РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015Справа №910/578/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт»

До Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва

Про стягнення 32 000,28 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Степаненко О.А. представник за довіреністю № б/н від 02.09.14.

Від відповідача: Черниш Н.Д. представник за довіреністю № 105 від 01.10.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (далі - позивач) Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про стягнення 32 000,28 грн., а саме: 24 933,60 грн. - основного боргу, 5 474,35 грн. - збитків від інфляції, 1 592,33 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не сплачено грошові кошти за Договором № ДС-13 від 06.08.12., що зумовило нарахування 3% річних, збитків від інфляції та звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.15. порушено провадження у справі № 910/578/15-г та призначено її до розгляду на 10.02.15.

10.02.15. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі з клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 10.02.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 26.02.15., про що сторони були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 26.02.15. представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.02.15. в усному порядку проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/575/15-г.

В судовому засіданні 26.02.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.12. між відповідачем (далі - Замовник) та позивачем (далі - Підрядник) було укладено Договір про виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів № ДС-13 (далі - Договір), відповідно до умов якого Підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а Замовник - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 9.1 з моменту його підписання сторонами (06.08.12.) і діє до 31.12.12., а в частині оплати - до повного виконання Замовником передбачених Договором зобов'язань.

Згідно з пунктом 2.1 Договору загальна вартість цього договору становить 24 933,60 грн. в т.ч. ПДВ.

Оплата робіт здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки Замовником наданої форма актів становить 3 робочих дні (п. 2.2 Договору).

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором по оплаті виконаних робіт.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що 15.10.12. між сторонами було складено та підписано акти виконаних робіт (форма КБ-2в) за Договором на загальну суму 24 933,60 грн. (1 540,80 грн. + 10 726,80 грн. + 4 476,60 грн. + 6 204,00 грн. + 1 162,80 грн. + 831,60 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до пункту 2.7. договору розрахунок за виконані роботи проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Разом з тим, відповідач вказаної оплати не здійснив.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за виконанні роботи.

Доводи відповідача про те, що оскільки ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.14. було вилучено всі первинні документи щодо правовідносин з позивачем за 2012-2014 роки, то розгляд даної справи по суті є неможливим, не приймаються судом до уваги як безпідставні та необґрунтовані з огляду на те, що акти виконаних робіт за спірний період були підписані сторонами 15.10.12., обов'язок їх оплати настав 29.10.12., а первинна документація була вилучена на підставі ухвали суду від 25.03.14., тобто через 17 місяців після настання строку оплати відповідачем виконаної позивачем роботи.

Крім того, оригінали всіх долучених до позовної заяви документів були надані позивачем для огляду під час розгляду даної справи.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним роботи, однак не оплатив їх вартості, грошові кошти в розмірі 24 933,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на все викладене вище позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1 592,33 грн. - 3% річних та 5 474,35 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

За перерахунком суду, розмір 3% річних становить 1 592,33 грн., розмір збитків від інфляції 5 474,35 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15; ідентифікаційний код 36657100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (04073, м. Київ, провулок Куренівський, б. 17, літера Ш; ідентифікаційний код 33308688) 24 933 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот тридцять три) грн. 60 коп. - основного боргу, 1 592 (одну тисячу п'ятсот дев'яносто дві) грн. 33 коп. - 3% річних, 5 474 (п'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 35 коп. - збитків від інфляції, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.15.

Суддя Т.М. Ващенко