РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/23990/13

За позовомПублічного акціонерного товариства «ОТП Банк»
До Третя особа,АБС Елайд Білдінг Енд Стіл Лімітед (ABS Allied Building & Steel Limited) яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юністіл»
Простягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет застави
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Вабіщевич Т.В. - дов. № 73-66-66-2/589-1 Д від 10.12.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Демидюк О.Б. - дов. № б/н від 08.08.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2013 року (суддя Шкурдова Л.М.) позовну заяву та додані до неї документи на підставі п.п. 2, 3, 6, ч. 2 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто позивачеві без розгляду.

24.12.2013р. позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2013 року по справі № 910/23990/13.

23.09.2014 року Київським апеляційним судом міста Києва було винесено постанову у справі № 910/23990/13 відповідно до якої апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» було задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2013 року у справі № 910/23990/13 скасовано. Справу № 910/23990/13 передано на розгляд до місцевого господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду містка Києва Кривенко О.М., відповідно до пунктів 3.3, 3.9, 3.9.1, 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/23990/13, у зв'язку з неможливістю передачі справи судді Шкурдовій Л.М. після скасування ухвали про повернення позовної зави без розгляду від 13.12.2013 року у зв'язку з її відпусткою.

Згідно повторного автоматичного розподілу, справа № 910/23990/13 була передана до розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою суду від 06.10.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/23990/13 та призначено її до розгляду на 01.12.2014 р.

10.10.2014 року на адресу Господарського суду міста Києва від Київського апеляційного господарського суду надійшов запит № 3720 від 08.10.2014 року про направлення матеріалів справи № 910/23990/13 до Київського апеляційного господарського суду для подальшого скерування до Вищого господарського суду України, у зв'язку з надходженням касаційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 року по справі № 910/23990/13.

Ухвалою суду від 14.10.2014 р. провадження щодо розгляду справи № 910/23990/13 зупинено до повернення матеріалів зазначеної справи до Господарського суду міста Києва.

26.11.2014 року постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» у справі № 910/23990/13 залишена без задоволення, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 року по справі № 910/23990/13 залишена без змін.

04.12.2014 року матеріали справи № 910/23990/13 надійшли до Господарського суду міста Києва.

За таких обставин, оскільки матеріали справи було повернуто до Господарського суду міста Києва, провадження у справі № 910/23990/13 було поновлено.

У зв'язку з тим, що матеріали справи № 910/23990/13 були повернуті на адресу суду пізніше, ніж було призначено її розгляд, суд призначив нову дату розгляду вищезазначеної справи, а саме 26.01.2015 року.

У судовому засіданні 26.01.2015 року представник позивача підтримав подані через канцелярію суду заяву про зміну предмету позову та заяву про збільшення позовних вимог, а також клопотання про повернення речових доказів (оригіналів поштових квитанцій).

Представник третьої особи у даному судовому засіданні підтримав подане через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача проти задоволення клопотання представника третьої особи про зупинення провадження у справі заперечував.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 06.10.2014 року не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У даному засіданні судом оголошено, що питання щодо прийняття заяв про зміну предмету позову та про збільшення позовних вимог буде вирішено у наступному судовому засіданні.

Також клопотання про зупинення провадження у справі буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

Клопотання про повернення речових доказів буде розглянуто судом при прийнятті рішення.

Крім того, представник третьої особи у даному судовому засіданні подав клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, а також невиконанням представниками сторін у повному обсязі вимог ухвали суду, суд відклав розгляд справи на 09.02.2015 року.

26.01.2015 року представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої останній просив суд змінити предмет спору у справі № 910/23990/13 та стягнути кредитну заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу позивачем з правом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету застави з іншою особою - покупцем.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову -це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову -це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що в заяві про зміну предмету позову Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було змінено предмет позову, що є допустимим у відповідності до вимог частини 4 статті 22 ГПК України.

З огляду на викладене, у судовому засіданні 09.02.2015 р. судом була прийнята заява про зміну Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» предмету позову.

Також, 26.01.2015 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої загальна заборгованість у гривневому еквіваленті складає 263 486 961,01 грн.

Судом 09.02.2015 р., відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог.

06.02.2015 року та 09.02.2015 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які судом розглянуто та задоволено.

Також, 06.02.2015 року представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про повернення оригіналів документів, наданих ним до справи. Дане клопотання буде розглянуто судом після вирішення справи по суті.

У судовому засіданні 09.02.2015 року представник третьої особи підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 910/24682/13.

Представник позивача 29.01.2015 року через канцелярію суду подав письмові заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі, а в судовому засіданні 09.02.2015 року проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечував.

Суд розглянув та відхилив подане представником третьої особи клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/24682/13, оскільки розгляд справи № 910/24682/13 не перешкоджає розгляду справи № 910/23990/13.

Також представник третьої особи у даному судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Представник позивача залишив вирішення клопотання про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Клопотання представника третьої особи про відкладення розгляду справи судом розглянуто та задоволено частково.

У судовому засіданні 09.02.2015 року, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву до 12.02.2015 року.

12.02.2015 року представник третьої особи через канцелярію суду подав заяву про відвід судді, а у судовому засіданні підтримав подану заяву у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.02.2015 року відмовлено у задоволенні заяви вих. № 12/02-1 від 12.02.2015 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи № 910/23990/13.

Представник третьої особи 12.02.2015 р. через канцелярію суду підтримає подане через канцелярію суду клопотання про колегіальний розгляд справи.

Представник позивача проти задоволення клопотання про колегіальний розгляд зазначеної справи заперечив.

Також, представником третьої особи 12.02.2015 р. через канцелярію суду подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи та повторно подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Судом повідомлено, що клопотання про колегіальний розгляд справи, про призначення судово-економічної експертизи та клопотання про зупинення провадження у справі будуть розглянуті судом у наступному судовому засіданні.

У судовому засіданні 12.02.2015 року, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 16.02.2015 року.

У судовому засіданні 16.02.2015 р. представник позивача подав письмові пояснення по справі, в яких уточнив суму заборгованості за кредитним договором № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. та за кредитним договором № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р.

Також судом у даному судовому засіданні було розглянуто та відхилено клопотання третьої особи про призначення колегіального розгляду справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» про призначення колегіального розгляду справи, суд дійшов до висновку, що дана справа не є складною, а тому подане клопотання не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судовому засіданні 16.02.2015 р. подав письмову заяву про відвід судді Спичаку О.М., у зв'язку з його упередженістю у розгляді зазначеної справи.

Ухвалою суду від 16.02.2015 року відмовлено у задоволенні заяви вих. № 12/02-1 від 16.02.2015 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи № 910/23990/13.

Представник третьої особи у судовому засіданні 16.02.2015 р. підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі № 910/23990/13 до вирішення пов'язаної з нею справи № 910/24682/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат», треті особи - компанія АБС Елайд Білдінг Енд Стіл Лімітед, Публічне акціонерне товариство «Криворізький турбінний завод «Констар» про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, яка на даний час перебуває у провадженні Київського апеляційного господарського суду.

Представник позивача у даному судовому засіданні проти задоволення клопотання про зупинення провадження заперечив у повному обсязі, з підстав викладених у запереченні на клопотання про зупинення.

Судом було розглянуто та відхилено клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, зокрема, зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в п. 3.16 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

Враховуючи наведене, подане представником третьої особи клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/24682/13 задоволенню не підлягає, оскільки вирішення по суті справи № 910/24682/13 не перешкоджає розгляду справи № 910/23990/13.

Представником третьої особи у даному судовому засіданні також було підтримано раніше подане клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 23 березня 2012 року N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання, подане третьою особою про призначення експертизи, задоволенню не підлягає, оскільки потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування при вирішенні даного спору - у суду відсутня, а отже відсутні і підстави для призначення у справі судової експертизи.

Також судом було розглянуто та задоволено раніше подане клопотання про повернення речових доказів.

Представник позивача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 16.02.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юністіл» та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено договір про надання кредиту № CR 08-435/29-1 (надалі договір про надання кредиту 435) із змінами та доповненнями внесеними договорами №№ 1-17 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р.

Ліміт фінансування складає 12 960 000,00 доларів США.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і залишатиметься чинним до моменту виконання кожною із сторін своїх зобов'язань за договором у повному обсязі, та такий день вважатиметься днем припинення цього договору (п. 8.2. договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.05.20114 р.).

Згідно з п. 1.4. кредитного договору 435 за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату від суми кредиту в порядку та на умовах, визначених в п 1.4.1.

Умовами п. 1.4.1 кредитного договору № 435 передбачено, що проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підстав процентної ставки в розмірі (LIBOR+10%) річних із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік. При цьому за обставини, що згідно з положеннями п 1.4.2 (з підпунктами) цього договору відбулося збільшення процентної стави і до закінчення строку дії цього договору проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі (LIBOR+12%) річних із розрахунку 360 триста шістдесят днів нарік, якщо інше не буде письмово погоджене сторонами.

Умовами п. 1.4.5. договору № 15 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 435 встановлено, що проценти нараховуються 20 (двадцятого) числа кожного календарного місяця та повинні сплачуватися позичальником банку щомісячно протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким 20 (двадцятим) числом кожного календарного місяця.

Згідно з п. 1.6. кредитного договору № 435 позичальник зобов'язаний був виконати боргові зобов'язання в повному обсязі в строк до 13 серпня 2015 року включно, при цьому повернення кредиту здійснюється позичальником щомісячно відповідно до п. 1.6.1. Кредитного договору 435 із змінами внесеними договором № 16 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.05.20114 р.

Згідно з п. 4.2.1. кредитного договору 435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. банком було перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 16 053 119,96 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Третьою особою факт отримання від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» грошових коштів у визначеному вище розмірі на підставі договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. не заперечено.

З огляду на наведене, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором CR 08-435/29-1 від 13.08.2008р. в частині надання грошових коштів окремими траншами на загальну суму 16 053 119,96 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 8 352 245,26 доларів США, що еквівалентно 131 695 224,19 грн.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок, зокрема, позичальника повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором.

За приписами ст.10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За користування кредитними коштами позивачем третій особі були нараховані відсотки, заборгованість по яких за період з 21.11.2012 р. по 01.10.2014 р. становить 1 358 345,74 доларів США, що еквівалентно 21 417 909,34 грн.

Згідно п. 4.2.1. Кредитного договору 435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Позивачем за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14.01.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 1 945 220,48 доларів США, що еквівалентно 30 671 540,14 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків за період з 21.01.2013 року по 31.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 169 426,39 доларів США, що еквівалентно 2 671 454,66 грн.

Також 13.08.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юністіл» та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено договір про надання кредиту № CR 08-437/29-1 (надалі договір про надання кредиту 437) із змінами та доповненнями внесеними договорами №№ 1-17 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008р.

Згідно договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 437 кредитний договір 437 викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 10. договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 437 банк зобов'язався надати банківську послугу клієнту відповідно до положень даного договору.

Пунктом 4. договору № 18 від 08.12.2011 р. про зміну кредитного договору 437 встановлено, що ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту.

Пунктом 34 договору № 21 від 28.12.2012 р. про зміну кредитного договору 437 встановлено, що Генеральний ліміт дорівнює 5 000 000 (п'ять мільйонів) дол. США або еквівалент цієї суми в іншій(их) валюті(ах), Генеральний строк становить до 13.08.2015р., з цільовим призначенням - поповнення обігових коштів (п. п. 28.2.4, 28.3.3).

Пунктами 28.2.3., 28.3.6. договору № 21 від 28.12.2012 р. про зміну кредитного договору 437 передбачено терміни повернення кредитних коштів.

Згідно п. 12 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 437 Клієнт зобов'язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати боргові зобов'язання у відповідності до положень договору.

Згідно п. 6. договору № 21 від 28.12.2012р. про зміну Кредитного договору 437 встановлено, що банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах договору виключно в безготівковій формі. Залежно від виду банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода.

Проценти щодо банківської послуги як кредит та/або кредитна лінія, виконання зобов'язань відносно якої здійснюється клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на день нарахування процентів (згідно п. п. 28.2.14. 28.3.11 день нарахування процентів - 20 (двадцятий) календарний день місяця), повинні сплачуватися клієнтом банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким днем нарахування процентів.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. банком було перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 42 842 765,47 грн. та 1 780 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Третьою особою факт отримання від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» грошових коштів у визначеному вище розмірі на підставі договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. не заперечено.

З огляду на наведене, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором CR 08-437/29-1 від 13.08.2018р. в частині надання грошових коштів окремими траншами на загальну суму 42 842 765,47 грн. та 1 780 000,00 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 1 780 000,00 доларів США, що еквівалентно 28 066 402,76 грн. та заборгованість в валюті видачі кредиту гривні - 24 109 465,37 грн.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок, зокрема, позичальника повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором.

За приписами ст.10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За користування кредитними коштами позивачем третій особі були нараховані відсотки, заборгованість по яких за надання кредиту в гривні (відсотки встановлюються в заяві про надання банківської послуги по відношенню до кожного траншу в валюті UAH) становить 9 687 301,93 грн., а заборгованість по відсоткам за надання кредиту в доларах США за період з 06.02.2013 р. по 31.10.2014 р. становить 163 744,22 долари США, що еквівалентно 2 581 860,24 грн.

Пунктом 15 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 437 передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов'язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від порушених зобов'язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до договору.

Позивачем за несвоєчасне повернення тіла кредиту (UAH) за період з 06.03.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 5 113 896,50 грн., за несвоєчасне повернення тіла кредиту (USD) за період з 29.04.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 366 151,19 долари США, що еквівалентно 5 773 340,88 грн.; за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в UAH нарахована пеня в розмірі 1 405 536,09 грн., а за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в доларах США нарахована пеня в розмірі 18 603, 22 долари США, що еквівалентно 293 328,91 грн.

Неналежне виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором 435 та кредитним договором 437 призвело до прострочення виконання грошових зобов'язань, що підтверджується розрахунками заборгованості.

Пункт 1.10. кредитного договору 435 та пункт 9 кредитного договору 437 передбачають, що при виникненні випадку невиконання умов даних договорів третьою особою, позивач вправі вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній позивачем частині.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На виконання умов кредитного договору 435 та кредитного договору 437, позивач 02.08.2013р. направив третій особі досудові вимоги за вих. № 07-06-12- 4-10/9168 та за вих. № 07-06-12-4-10/9169 від 29.07.2013р. про погашення заборгованості за кредитними договорами, що підтверджується описами про вкладення у цінні листи із відповідною відміткою поштового відділення, копії яких містяться в матеріалах справи.

За приписами ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

В якості забезпечення виконання зобов'язань третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» за кредитними договорами, між AT «ОТП Банк» та Компанією АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (надалі - відповідач, заставодавець) був укладений договір застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 року зі змінами та доповненнями.

У відповідності до договору застави, заставодавцем було передано в заставу Банку всі корпоративні права, що належать заставодавцю на праві власності на підставі Статуту ТОВ «Юністіл», зареєстрованого Виконавчим комітетом Криворізької міськради Дніпропетровської області 11 грудня 2007р., номер запису 0009822, а саме: частка заставодавця у статутному капіталі (фонді) ТОВ «Юністіл» складає 100%, що становить 6 009 500,00 грн.

Ст. 167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Умовами п. 1.2 договору застави передбачено, що заставна вартість предмету застави становить 6 009 500,00 грн. Сторони погоджуються, що вказана оціночна вартість є орієнтованою та заставодержатель має право на виконання своїх вимог за договорами про надання банківських послуг, за рахунок суми, що буде отримана від реалізації предмету застави.

Згідно п. 2.1. статті 2 договору застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо виконання позичальником кожного і всіх його боргових зобов'язань, що підлягають виконанню за кредитними договорами та/або пов'язані з кредитними договорами, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в кредитних договорах, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до них.

Відповідно до п. 6.1. статті 6 договору застави застава за цим договором забезпечує вимоги банку щодо виконання третьою особою кожного і всіх боргових зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами кредитних договорів в майбутньому, та всі інші вимоги банку, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків та витрат.

Умовами п. 6.2 договору застави передбачено, що у випадку настання будь-якого заставного випадку, заставодержатель має переважне право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх з вартості предмета застави. Для цілей цього договору, заставними випадками, зокрема, є невиконання або неналежне виконання заставодавцем положень цього договору та/або невиконання та/або неналежне виконання невиконання боржником положень договорів про надання банківських послуг, в тому числі невиконання вимог заставодержателя про повернення кредиту (траншу) відповідно до умов договорів про надання банківських послуг.

У зв'язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юністіл» зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не були виконані, позивач 14 серпня 2013 року направив відповідачу повідомлення вих. № 07-06-12-4-10/9915 від 14.08.2013 року з вимогою погасити заборгованість, (копії повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи), однак в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства України, на день подання позовної заяви відповідач не здійснив погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» за договором про надання кредиту № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. та договором про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. на майно - предмет застави, а саме на частку АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) у статутному капіталі (фонді) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл», яка складає 100 % і становить 6 009 500,00 грн. шляхом продажу предмету застави обтяжувачем - ПАТ «ОТП Банк», з правом укладення від імені заставодавця , - Компанії АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED), договору купівлі-продажу предмету застави з іншою особою - покупцем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст.11 вказаного нормативно-правового акту підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу норм ч. 2 ст.1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.345 Господарського кодексу України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. позивачем було перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 16 053 119,96 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Третьою особою факт отримання від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» грошових коштів у визначеному вище розмірі на підставі договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. не заперечено.

З огляду на наведене, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. в частині надання грошових коштів окремими траншами на загальну суму 16 053 119,96 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості по тілу кредиту за зазначеним договором (в валюті видачі кредиту, USD) становить 8 352 245,26 доларів США, що еквівалентно 131 695 224,19 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 21.11.2012 р. по 01.10.2014 р. становить 1 358 345,74 доларів США, що еквівалентно 21 417 909,34 грн.

Також з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем позичальнику на виконання умов кредитного договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2018 р. були надані окремими траншами грошові коштів на загальну суму 42 842 765,47 грн. та 1 780 000,00 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 1 780 000,00 доларів США, що еквівалентно 28 066 402,76 грн. та заборгованість в валюті видачі кредиту гривні - 24 109 465,37 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами позичальником згідно кредитного договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. надання кредиту в гривні (відсотки встановлюються в заяві про надання банківської послуги по відношенню до кожного траншу в валюті UAH) становить 9 687 301,93 грн., а заборгованість по відсоткам за надання кредиту в доларах США за період з 06.02.2013 р. по 31.10.2014 р. становить 163 744,22 долари США, що еквівалентно 2 581 860,24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 4.2.1. кредитного договору 435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Пунктом 15 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору 437 передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов'язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від порушених зобов'язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до договору.

Керуючись умовами кредитних договорів № 435 та 437 та враховуючи порушення позичальником строків внесення процентів за користування кредитною лінією та повернення кредитних коштів, позивачем було нараховано за кредитним договором № 435 пеню, яка за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період з 14.01.2013 року по 22.01.2015 року становить 1 945 220,48 доларів США, що еквівалентно 30 671 540,14 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків за період з 21.01.2013 року по 22.01.2015 року становить 169 426,39 доларів США, що еквівалентно 2 671 454,66 грн.

Також за несвоєчасне повернення тіла кредиту за договором № 437 (UAH) за період з 06.03.2013 року по 22.01.2015 року позивачем нараховано пеню в розмірі 5 113 896,50 грн., за несвоєчасне повернення тіла кредиту (USD) за період з 29.04.2013 року по 22.01.2015 року нараховано пеню в розмірі 366 151,19 долари США, що еквівалентно 5 773 340,88 грн.; за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в UAH нараховано пеню в розмірі 1 405 536,09 грн., а за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в доларах США нараховано пеню в розмірі 18 603, 22 долари США, що еквівалентно 293 328,91 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку пені за порушення термінів внесення процентів за користування кредитними коштами та повернення кредиту згідно вищезазначених договорів, судом встановлено, що останній є арифметично вірним.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як вказувалось вище, відповідно до п. 6.1. статті 6 договору застави застава за цим договором забезпечує вимоги банку щодо виконання третьою особою кожного і всіх боргових зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами кредитних договорів в майбутньому, та всі інші вимоги банку, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків та витрат.

Умовами п. 6.2 договору застави передбачено, що у випадку настання будь-якого заставного випадку, заставодержатель має переважне право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх з вартості предмета застави. Для цілей цього договору, заставними випадками, зокрема, є невиконання або неналежне виконання заставодавцем положень цього договору та/або невиконання та/або неналежне виконання невиконання боржником положень договорів про надання банківських послуг, в тому числі невиконання вимог заставодержателя про повернення кредиту (траншу) відповідно до умов договорів про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юністіл» свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів всупереч положень кредитних договорів № 437 та 435 від 13.08.2008 р. виконано не було, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» виникло право в силу норм ст. 589 Цивільного кодексу України, ст.20 Закону України «Про заставу», та п.п. 6.2 та 6.2.1 договору застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 р. звернути стягнення на предмет застави.

За приписами ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

У ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, в тому числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 вказаного нормативно правового акту.

Згідно із ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати, в тому числі, такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Умовами п. 6.4 договору застави передбачено, що заставодержатель має прав звернутись до уповноважених органів за захистом своїх в порядку, встановленому законодавством; сторони мають право встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет застави.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на передбачене договором застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 р. та чинним законодавством право застводержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, в тому числі, за рахунок продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, у зв'язку із тим, що порушення основного зобов'язання з повернення кредитних коштів, процентів та спати пені усунуті не були, за висновками суду, позивач правомірно реалізував передбачене чинним законодавством право на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно у визначений вище спосіб.

Правову позицію щодо правомірності застосування такого способу звернення стягнення на предмет забезпечувального зобов'язання також викладено у постановах від 28.03.2012р. та від 24.07.2014р. Вищого господарського суду України по справах №11/140 та № 913/3324/13.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» (місцезнаходження: 50045, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Окружна, 127/10, ) перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) за договором про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2018 р. та за договором про надання кредитної лінії № CR 08-437/29-1 від 13.08.2018 р. у розмірі 263 486 961,01 грн. (двісті шістдесят три мільйони чотириста вісімдесят шість тисяч дев'ятсот шістдесят одну грн. 01 коп.), що складається із:

- заборгованості по договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. в сумі 186 456 128,22 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 8 352 245,96 доларів США; заборгованості по відсоткам у сумі 1 358 345,74 доларів США та заборгованості по пені у сумі 33 342 994,80 грн.

- заборгованості по договору про надання кредиту № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. в сумі 77 030 832,68 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 24 109 165,37 грн. та 1 780 000,00 доларів США; заборгованості по відсоткам у розмірі 9 687 301,93 грн. та 163 744,22 дол. США; заборгованості по пені у розмірі 12 586 102,38 грн.

на майно - предмет застави, а саме на частку АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (місцезнаходження: 15 вулиця, Агіоу Павлоу, Ледра Хаус, Агіос Андреас, 1105 Нікосія, Кіпр) у статутному капіталі (фонді) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністіл» (місцезнаходження: 50045, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Окружна, 127/10, ), яка складає 100 % і становить 6 009 500,00 грн. шляхом продаж предмету застави обтяжувачем - Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ), з правом укладення від імені заставодавця, - Компанії АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (місцезнаходження: 15 вулиця, Агіоу Павлоу, Ледра Хаус, Агіос Андреас, 1105 Нікосія, Кіпр), договору купівлі-продажу предмету застави з іншою особою - покупцем.

3. Стягнути з Компанії АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (місцезнаходження: 15 вулиця, Агіоу Павлоу, Ледра Хаус, Агіос Андреас, 1105 Нікосія, Кіпр) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) 68 820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

23.02.2015 р.

Суддя Спичак О.М.