РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2015Справа №910/2177/15-г

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр»
простягнення 1680950 грн. 64 коп.
Представники сторін:

від позивача: Крамар О.Д. - представник за довіреністю № 1 від 18.02.2015;

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.02.2015 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр» про стягнення 1680950 грн. 64 коп., з яких 1293214 грн. 00 коп. основного боргу , 48231 грн. 03 коп. 3% річних та 339505 грн. 61 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства та укладеного між сторонами договору поставки не в повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 1293214 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків з оплати за поставлений товар, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в загальному розмірі 48231 грн. 03 коп. за загальний період нарахування з 17.09.2013 по 03.02.2015 щодо кожного простроченого платежу окремо та інфляційні втрати в розмірі 339505 грн. 61 коп. за загальний період нарахування з жовтня 2013 року по грудень 2014 року щодо кожного простроченого платежу окремо.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 порушено провадження у справі № 910/2177/15-г; розгляд справи призначено на 23.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 06.03.2015.

У судовому засіданні 06.03.2015 представник позивача подав письмові пояснення по справі; надав усні пояснення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.03.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 978.

У судовому засіданні 06.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.09.2013, 27.09.2013 та 06.12.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Навігатор» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Енглєр» узгоджений між сторонами товар на загальну суму 1406430 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними № 3678 від 16.09.2013 на суму 162000 грн. 00 коп., № 3852 від 27.09.2013 на суму 186260 грн. 00 коп. та № 4971 від 06.12.2013 на суму 1058170 грн. 00 коп., які підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками сторін та відповідними довіреностями на отримання матеріальних цінностей (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що у зв'язку з поставкою товару позивачем були виставлені рахунки-фактури № 4804436 від 12.09.2013 на суму 162000 грн. 00 коп., № 4887328 від 27.09.2013 на суму 186260 грн. 00 коп. та № 4987206 від 06.12.2013 на суму 1058170 грн. 00 коп. за поставку товару за відповідними видатковими накладними № 3678 від 16.09.2013, № 3852 від 27.09.2013 та № 4971 від 06.12.2013.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки надані до матеріалів справи видаткові накладні № 3678 від 16.09.2013, № 3852 від 27.09.2013 та № 4971 від 06.12.2013 містять найменування товару, його кількість та ціну, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки.

У відповідності до частин 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав поставлений товар 16.09.2013 за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 на суму 162000 грн. 00 коп., 27.09.2013 за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 на суму 186260 грн. 00 коп. та 06.12.2013 за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 на суму 1058170 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7. Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначається, що нормою ст. 530 ЦК України передбачено, між іншим, можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що свій обов'язок з оплати за поставлений позивачем товар відповідач повинен був здійснити 16.09.2013 за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013, 27.09.2013 за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 та 06.12.2013 за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013.

У позовній заяві позивач пояснив, що 03.01.2014 відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 у розмірі 33216 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 03.01.2014 відповідач сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 110000 грн. 00 коп., вказавши призначення платежу: за обладнання згідно рахунку-фактури № 5025999 від 26.12.2013, рахунку-фактури № 4887328 від 27.09.2013 та рахунку-фактури № 4883916 від 24.09.2013, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

При цьому судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними № 32 від 16.01.2014 на суму 21564 грн. 00 коп. та № 3792 від 25.09.2013 на суму 95220 грн. 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями вказаних видаткових накладних та довіреностями на отримання матеріальних цінностей, у зв'язку з чим позивачем були виставлені відповідні рахунки-фактури № 5025999 від 26.12.2013 на суму 21564 грн. 00 коп. та № 4883916 від 24.09.2013 на суму 95220 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що 03.12.2013 відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару за видатковою накладною № 3792 від 25.09.2013 (рахунок-фактура № 4883916 від 24.09.2013) на суму 40000 грн. 00 коп., що підтверджується наданою позивачем банківською випискою, то станом на 03.01.2014 заборгованість за вказаним рахунком-фактурою становила 55220 грн. 00 коп.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що здійснена відповідачем 03.01.2014 оплата в загальному розмірі 110000 грн. 00 коп. є оплатою частини боргу в розмірі 55220 грн. 00 коп. за рахунком-фактурою № 4883916 від 24.09.2013, оплатою рахунку-фактури № 5025999 від 26.12.2013 в розмірі 21564 грн. 00 коп. та частковою оплатою рахунку-фактури № 4887328 від 27.09.2013 (за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 на суму 186260 грн. 00 коп.) на суму 33216 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 30.05.2014 відповідач здійснив часткову оплату за рахунком-фактурою № 4804436 від 12.09.2013 (за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 на суму 162000 грн. 00 коп.) в розмірі 80000 грн. 00 коп., що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 на суму 162000 грн. 00 коп. становить 82000 грн. 00 коп. (враховуючи часткову оплату в розмірі 80000 грн. 00 коп.), за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 на суму 186260 грн. 00 коп. - 153044 грн. 00 коп. (враховуючи часткову оплату в розмірі 33216 грн. 00 коп.) та за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 на суму 1058170 грн. 00 коп. - 1058170 грн. 00 коп. (враховуючи відсутність оплат), що разом становить 1293214 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача в загальному розмірі 1293214 грн. 00 коп. за поставлений позивачем товар (за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 заборгованість становить 82000 грн. 00 коп., за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 - 153044 грн. 00 коп. та за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 - 1058170 грн. 00 коп.) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів в розмірі 1293214 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр» суми основного боргу в розмірі 1293214 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в загальному розмірі 48231 грн. 03 коп. (5080 грн. 27 коп. 3% річних за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 за період з 17.09.2013 по 03.02.2015, 6448 грн. 21 коп. 3% річних за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 за період з 30.09.2013 по 03.02.2015 та 36702 грн. 55 коп. 3% річних за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 за період з 09.12.2013 по 03.02.2015), враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр» 3% річних в загальному розмірі 48231 грн. 03 коп. (5080 грн. 27 коп. 3% річних за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 за період з 17.09.2013 по 03.02.2015, 6448 грн. 21 коп. 3% річних за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 за період з 30.09.2013 по 03.02.2015 та 36702 грн. 55 коп. 3% річних за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 за період з 09.12.2013 по 03.02.2015) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в загальному розмірі 339505 грн. 61 коп. (29619 грн. 23 коп. інфляційних втрат за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 за період з 17.09.2013 по 03.02.2015, враховуючи часткову оплату в розмірі 80000 грн. 00 коп.; 40117 грн. 34 коп. за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 за період з 30.09.2013 по 03.02.2015, враховуючи часткову оплату в розмірі 33216 грн. 00 коп.; 269769 грн. 04 коп. за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 за період з 09.12.2013 по 03.02.2015).

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості та здійснив власний розрахунок щодо кожної видаткової накладної окремо (в межах заявленого позивачем періоду нарахування):

Видаткова накладнаПеріод заборгованості (дата, місяць, рік)Сума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
№ 3678 від 16.09.201317.09.2013 - 29.05.,00 грн.1,117 (жовтень 2013 року - травень 2014 року)18954,00 грн.
№ 3678 від 16.09.201330.05.2014 - 03.02.201582000,00 грн.1,130 (червень 2014 року - грудень 2014 року)10660,00 грн.
Всього: 29614 грн. 00 коп.
Таким чином, за видатковою накладною № 3678 від 16.09.2013 на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 29614 грн. 00 коп.

Видаткова накладнаПеріод заборгованості (дата, місяць, рік)Сума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
№ 3852 від 27.09.201330.09.2013 - 02.01.,00 грн.1,011 (жовтень 2013 року - грудень 2013 року)2048,86 грн.
№ 3852 від 27.09.201303.01.2014 - 03.02.,00 грн.1,249 (січень 2014 року - грудень 2014 року)38107,96 грн.
Всього: 40156 грн. 82 коп.
Таким чином, враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності клопотання позивача, за видатковою накладною № 3852 від 27.09.2013 на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі, який заявлений позивачем, а саме: 40117 грн. 34 коп.

Видаткова накладнаПеріод заборгованості (дата, місяць, рік)Сума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
№ 4971 від 06.12.201309.12.2013 - 03.02.0,00 грн.1,255 (грудень 2013 року - грудень 2014 року)269833,35
Всього:269833 грн. 35 коп.
Враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності клопотання позивача, за видатковою накладною № 4971 від 06.12.2013 на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі, який заявлений позивачем, а саме: 269769 грн. 04 коп.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр» інфляційних втрат у загальному розмірі 339505 грн. 61 коп. підлягають частковому задоволенню в розмірі 339500 грн. 38 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енглєр» (03039, м. Київ, просп. Червонозоряний, буд. 119, адміністративний корпус літера А, 2-й поверх, офіс 2; ідентифікаційний код: 33397207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор» (04116, м. Київ, вул. Кирило-Мефодіївська, буд. 14/2; ідентифікаційний код: 23704614) суму основного боргу у розмірі 1293214 (один мільйон двісті дев'яносто три тисячі двісті чотирнадцять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 48231 (сорок вісім тисяч двісті тридцять одну) грн. 03 коп., інфляційні втрати у розмірі 339500 (триста тридцять дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 33618 (тридцять три тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 91 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 11.03.2015

Суддя І.М. Отрош