ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 911/2085/14

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області

до Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»

про стягнення 669162,71 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Сабрига В.Д., довір. № 1/01 від 05.01.2015 р.

від відповідача: Косянчук В.В., довір. б/н від 23.12.2014 р.

Обставини справи:

Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області (далі - Пенсійний фонд, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позов до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», відповідач) про стягнення 669162,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» має перед Пенсійним фондом прострочену заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що призначені згідно з п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, а також різниці між сумою пенсій, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача за період з листопада 2013 року по травень 2014 року кошти на відшкодування пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 494386,33 грн., пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 17144,61 грн., наукових пенсій у сумі 1362,73 грн. та несплаченої розстроченої заборгованості у сумі 156269,04 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. у даній справі № 911/2085/14 було припинено провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2014 р. ухвалу господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. у даній справі № 911/2085/14 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2014 р. було скасовано ухвалу господарського суду Київської області від 16.07.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2014 р. у справі № 911/2085/14, справу направлено на розгляд до господарського суду Київської області.

Направляючи справу на розгляд до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України зазначив наступне.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог чинного законодавства не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень Пенсійним фондом України та його органами у прийнятті рішень про стягнення простроченої заборгованості із страхових внесків до названого Фонду.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Вищий господарський суд України зазначив, що позовні вимоги Пенсійного фонду до ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» не пов'язані із стягненням заборгованості по страховим внескам і не є податковим боргом, а відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній до 19.01.2013 р.) поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження по справі про банкрутство, можуть пред'являти свої вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Оскільки відповідач - ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» знаходиться в банкрутстві, в процедурі санації, вимога позивача до ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» про стягнення заборгованості за період з листопада 2013 року по травень 2014 року у сумі 669162,71 грн. обґрунтовано заявлена саме до господарського, а не до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України та згідно проведеного 15.01.2015 р. автоматизованого розподілу справ, для розгляду справи № 911/2085/14 визначено суддю господарського суду Київської області В.М. Бабкіну.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.01.2015 р. було прийнято справу № 911/2085/14 до провадження суддею Бабкіною В.М.

Розгляд справи відкладався.

04.02.2015 р. до господарського суду Київської області ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» було подано письмові пояснення б/н від 04.02.2015 р., відповідно до яких відповідач просив суд припинити провадження у даній справі № 911/2089/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області до Приватного акціонерного товариства про стягнення 669162,71 грн., з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.11.2010 р. у справі № Б8/180-10 було порушено провадження про банкрутство ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція». Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2012 р. у справі № Б8/180-10 судом було введено процедуру санації ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція». Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2014 р. у справі № Б8/180-10 судом було призначено керуючого санацією ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

На думку відповідача, оскільки провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство відповідача було порушено до набрання законної сили новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і у вказаній справі про банкрутство не було винесено постанови про визнання ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» банкрутом, суд при розгляді справи № Б8/180-10 керується приписами норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній до 19.01.2013 р., яким не було передбачено підвідомчість господарським судам справ у спорах з поточними вимогами до боржника, щодо якого відповідним господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, на переконання відповідача, пред'явлення позовів та стягнення заборгованості за поточними вимогами до боржника здійснюється у загальному порядку відповідно до встановленої законодавством підвідомчості та підсудності, оскільки Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції станом 04.11.2012 р.) встановлено спеціальний порядок пред'явлення поточних вимог кредиторами до боржника лише у межах ліквідаційної процедури. Оскільки заборгованість зі сплати пільгових та наукових пенсій на користь позивача за змістом позовних вимог виникли у період з листопада 2013 р. по травень 2014 р., тобто є поточними кредиторськими вимогами, а відтак можуть заявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Водночас, відповідач зазначив, що за змістом статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та у судовому порядку, а згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Відповідно до покладених завдань і функцій, згідно з ч. 1 ст. 58, ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п. 1.1, 2.1, 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Також відповідач просить врахувати практику Вищого адміністративного суду України у аналогічних правовідносинах в процесі розгляду спорів за позовами суб'єктів владних повноважень органів Пенсійного фонду до суб'єктів господарювання, які перебувають у процедурах банкрутства, які були порушені до 19.01.2013 р. Так, Вищий адміністративний суд України вважає, що спір за предметною підсудністю в аналогічних правовідносинах підсудний саме адміністративному суду, а не господарським судам.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах, у зв'язку з чим просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відхиляє клопотання відповідача щодо припинення провадження у даній справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 09.12.2014 р. у даній справі суд касаційної інстанції, направляючи дану справу на розгляд до господарського суду Київської області зазначив, що вимога позивача до ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» про стягнення заборгованості за період з листопада 2013 року по травень 2014 року у сумі 669162,71 грн. обґрунтовано заявлена саме до господарського, а не до адміністративного суду.

Представник позивача у судовому засіданні 05.03.2015 р. позовні вимоги підтримав; представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 05.03.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», яке зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області за № 10-30-04-0397, у відповідності зі ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язане сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2010 р. було порушено провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2012 р. у справі № Б8/180-10 було введено процедуру санації ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Згідно з п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про Пенсійний фонд України» від 06.04.2011 р. № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру

Абзацом 2 п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі - філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

У відповідності з п. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, після порушення справи про банкрутство ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» за товариством перед Пенсійним фондом утворилася заборгованість за період з листопада 2013 року по травень 2014 року в загальній сумі 669162,71 грн., що виникла внаслідок неперерахування коштів відшкодування пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 494386,33 грн., пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 17144,61 грн., наукових пенсій у сумі 1362,73 грн., несплаченої розстроченої заборгованості у сумі 156269,04 грн.

Так, відповідно до пункту 7 розділу XVIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 01 січня 2011 року, підлягає розстроченню не більш як на 60 календарних місяців, починаючи з 01 січня 2011 року. Повідомлення про розстрочення суми заборгованості, пені та штрафних санкцій надсилається платникам у встановленому Пенсійним фондом порядку.

На підставі акту звірки від 18.02.2011 р. заборгованості ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» зі сплати пільгових пенсій, позивачем було прийнято рішення про розстрочення заборгованості зі сплати пільгових пенсій у загальній сумі 164269,04 грн., з яких заборгованість по списку № 1 - 164034,98 грн., заборгованість по списку № 2 - 234,06 грн.

Проте, боржником розстрочені суми не сплачувались, у зв'язку з чим 29.11.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області було прийнято рішення про скасування рішення про розстрочення № 4 від 18.02.2011 р. та визначено, що залишок заборгованості несплачених пільговій пенсії по списку № 1 становить 156269,04 грн.

Крім того, заборгованість ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» перед Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області підтверджується копіями корінців повідомлень форми «Ю» від 14.11.2013 р. № 137-А, від 18.11.2013 р. № 138-А, від 22.11.2013 р. № 140-А, від 28.11.2013 р. № 144-А, від 03.12.2013 р. № 153-А, від 06.12.2013 р. № 157-А, від 13.12.2013 р. № 159-А, від 17.12.2013 р. № 160-А, від 18.12.2013 р. № 161-А, від 24.12.2013 р. № 163-А, від 02.01.2014 р. № 168-А, від 09.01.2014 р. № 2-А, від 16.01.2014 р. № 9-А, від 27.01.2014 р. № 13-А, від 27.01.2014 р. № 18-А, від 27.01.2014 р. № 19-А, від 29.01.2014 р. № 21-А, від 03.02.2014 р. № 24-А, від 04.02.2014 р. № 31-А, від 07.02.2014 р. № 35-А, від 17.02.2014 р. № 36-А, від 25.02.2014 р. № 43-А, від 05.03.2014 р. № 45-А, від 19.03.2014 р. № 54-А, від 01.04.2014 р. № 61-А, від 01.04.2014 р. № 64-А, від 05.04.2014 р. № 70-А, від 09.04.2014 р. № 71-А, від 29.04.2014 р. № 78-А, від 07.05.2014 р. № 84-А, від 14.05.2014 р. № 86-А, від 14.05.2014 р. № 87-А, від 14.05.2014 р. № 88-А, від 16.05.2014 р. № 92-А, від 22.11.2013 р. № 107-Б, від 28.11.2013 р. № 111-Б, від 09.12.2013 р. № 119-Б, від 02.01.2014 р. № 125-Б, від 10.01.2014 р. № 6-Б, від 28.01.2014 р. № 7-Б, від 03.02.2014 р. № 12-Б, від 25.02.2014 р. № 22-Б, від 05.03.2014 р. № 25-Б, від 01.04.2014 р. № 34-Б, від 01.04.2014 р. № 37-Б, від 29.04.2014 р. № 44-Б, від 09.05.2014 р. № 48-Б, від 28.11.2013 р. № 58, від 06.12.2013 р. № 59, від 02.01.2014 р. № 65, від 16.01.2014 р. № 70, від 04.02.2014 р. № 8, від 25.02.2014 р. № 11, від 01.04.2014 р. № 19, від 29.04.2014 р. № 25, які були направлені ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», що підтверджується долученим до матеріалів справи відповідними копіями списків згрупованих внутрішніх поштових відправлень та реєстрами відправлених рекомендованих листів; розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з листопада 2013 р. по травень 2014 р.; повідомленнями про визначення зобов'язань зі сплати пільгових та наукових пенсій у вищевказаний період; картками особових рахунків (копії яких долучено до матеріалів справи).

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкого державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пп. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, незважаючи на вищевказані норми Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», кошти на відшкодування виплачених пенсій за списком № 2 відповідачем не перераховувались, у зв'язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість у загальній сумі 17144,61 грн.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що підприємства та організації з коштів призначених на оплату праці вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівлі шахт та рудників за списком робіт і професій, затверджених Кабінетом Міністрів України починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Повідомлення складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємство щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в, повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, надсилає повідомлення для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Кошти на відшкодування виплачених пенсій за списком № 1 підприємством не перераховувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 494386,33 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про наукову і науко-технічну діяльність», різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р. затверджено порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи. За рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від форм власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації.

Підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Кошти на відшкодування виплачених наукових пенсій також не перераховувались відповідачем, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у загальній сумі 1362,73 грн.

Отже, зазначеними вище чинними нормативними актами передбачений обов'язок відповідача сплатити до Пенсійного фонду витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

З огляду на викладене, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, понесені Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ірпені на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1, списком № 2 та наукових пенсій, оскільки законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких у підприємств не виникає обов'язку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати цих пенсій.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач доказів сплати витрат, понесених Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ірпені на виплату та доставку пільгових пенсій, суду не надав. Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача шляхом стягнення до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, код 00292729) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4, код 22200649) - 669162 (шістсот шістдесят дев'ять тисяч сто шістдесят дві) грн. 71 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, код 00292729) в доход Державного бюджету України - 13383 (тринадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 25 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 10.03.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна