ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.15р. Справа № 16/189-08
За позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Дніпропетровськ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон", с. Малозахарино Солонянського району Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Київ

про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 01.08.1999р. №12/17-АД

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Галасун Г.І.- представник, дов. від 25.12.2013р. б/н;

від відповідача: Павлов А.Г.- представник, дов. від 03.01.2013р. №03/01-02;

від третьої особи: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить розірвати договір оренди нежитлових приміщень від 01.08.1999р. №12/17-АД, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та акціонерним товариством закритого типу "Аграрно-виробнича спілка "Діон".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору щодо заборони орендарю передачі орендованого майна в суборенду.

Відповідач у поясненнях (вх. №11223/15 від 24.02.2015р.) вважає, що предмет спору у справі відсутній і провадження у справі №16/189-08 підлягає припиненню, оскільки: - предметом спору є вимога позивача про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 01.08.1999р.; - вказана вимога обґрунтована наявністю у позивача речових прав на нежитлові приміщення по вул. Паторжинського, 23 (об'єкт оренди за договором), а саме право повного господарського відання, яке йому було надано власником нерухомого майна - ПАТ ДАК „Автомобільні дороги України"; - рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014р. у справі №904/5982/14 було визнано право власності на орендовані за договором нежитлові приміщення; - вказане рішення набрало законної сили 14.11.2014р. та є чинним на теперішній час; - з 14.11.2014р. в особі відповідача поєднався власник нежитлових приміщень по вул. Паторжинського, 23 та орендар цих же приміщень за спірним договором; - у зв'язку з набранням рішенням від 28.10.2014р. у справі №904/5982/14 законної сили правовідносини сторін за договором оренди припинилися.

Третя особа витребуваних господарським судом пояснень не надала, її представник у судове засідання не з'явився, у клопотанні (вих. №01-14/446 від 17.06.2008р.) про витребування доказів просить витребувати від Жовтневого району м. Дніпропетровська кримінальну справу по обвинуваченню Нечай О.О. за ст. 367 ч. 1 КК України (суддя Гончаренко В.М.).

Суд не вбачає достатніх підстав для задоволення вищевказаної заяви, оскільки:

- згідно з частинами 1, 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторони або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація, 4) обставини, які можуть підтвердити цей доказ;

- відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі;

- кримінальна справа по обвинуваченню Нечай О.О. не є доказом в розумінні статті 32 Господарського процесуального кодексу України, тому не може бути витребувана господарським судом.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2007р. у справі №39/47-07(8/399-06) за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно виробнича спілка "Діон", третя особа: Державне підприємство Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Дніпропетровський доркомплект", про стягнення 34 738 грн. 53 коп., залишеним без змін Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2007р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2007р., у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. у справі №39/47-07(8/399-06) було встановлено, що:

- відповідно до умов договору оренди нежилого приміщення від 01.08.1999р. №12/17-АД, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та СТОВ „Діон", останньому було надано на праві оренди групу інвентаризаційних об'єктів у складі будівлі загальною площею 659,7 кв.м. по вул. Паторжинського №23 у м. Дніпропетровську вартістю 93650 грн., яка перебувала на балансі Управління ВТК „Дніпропетровського „Облавтодору";

- на виконання Указу Президента України „Про заходи щодо підвищення ефективності управління дорожнім господарством України" від 08.11.2001р. утворено державну акціонерну компанію „Автомобільні дороги України" та передано до її статутного фонду майно державних підприємств, що входили до складу Української державної корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг;

- відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №221 „Про утворення відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України", державна служба автомобільних доріг в місячний термін була зобов'язана затвердити статут компанії, склад її спостережної ради, правління та ревізійної комісії та передати до статутного фонду компанії майно державних підприємств, які належать до сфери правління Державної служби автомобільних доріг з наступним перетворенням їх у дочірні підприємства;

- ВАТ „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" утворено згідно з пунктом 5 Наказу Державної служби автомобільних доріг (Укравтодор) від 05.03.2002р. №93 та реорганізовано дорожні державні підприємства, компанію визначено правонаступником майна, інших активів та пасивів балансів, майнових прав та зобов'язань ліквідованих дорожніх державних підприємств;

- відповідно до пунктів 1, 2, 3 Наказу Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002р. №156 були утворені дочірні підприємства відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України"; з метою забезпечення діяльності дочірніх підприємств частина майна і коштів компанії передана дочірнім підприємствам на праві оперативного управління;

- на підставі наказу від 20.03.2002р. №4 з 21.03.2002р. по 31.03.2002р. проведено інвентаризацію і передачу майна Дніпропетровського державного підприємства виробничо-технологічної комплектації „Доркомплект", серед яких комплект будівель, розташованих по вул. Паторжинського №23;

- Відкрите акціонерне товариство „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" є власником і орендодавцем нежилих приміщень по вул. Паторжинського №23.

У розділі 1 Договору „Предмет договору" сторони узгодили, що з метою ефективного використання державного майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування групу інвентарних об'єктів: у складі будівель загальною площею 659,70 кв.м., з наявними будівлями і спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 1170,00 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23, і які знаходяться на балансі Управління виробничо-технічної комплектації Дніпропетровського „Облавтодора", вартість яких згідно експертної оцінки становить 93 650 грн. 00 коп.; дані об'єкти будуть використовуватися від офіс і складські приміщення.

Відповідно до Угоди від 01.06.2000р. до Договору у зв'язку з перереєстрацією Акціонерного товариства закритого типу Аграрно-виробнича спілка„Діон" в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон" і переходом всіх прав і обов'язків Акціонерного товариства закритого типу Аграрно-виробнича спілка„Діон" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон" орендарем за Договором є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон", з усіма правами і обов'язками Акціонерного товариства закритого типу Аграрно-виробнича спілка„Діон".

Згідно з пунктом 7.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 02.12.2004р. №4) даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 01.08.2005р.

Згідно частини 2 статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, на момент розгляду справи Договір є чинним.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (пункт 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Позивач вважає, що відповідачем було порушено умови Договору; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.3 Договору передача нерухомого майна в суборенду забороняється.

Згідно з пунктом 5.2.1 Договору орендар зобов'язаний користуватися нерухомим майном відповідно до умов даного договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору; якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 7.4 Договору встановлено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін за рішенням арбітражного суду, у випадку невиконання сторонами своїх обов'язків і в інших випадках, передбачених законодавством України.

Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: - наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; - наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; - наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; - наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача (стаття 783 Цивільного кодексу України).

Відповідно до листа Прокуратури Дніпропетровської області від 24.01.2008р. №07/1-4254-08 01.10.2006р. між Акціонерним товариством закритого типу Аграрно-виробничою фірмою „ДІОН" та ДП „Набукас К" укладено договір оренди приміщення площею 73 кв.м., розташованого у м. Дніпропетровську по вул. Паторжинського, 23 на 1 поверсі строком з 01.01.2006р. по 01.09.2007р. з орендною платою 8 110 грн. 00 коп. на місяць; за період з 01.01.2007р. по 01.09.2007р. Акціонерне товариство закритого типу Аграрно-виробнича фірма „ДІОН" „Діон" отримало від ДП „Набукас К" орендну плату у сумі 64 880 грн. 00 коп.; службові особи Акціонерного товариства закритого типу Аграрно-виробничої фірми „ДІОН" „Діон" у 2007 році умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, завдали істотної шкоди інтересам філії „Дніпропетровський доркомплект" ДП „Дніпропетровський облавтодор" ВАТ ЛАК „Автомобільні дороги України" у вигляді матеріальних збитків на суму 33 463 грн. 00 коп.; за результатами перевірки прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська 24.01.2008р. порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем, вчиненого службовими особами Акціонерного товариства закритого типу Аграрно-виробничої фірми „ДІОН" за ознаками частини 1 статті 364 Кримінального кодексу України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2008р. у кримінальній справі по обвинуваченню Нечая Олега Олексійовича, який працює директором СТОВ АПС „Діон", у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, встановлено, що підсудній визнає свою вину у скоєнні злочину в повному об'ємі.

Відповідачем вказане твердження спростовано не було

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України „Про оренду державного і комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Орендодавець має право виступати з ініціативою про зміну договору оренди або про його розірвання у випадку погіршення стану орендованого майна з причини неналежного його використання або невиконання умов даного договору (пункт 4.1.3 Договору).

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з листом (вих. №01-14/304 від 25.04.2008р.) з вимогою розірвати Договір у зв'язку з порушенням відповідачем пункту 2.3 Договору та просив повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі.

Таким чином, вимога позивача щодо розірвання Договору є обґрунтованою.

Одночасно суд не приймає до уваги думки відповідача щодо відсутності предмета спору та необхідності припинити провадження у справі з огляду на наступне:

- на підставі статті 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

- відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;

- згідно з частинами 1,2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори);

- частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків;

- законодавство України не ототожнює поняття правочин та зобов'язання, зокрема, один правочин може містити в собі декілька зобов'язань; в розумінні статті 606 Цивільного кодексу України припиняється саме зобов'язання, а не правочин, внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі;

- аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2012р. у справі №33/206;

- відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- як вбачається рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014р. та додатковим рішенням від 03.11.2014р. у справі №904/5982/14 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробничий союз "ДІОН" до відповідача-1: Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд державного майна України, про визнання права власності позов задоволено; визнано за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон" право власності на групу інвентарних об'єктів у складі будівель та споруд, загальною площею 522,35 кв.м, в тому числі А-2 - двоповерхового корпусу, площею внутрішніх приміщень - 361, 5 кв.м, площею забудови - 221,2 кв.м, В-2 - будівлі складу площею 87,9 кв.м, Е - будівлі гаражу площею 25,2 кв.м, Г - туалет площею 4,9 кв.м, № 2-7, I - споруди, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23;

- проте, відповідно до умов Договору, об'єктом оренди є група інвентарних об'єктів у складі будівель загальною площею 659,70 кв.м.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати Договір оренди нежитлових приміщень від 01.08.1999р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Акціонерним товариством закритого типу „Аграрно-виробнича спілка „Діон".

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича спілка "Діон" (52452, с. Малозахарино Солонянського району Дніпропетровської області; ідентифікаційний код 25516791) на користь Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 24; ідентифікаційний код 31950828) 85 грн. 00 коп. - витрат по сплаті держмита та 118 грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"02" березня 2015р.