ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа № 921/640/14-г/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді М.І. Хабіб

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

при секретарі Мазепа Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління, вих.№12/3/1/18-3618 від 15.10.14

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2014

у справі № 921/640/14-г/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління, м. Тернопіль.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД", м. Тернопіль.

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, м. Тернопіль.

про звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 19.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 19.06.2008 року та зареєстровано в реєстрі за №4525, а саме: транспортний засіб н/причіп - платформа Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, в рахунок погашення боргу в розмірі 143 449,81 грн за кредитним договором № 88/2008 -МКМ від 19.06.2008

За участю представників:

позивача: не з'явився (належно повідомлений);

відповідача: не з'явився (належно повідомлений);

третьої особи: не з'явився (належно повідомлений).

Апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: судді - доповідача - Хабіб М.І., суддів Зварич О.В., Юрченка Я.О.

У зв'язку з перебуванням судді Юрченка Я.О. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.14 у склад колегії суддів для розгляду справи замість судді Юрченка Я.О. введено суддю Гриців В. М.

23.12.2014 розгляд справи розпочато заново у зв'язку із зміною складу колегії суддів.

ВСТАНОВИВ:

18.06.2014 ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління (далі - банк) звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "ММ ЛТД" про стягнення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №88/2008-МКМ від 19 червня 2008 року в сумі 169 613 ,91 грн, з якої:

73740,49 грн - заборгованість за кредитом;

78448,52 грн - проценти по кредиту;

1225,06 грн -пеня за порушення строку сплати процентів;

10555,13грн - пеня за порушення строку сплати кредиту;

5644,72 грн - штраф за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів,

шляхом звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб н/причіп - платформа Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу- ТзОВ "ММ ЛТД", шляхом його реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №88/2008-МКМ від 19.06.2008, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 90 000,00 грн, з терміном повернення 15.06.2011 під 19,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника (ОСОБА_2.) за кредитним договором №88/2008-МКМ банком та відповідачем (ТзОВ "ММ ЛТД") укладений договір застави транспортного засобу н/причіпа - платформи Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № від 19.06.2008, однак позичальник своїх зобов'язань не виконав, станом на 20.12.2013 його заборгованість становила 169 613,91грн.

Посилаючись на умови кредитного договору, договору застави, ст.ст.525,526, 554, 1046,1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 345,346 ГК України, ст.ст. 19,20 ЗУ «Про заставу» позивач просить задоволити позов.

07.09.2014 банк подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказує, що заборгованість за кредитним договором станом на 04.07.2014 становить 189 889,65грн та просить звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором №88/2008-МКМ від 19.06.2008 в сумі 189 889,65 грн, з якої:

73740,49 грн - заборгованість за кредитом;

94 427,26 грн - проценти по кредиту;

2528,96 грн -пеня за порушення строку сплати процентів;

10784,55 грн - пеня за порушення строку сплати кредиту;

8 408,39 грн -штраф за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів.

03.09.2014 банк подав другу заяву про уточнення позовних вимог (т.1, а.с.191-194), в якій вказує, що заборгованість за кредитним договором станом на 04.07.2014 становить 143 449,81грн та просить звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором №88/2008-МКМ від 19.06.2008 в сумі 143 449,81грн, з якої:

73740,49 грн - заборгованість за кредитом;

47 143,28 грн - проценти по кредиту;

16 561,76 грн - пеня за порушення строку сплати кредиту;

6 004,28 грн -штраф за порушення умов договору.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2014 у справі №921/640/14-г/16 (суддя Хома С.О. ) позов задоволено частково.

Звернено стягнення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №88/2008-МКМ від 19 червня 2008 року, з додатком №1 до даного кредитного договору, в сумі 49500 грн 44 коп, з якої: 47143 грн 28 коп - відсотки, 2357 грн 16 коп -штраф, на предмет застави відповідно до договору застави від 19.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 19.06.2008 року та зареєстровано в реєстрі за №4525, а саме: майно -транспортний засіб н/причіп - платформу Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу- ТзОВ "ММ ЛТД", пров. Галицький, 3, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 22601881,на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, виданого і зареєстрованого РЕВ МРВ 1ДАІ м. Тернопіль 07.08.2007, шляхом реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження", які перерахувати в користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", вул. Артема, 15, м. Київ, ідентифікаційний код 20025456, в особі Філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління, ідентифікаційний код 25748024, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД", пров. Галицький, 3, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 22601881, на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", вул. Артема, 15, м. Київ, ідентифікаційний код 20025456, в особі Філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління вул. Замкова, 6, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 25748024 - 990 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Повернено з Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра", вул. Артема, 15, м. Київ, ідентифікаційний код 20025456 в особі Філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління вул. Замкова, 6, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 25748024, - 928 грн. 80 коп. судового збору як зайво сплачений.

При прийнятті рішення суд першої інстанції встановив, що позов подано 18.06.2014 згідно з поштовим штемпелем на конверті, в той час як строк повернення кредиту встановлено по 15.06.2011, відтак суд дійшов висновку про пропуск позивачем загального строку позовної давності, про застосування якого відповідач заявив у відзиві від 17.07.2014 на позов, та про відмову у позові в частині стягнення 73740,49 грн заборгованості за кредитом.

В частині стягнення 47 143,28 грн процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем за період 19.06.2008 по 03.07.2014, позовні вимоги задоволені. При їх задоволенні суд виходив з того, що відсотки нараховані відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, при цьому суд встановив, що перебіг позовної давності щодо відсотків перервався 04.01.2012, оскільки боржник сплачував відсотки за користування кредитом (3000грн), та розпочався з 05.01.2012 заново.

В частині стягнення 16 561,76 грн пені за порушення строку сплати кредиту відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав її недоведеності, оскільки позивач не подав на вимоги суду розрахунку пені окремо за прострочення сплати основної суми кредиту та окремо за прострочення сплати відсотків, а в поданому розрахунку вказана мінімальна сума платежу (кредит + відсотки), на вимогу суду не подав банківських виписок на підтвердження нарахованих та несплачених позичальником сум по пені (ухвали від 17.07.2014 та від 05.09.2014). В поясненні позивач вказав, що розподілити пеню окремо неможливо, яке суд не взяв до уваги з огляду на умови договору( пункти 9.1та 9.2 договору) та вказав, що з огляду на недоведеність розміру пені, неподання позивачем витребуваних матеріалів, суд не може дослідити питання застосування позовної давності щодо стягнення заборгованості по пені за рахунок майна.

Позовні вимоги в частині стягнення 6004,28 грн. штрафу задоволені частково в сумі 2357,16 грн (5% від суми47 143,28 грн процентів за користування кредитом), в решті 3647,12 грн штрафу відмовлено, оскільки штраф нарахований на суму простроченого кредиту, у стягненні якого відмовлено.

Банк (позивач)не погодився з рішенням суду, оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано позовну давність, оскільки позичальник сплачував заборгованість за договором з 01.08.2008 по 04.01.2012 включно, не досліджено умови договору, зокрема, умови п.6.1.3 договору щодо черговості розподілу коштів, які надходять від позичальника. Вважає, що судом необґрунтовано віднесені платежі, здійснені позичальником за період з 18.10.2011 по 04.01.2012 в сумі 10 000, 00грн, як таких, якими останній визнав свої зобов'язання в частині непогашених відсотків. Стверджує, що внесенням платежів за період з 15.06.2011 по 04.01.2012 боржник неодноразово визнавав свою заборгованість як по тілу кредиту, так і по відсотках.

Посилаючись на ануїтентність графіку погашення кредиту, вказує, що згідно з графіком черговий платіж складається з тіла кредиту та відсотків, тому пеня нараховується на суму заборгованості по платежу в цілому і розподілити її окремо по тілу кредиту та по відсотках неможливо. Посилаючись на ч.2 ст. 258 ЦК України та розрахунок, доданий до заяви від 01.09.2014 № 12/3/1/18-3177, вважає, що пеня, яка нарахована за останній рік за період з 04.07.2013 по 03.07.2013, є правильною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи скаржника, вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим та зазначає, зокрема, що позов подано до суду після спливу позовної давності, про застосування якого відповідач заявив у відзиві, тому вважає апеляційну скаргу безпідставною та надуманою.

Сторони та третя особа не забезпечили явки своїх представників в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи були попереджені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив таке.

ВАТ комерційний банк «Надра» в особі начальника відділення №17 філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільського РУ (змінило найменування на публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №88/2008-МКМ від 19.06.2008, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 90 000,00грн., з терміном повернення 15.06.2011 під 19,9 % річних.

Повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком, який є невід'ємною частиною договору (п.4.1.1 розділу 4 договору)

Відповідно до Додатку №1 до договору - Графіка повернення кредиту та сплати выдсотків(т.1, а.с. 45) повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісячно, починаючи з 15.07.2008 по 15.06.2011 включно. За цей період позичальник мав погасити 90 000грн. кредиту та сплатити 30 477,68 грн відсотків за користування кредитом. При цьому графіком встановлена дата кожного платежу та визначено до сплати окремо суми на повернення тіла кредиту, окремо суми відсотків за користування кредитом.

Так, 15.07 2008 позичальник повинен сплатити 2 053,50грн на повернення кредиту та 1293,50грн відсотків; 15.08.2008 -1839,94 грн на повернення кредиту та 1507,06грн відсотків і т.д.

Останнім мав бути платіж 15.06.2011 на суму 3332, 68грн, з якого: 3 278,31 грн - на погашення кредиту, 54.37грн на погашення відсотків.

Пунктом 6.1.3 договору встановлена така черговість зарахування коштів, які надходять від позичальника:

1- на погашення прострочених відсотків за користування кредитом (якщо таке прострочення буде мати місце );

2- на погашення поточних відсотків за користування кредитом;

3- штрафні санкції за несплату у строк відсотків(якщо таке прострочення буде мати місце );

4- простроченої суми кредиту (якщо таке прострочення буде мати місце);

5- неустойки за прострочення сплати кредиту(якщо таке прострочення буде мати місце )

6- суми кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника( ОСОБА_2.) за кредитним договором банком та відповідачем (ТзОВ "ММ ЛТД") 19.06.2008 укладений договір застави транспортного засобу н/причіпа - платформи Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу. Договір нотаріально посвідчений 19.06.2008, зареєстрований в реєстрі за № 4525.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 9 від 19.06.2008 на суму 90 000,00грн.

В межах строку повернення кредиту та сплати відсотків, встановлених графіком (з 15.07.2008 по 15.06.2011), позичальник сплатив кошти в сумі 51 972,71грн (останній платіж -31.03.2011), з якої: 16 259,51 грн. зараховано на повернення тіла кредиту, 35 613,20грн зараховано на погашення відсотків за користування кредитом, 100,00грн - на погашення пені, нарахованої за грудень 2008 року.

Меморіальними ордерами підтверджено, що за період з 18.10.2011 по 04.01.2012 позичальник сплатив 10 000 грн, а саме:

- № 43 від 18.10.2011 - 3 000,00грн. на погашення кредиту;

- № 949 від 25.10.2011- 2 000,00грн. на погашення кредиту;

- №1 від 28.10.2011- 2 000,00грн. на погашення кредиту ;

- № 198 від 04.01.2012 -3 000,00грн. на погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що кошти в сумі 10 000,00грн, сплачені за період з 18.10.2011 по 04.01.2012, зараховані банком на погашення прострочених та поточних відсотків за користування кредитом.

Доказів сплати позичальником коштів після 04.01.2012 суду не подано.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 04.07.2014 становить:

- заборгованість за кредитом - 73740,49 грн( 90 000,00 - 16295,51);-

- заборгованість по відсотках - 47 143,28 грн (нараховано відсотків за період з 19.06.2008 по 03.07.2014 - 92 756,48грн., сплачено - 45 613,20грн.)

На підставі п. 9.2 договору позивачем заявлена до стягнення пеня в сумі 16 561,76грн, яка нарахована за період з 04.07.2013 по 03.07.2014 від загальної суми боргу по кредиту та відсотках.

На підставі п. 9.3 договору позивачем заявлений до стягнення штраф в розмірі 5% від загальної суми боргу по кредиту та відсотках в сумі 6 004,28грн.

Відповідач у відзиві від 17.07.2014 (т.1, а.с.124 -127) стверджує про звернення позивача з позовом після спливу позовної давності ,просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи, доводи сторін, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно з ч1.ст 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики( ст. 1048 ЦК України).

Як встановлено ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, заставою.

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом ( частини1, 2 ст. 590 ЦК України).

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пунктів 4.1, 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10, з наступними змінами і доповненнями, якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК України), то господарським судам слід мати на увазі таке.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання кредитного договору №88/2008-МКМ від 19.06.2008, укладеного банком і ОСОБА_2, забезпеченого заставою згідно з договором від 19.06.2008, укладеним банком і відповідачем, банк надав позичальнику - ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 90 000,00 грн, які підлягали поверненню згідно з графіком щомісячно, починаючи з 15.07.2008 по 15.06.2011 включно. За цей період позичальник мав погасити 90 000грн кредиту та сплатити 30 477,68 грн відсотків за користування кредитом.

Позичальник виконав свої зобов'язання за кредитним договором частково, в межах строку повернення кредиту та сплати відсотків (з 15.07.2008 по 15.06.2011), встановлених графіком, він сплатив кошти сумі 51 972,71грн (останній платіж -31.03.2011), з якої 16 259,51грн зараховано на повернення тіла кредиту, 35 613,20грн зараховано на погашення відсотків за користування кредитом, 100,00грн - на погашення пені, нарахованої за грудень 2008року.

Отже, на момент закінчення встановленого договором кінцевого строку (15.06.2011) повернення кредиту та сплати відсотків заборгованість позичальника становила:

- за тілом кредиту - 73740,49 грн( 90 000,00 - 16295,51).

- по відсотках - 11 194,20грн (за період з 19.06.2008 по 15.06.2011 нараховано 46 807,48грн відсотків - 35 613,20грн сплачених відсотків за цей період).

Таким чином, загальний строк позовної давності для стягнення заборгованості по останньому платежу (15.06.2011 в сумі 3332, 68грн, з якого: 3 278,31 грн - на погашення кредиту, 54.37грн на погашення відсотків) розпочався 16.06.2011 і закінчився - 15.06.2014.

По всіх попередніх платежах строк позовної давності по кожному платежу розпочався відповідно на місяць раніше і на місяць раніше закінчився.

Тобто, на момент звернення з позовом 18.06.2014 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) строк позовної давності для стягнення заборгованості по останньому платежу, встановленому графіком 15.06.2011, сплив 15.06.2014.

Для стягнення заборгованості по всіх попередніх платежах строк позовної давності закінчився ще раніше( зі спливом 3-х років з дати сплати, встановленої графіком).

Також сплив скорочений (тривалістю в один рік) строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Матеріалами справи підтверджено, що після встановлених графіком строків сплати позичальник сплатив за період з 18.10.2011 по 04.01.2012 кошти в сумі 10 000грн на повернення кредиту.

Як зазначено у п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10, з наступними змінами і доповненнями, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Отже, сплативши за період з 18.10.2011 по 04.01.2012 кошти в сумі 10 000грн на повернення кредиту позичальник вчинив дії, які свідчать про визнання ним заборгованості по тілу кредиту, а не відсотків за користування кредитом чи неустойки. Відтак ці дії позичальника є підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно суми основного боргу по кредиту, але жодним чином не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (відсотків та неустойки).

Зарахування банком коштів в сумі 10 000грн в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, які позичальник фактично сплатив на повернення кредиту (згідно з призначенням платежу), не означає вчинення позичальником дій, що свідчать про визнання ним заборгованості по відсотках за користування кредитом чи неустойки. Відтак не свідчать про переривання позовної давності для стягнення заборгованості по відсотках та неустойці.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про вчинення боржником дій, які свідчать про переривання позовної давності для стягнення заборгованості по кредиту в сумі 73 740,49грн та наявності підстав для задоволення позову в цій частині. Решту доводів скаржника колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю та вважає висновки суду першої інстанції про сплив позовної давності для стягнення основного боргу по кредиту та про переривання позовної давності для стягнення відсотків помилковими.

В силу ч.4ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 73740,49 грн, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

В решті вимог позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

В частині стягнення заборгованості по відсотках в сумі 11 194,20грн (нарахованих за період з 19.06.2008 по 15.06.2011) шляхом звернення на предмет застави позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв'язку із спливом позовної давності; решта відсотків, нарахованих за період з 16.06.2011 по 04.07.2014, не підлягає до задоволення у зв'язку з безпідставністю їх нарахування, оскільки нарахування відсотків до повного погашення кредиту договором не передбачено, а передбачено нарахування та сплата відсотків лише згідно з графіком по 15.06.2011.

В частині стягнення 16 561,76грн пені, нарахованої за період з 04.07.2013 по 03.07.2014 від загальної суми боргу по кредиту та відсотках, позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на положення частини шостої статті 232 ГК України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Інше законом та договором не встановлене. Як зазначено вище, зобов'язання по сплаті останнього платежу на погашення кредиту та відсотків мало бути виконане згідно з графіком 15.06.2011. Отже, 6-місячний строк нарахування пені на суму останнього платежу по кредиту та відсотках закінчився 15.12.2011, по попередніх платежах закінчився ще раніше. Відтак нарахування пені за період з 04.07.2013 по 03.07.2014 є безпідставним, а висновок суду першої інстанції про відмову в позові в цій частині у зв'язку з ненаданням позивачем відповідного розрахунку необґрунтованим.

В частині стягнення 6 004,28грн штрафу, нарахованого від загальної суми боргу по кредиту та відсотках станом на 04.07.2014, то строк позовної давності для стягнення штрафу в сумі 4 246,73 грн, нарахованого на суму заборгованості 73 740,49грн по кредиту та 11 194,20 грн заборгованості по відсотках, яка була станом 15.06.2011, сплив, а решта штрафу безпідставно нарахована з огляду на викладені вище умови кредитного договору та приписи частини шостої статті 232 ГК України.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що при вирішенні спору суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкових висновків про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по відсотках і штрафу шляхом звернення на предмет застави. Отже, рішення суду першої інстанції належить скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити частково в частині стягнення заборгованості за кредитним договором щодо сплати кредиту в сумі 73 740,49грн шляхом звернення стягнення на предмет застави. В решті позову відмовити.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» в разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягає поверненню.

При поданні позову на суму 169 613,91 грн. позивач сплатив судовий збір в сумі 3392,27грн( меморіальний ордер №4 від 30.05.2014), в подальшому збільшив позовні вимоги до суми 189 889,85 грн та доплатив судовий збір в сумі 405,52грн. (меморіальний ордер №1 від 07.07.2014), а ще в подальшому зменшив позовні вимоги до суми 143 449,81грн.

Отже, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 928,79грн (3392,27+ 405,52 - 2869,00).

Решта сплаченого позивачем судового збору покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних та апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 103, 104,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задоволити частково.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2014 у справі №921/640/14-г/16 скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити частково.

Стягнути заборгованість ОСОБА_2, ідент. номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, по кредиту в сумі 73 740,49грн за кредитним договором №88/2008-МКМ від 19 червня 2008 року на корить Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", ідентифікаційний код 20025456, адреса:04053, м. Київ, вул. Артема, 15, в особі Відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління, 46000, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6, шляхом звернення на предмет застави відповідно до договору застави від 19.06.2008, укладеного Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД", ідентифікаційний код 22601881, м. Тернопіль, пров. Галицький,3, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 19.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №4525, а саме: транспортний засіб н/причіп - платформу Е, марки SAMRO S 338 WHPF, 2002 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить заставодавцеві - ТзОВ "ММ ЛТД", ідентифікаційний код 22601881, м. Тернопіль, пров. Галицький, 3, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, виданого і зареєстрованого РЕВ МРВ 1 ДАІ м. Тернопіль 07.08.2007, шляхом реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД", ідентифікаційний код 22601881, адреса:46002, м. Тернопіль, пров. Галицький, 3, на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", ідентифікаційний код 20025456,адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, в особі Відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління, 46000, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6,- 1474,81 грн судового збору.

Повернути з Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра", ідентифікаційний код 20025456,адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, в особі Відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління, 46000, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6,- 928,79грн зайво сплаченого судового збору.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД", ідентифікаційний код 22601881, адреса:46002, м. Тернопіль, пров. Галицький, 3, на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", ідентифікаційний код 20025456,адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, в особі Відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільського регіонального управління, 46000, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6,- 747,40грн судового збору за розгляд апеляційної скарги

3.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 27.02.2015

Головуючий-суддя М.І.Хабіб

суддя В.М. Гриців

суддя О.В. Зварич