з урахуванням того, що продавець був обраний лізингоодержувачем. Ціна предмета лізингу становить 211 147,08 доларів США, у т.ч. ПДВ.

Строк лізингу починається з дати передачі та закінчується в останню дату платежу, зазначену у додатку № 2 до договору, якщо інше не передбачено умовами цього договору (пункт 1.3 договору).

Додатком № 1 (специфікація) до договору від 23.06.2008 року № 643-LD визначено, що предметом лізингу є автомобіль МАЗ моделі 650108-220 (вартістю 441 000 грн., 90 933,46 доларів США), причіп МАЗ моделі 856100-014 (вартістю 98 300 грн., 20 269,30 доларів США), автомобіль МАЗ моделі 544008-060-030 (вартістю 339 900 грн., 70 086,80 доларів США), напівпричіп МАЗ моделі 975800-044 (вартістю 144 800 грн., 29 857,52 доларів США). У додатках № 2/1, № 2/2, № 2/3, № 2/4 до договору від 23.06.2008 року № 643-LD сторонами погоджено графік лізингових платежів стосовно предметів лізингу, визначених у Додатку №1.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.12.2012 року у справі № 5015/3989/12 встановлено, факт прострочення ТОВ „Галицька основа" строків сплати лізингових платежів, а також факт припинення договору фінансового лізингу від 23.06.2008 року № 643-LD з 23.11.2011 року, враховуючи положення ч. 2 ст. 7 Закону України „Про фінансовий лізинг" у зв'язку з відмовою ТОВ „УніКредит Лізинг" від договору, яка була отримана лізингоодержувачем 23.11.2011 року.

Вказаним рішенням господарського суду Львівської області від 05.12.2012 року у справі № 5015/3989/12 позовні вимоги було задоволено частково, вирішено стягнути з ТОВ „Галицька Основа" на користь ТОВ „УніКредит Лізинг" 467 407 грн. 13 коп. заборгованості зі сплати лізингових платежів, 13 325 грн. 12 коп. пені за несвоєчасну сплату лізингових платежів, 73 392 грн. 46 коп. пені за несвоєчасне повернення предмета лізингу, 19 887 грн. 70 коп. - 3% річних, 5 000 грн. відшкодування витрат на транспортування предмета лізингу, розстрочити виконання рішення на 2 (два) місяці рівними частинами.

Ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що факти встановлені в рішенні господарського суду Львівської області від 05.12.12 у справі № 5015/3989/12 мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню при розгляді даної справи.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Крім того, 23.06.2008 року між позивачем, третьою особою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Основа" (поручитель) з метою забезпечення зобов'язань третьої особи за договором фінансового лізингу від 23.06.2008 року № 643-LD було укладено договір поруки № 643/SUR, відповідно до умов якого відповідач як солідарний боржник зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою до еквіваленту 211147,08 дол. США та сплатити всі інші платежі, що належать до сплати лізингоодержувачем відповідно до умов договорів фінансового лізингу, в тій же сумі, валюті та в той же самий час (також у випадку дострокових платежів), як це визначено в договорі фінансового лізингу.

Відповідно до п..1.2 договору поруки від 23.06.2008 року № 643/SUR поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в п. 1.1 договору, якщо йому надіслана лізингодавцем письмова вимога (з підтвердженням суми невиконаного зобов'язання) - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати такої Вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо Вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки лізингодавця. вказані в вимозі.

Згідно з п. 1.3 договору поруки від 23.06.2008 року № 643/SUR поручитель згоден, що його зобов'язання за цим договором є безумовними та не залежать від можливості примусового стягнення за договором фінансового лізингу, або відсутності будь-якої дії лізингодавця щодо стягнення за договором фінансового лізингу, або відмови лізингодавця від примусового стягнення за будь-яким положенням договору фінансового лізингу, або від отримання будь-якого рішення суду проти лізингоодержувача або будь-якої дії, яка могла 6 звільнити поручителя від відповідальності за цим договором.

Пунктом 3.8 договору поруки від 23.06.2008 року № 643/SUR встановлено, що договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками всіх трьох сторін та припиняє свою дію тільки після виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу або поручителем за цим договором.

Листом від 25.10.2013 року за вих. № 2420 (направлено 01.11.2013 року, отримано відповідачем 05.11.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 456) позивач направив відповідачеві вимогу про сплату простроченої заборгованості боржника за договором фінансового лізингу від 23.06.2008 року № 643-LD відповідно до умов договору поруки від 23.06.2008 року № 643/SUR в розмірі 527 913 грн. 92 коп. протягом 5 днів з дати отримання даної вимоги.

Для визначення строку дії Договору поруки підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.05.2012 року № 3/43/2011/5003).

Верховний Суд України у постанові від 23.05.2012 року у справі № 6-33цс12 вказав, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічної правової позиції щодо припинення поруки та застосування ст. 251, та ч. 4 ст. 559 ЦК України Верховний Суд України також притримується в своїх постановах від 18.07.2012 року № 6-78цс12 та від 21.05.2012 року № 6-48цс11.

Оскільки, договір фінансового лізингу від 23.06.2008 року № 643-LD припинив свою дію з 23.11.2011 року шляхом односторонньої відмови позивача, то після цієї дати жодні нові зобов'язання лізингоодержувача (третьої особи) по сплаті лізингових платежів вже не виникали. При цьому позивач звернувся до відповідача як поручителя з вимогою про сплату заборгованості 01.11.2013 року (лист-вимога від 25.10.2013 року за вих. № 2420), тобто зі значним пропуском шестимісячного строку після дати припинення договору фінансового лізингу № 643-LD.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з наданих позивачем доказів неможливо дійти беззаперечного висновку про те, що 22.12.2011 за відомістю відправлень рекомендованої поштової кореспонденції ТОВ „УніКредит Лізинг" було відправлено вимогу за від 08.12.2011 вих. 2058/1 про сплату поручителем заборгованості лізингоодержувача, так само відсутні докази отримання вказаної вимоги відповідачем.

Таким чином, оскільки договір поруки від 23.06.2008 року № 643/SUR вважається припиненим на підставі п. 3.8 цього договору, то місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову до поручителя - ТОВ „Основа".

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг" на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 910/19716/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 910/19716/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/19716/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім