ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 березня 2015 року Справа № 925/1332/14

Господарський суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі судового засідання Соколишиній І.А., за участю: представника заявника - Решетніка О.М. (директор, за посадою), розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву

заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Барселона»

про розстрочку виконання рішення господарського суду Черкаської

області від 22.09.2014

у справі за позовною заявою

позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Барселона»

про стягнення 14887,63 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 22.09.2014 вимоги позивача про стягнення з відповідача 14887,63 грн. заборгованості по комісійній винагороді та 1827 грн. судового збору задоволено повністю.

Заявником, товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Барселона", подано заяву від 17.02.2015 вх.суду №3692/15 про розстрочку виконання рішення, мотивовану тим, що 28.10.2014 Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на виконання наказу суду від 03.10.2014, виданого на виконання вище зазначеного рішення у цій справі, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45270332; що фінансове становище, в якому він перебуває на даний час, ускладнює своєчасне виконання рішення суду; що строк дії дилерської угоди від 18.12.2013 №SZ-25/2013. за рахунок виконання якої він мав намір виконувати свої зобов'язання перед позивачем, закінчився 30.09.2014; що він наймає приміщення по вул. Одеська, 8 і має щомісячно сплачувати орендну плату; що на час подачі поданої заяви перебуває у стані перекваліфікації на інший вид діяльності; що має кредиторську заборгованість на суму 14665,36 грн.; що сума, заявлена до стягнення за вищевказаним рішенням, для відповідача є досить великою, а її одночасна сплата може призвести до зупинки його діяльності та неплатоспроможності в цілому; що будь-яке рухоме і нерухоме майно, яке б належало йому на праві власності та на яке можливо звернути стягнення, кошти на двох рахунках в банківських установах відсутні; що у зв'язку з викладеними обставинами відповідач просить розстрочити виконання рішення суду від 22.09.2014 наступним чином: до 28.02.2015 - 1671,46 грн., до 30.03.2015 - 1671,46 грн., до 30.04.2015 - 1671,46 грн., до 30.05.2015 - 1671,46 грн., до 31.06.2015 - 1671,46 грн., до 31.07.2015 - 1671,46 грн., до 31.08.2015 - 1671,46 грн., до 31.09.2015 - 1671,46 грн., до 31.10.2015 - 1671,46 грн., до 31.10.2015 - 1671,46 грн.

На запитання суду якими доказами заявник може підтвердити ті обставини, що він сплатить саме визначені суми і у визначені у заяві строки пояснив, що у разі розстрочення сплати боргу існує ймовірність погашення цих сум.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак участі представника у судове засідання не забезпечив, до дня судового засідання направив заперечення на заяву від 24.02.2015 №02-37/85-632, мотивовану тим, що відповідач вже звертався з аналогічною заявою і ухвалою суду від 04.12.2014 у її задоволенні відмовлено; що у повторній заяві відповідач, знову посилаючись на нестабільний фінансовий стан, наявність кредиторської заборгованості та інших обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, будь-яких доказів на підтвердження його дійсного майнового стану не надав; що доводи про те, що сплата усієї суми заборгованості призведе до неплатоспроможності та зупинки діяльності підприємства необгрунтовані; що звертаючись із заявами про розстрочення виконання рішення відповідач не почав погашати заборгованість частково, навіть у тих сумах, які він сам визначив у цих заявах.

У судовому засіданні представник відповідача вимогу про розстрочку судового рішення підтримав.

Відповідно до статей 75 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

З правового аналізу наведеної норми вбачається, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення означає зміну строків виконання рішення, що суттєво зачіпає інтереси стягувача, віддаляючи реальне виконання рішення на більш пізній строк, ніж це визначено рішенням суду. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, суд повинен враховувати не лише можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини (поважні причини), які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення надається лише в тих випадках, коли є достатньо доказів викладених обставин. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Додані ж до заяви докази свідчать про припинення одного із джерел доходів відповідача та про наявність зобов'язань перед іншими кредиторами. Однак ці обставини не визнаються судом такими, що ускладнюють виконання рішення, оскільки наявність зобов'язань заявника перед третіми особами не є доказом об'єктивної неможливості виконання саме цього судового рішення, а ймовірність перекваліфікації заявника не є доказом отримання додаткових джерел надходжень.

Такими чином: подані заявником (відповідачем) матеріали не свідчать про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення у цій справі; відповідачем не подано суду належних доказів на підтвердження викладених доводів; винятковість приведених у заяві обставин не обгрунтована. Більш того, наведені відповідачем доводи не містять обгрунтування причинного зв'язку між цими доводами та неможливістю виконання судового рішення. Також відповідачем не приведено будь-яких доводів своєму клопотанню розстрочити виконання саме на 10 місяців (а не на будь-який інший строк), та саме на такі суми.

Керуючись ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

У задовленні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Барселона" від 147.02.2015 вх.суду №3962/15 про розстрочку виконання рішення суду від 22.09.2014 у даній справі відмовити.

Повне судове рішення складено після вихідного дня 10.03.2015

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.А.Хабазня