номер провадження справи 22/2/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 Справа № 908/206/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Рачук О.О.

За участю представників сторін: від позивача - не з'явився; від відповідача - Сидорюк О.А., довіреність № 182 від 25.12.2014 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/206/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнер» (юридична адреса: 14000, м. Чернігів, просп. Перемоги, 93; фактична адреса: 14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, 133, скорочено ТОВ «Агропартнер»);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» (юридична адреса: 83015, м. Донецьк, просп. Ватутіна, 33-а, скорочено ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» Остапенко Ірини Вікторівни (фактична адреса: 03038, м. Київ, просп. Червонозоряний, 82 (5 поверх));

про визнання кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. недійсним

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ТОВ «Агропартнер» заявлено позовні вимоги до ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» Остапенко Ірини Вікторівни про визнання недійсним кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.01.2015 р., позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/206/15-г, якій присвоєно номер провадження 22/2/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 10.02.2015 р.

Ухвалою від 10.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 03.03.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. було укладено та підписано директором товариства без попередньої згоди Загальних зборів учасників Товариства. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ «Агропартнер» посилається на ст. ст. 203, 207, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», відповідач у справі, у відзиві № 09/310 від 28.01.2015 р. на позовну заяву зазначає, що Статутом ТОВ «Агропартнер» передбачені повноваження директора товариства укладати та підписувати без попередньої згоди Загальних зборів учасників господарські договори, контракти, інші правочини без обмеження сумою та без погодження із Загальними зборами укладати та підписувати договори про отримання кредитів, субсидій, позик, овердрафт без обмеження сумою.

27.02.2015 р. від позивача надійшла заява № 303/02 від 23.02.2015 р. про направлення справи за підсудністю до господарського суду Чернігівської області.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2015 р. проти позову заперечив, просив у позовних вимогах відмовити.

В судове засідання 03.03.2015 р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд відхиляє заяву позивача № 303/02 від 23.02.15 про направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ «Агропартнер» зазначає, що зобов'язаною стороною по Договору є позивач, який повинен повернути ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» заборгованість за кредитом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 та ч. 3 ст. 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розділом 3 Договору були встановлені взаємні права та зобов'язання сторін, отже, Договір, який позивач просить визнати недійсним, відноситься до двосторонніх договорів і є підставою для виникнення у контрагентів взаємних зустрічних зобов'язань, тобто є двостороннім зобов'язанням, що вбачається як з визначення кредитного договору як такого, так із положень Договору. Такої ж позиції дотримується й Вищий господарський суд України у постанові від 09.10.2012 р. по справі № 5016/480/2012.

Якщо зобов'язаною за договором є кожна із сторін, справа розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача (зазначена правова позиція відображена в постанові Вищого господарського суду України від 22.10.2013 р. по справі № 02-24/901/1979/13).

Таким чином, дана справа розглянута господарським судом Запорізької області із додержанням правил підсудності.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 03.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2013 року ТОВ «Агропартнер» (Позичальник, позивач у справі) та ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» (Кредитор, відповідач у справі) було укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 178К-21Ю, відповідно до п. 1.1 якого Кредитор відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає Позичальнику в користування грошові кошти на наступних умовах:

- Загальний ліміт кредитування, валюта кредитування - 8 000 000,00 гривень або еквівалентна сума в доларах США за курсом НБУ на

дату видачі Траншу;

- Валюти кредиту - гривня, долар США;

- Строк кредитної лінії - з 19 червня 2013 р. по 18 червня 2014 р.;

- Процентна ставка: у гривні - 21,1% річних; у доларах - 10,8% річних;

- Ціль використання коштів - для закупівлі мінеральних добрив.

Договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. було підписано зі сторони Кредитора - заступником директора з продажів Київської філії ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» Логвіновим Олександром Михайловичем, що діяв на підставі Довіреності № 223 від 17.08.2012 р., та зі сторони Позичальника - директором ТОВ «Агропартнер» Шнайдманом Олександром Валерійовичем, який діяв на підставі Статуту товариства.

За твердженням позивача, договір № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. було укладено та підписано директором товариства без попередньої згоди Загальних зборів учасників Товариства. Таким чином, особа, що вчинила вищезазначений правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного виду правочинів від імені ТОВ «Агропартнер».

Предметом розгляду по даній справі є визнання кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. недійсним.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, не повинна перевищувати своїх повноважень.

Згідно ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів (ст. 159 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно частини 4 статті 62 Закону України «Про господарські товариства» дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених Законом та установчими документами.

Директор ТОВ «Агропартнер» Шнайдман О.В. під час укладення Договору діяв на підставі Статуту товариства, затвердженого загальними зборами учасників товариства 29.05.2013 р. та зареєстрованого державним реєстратором 03.06.2013 р.

Пунктом 11.7.1. Статуту ТОВ «Агропартнер» встановлено, що директор Товариства у межах своєї компетенції має право, зокрема, укладати та підписувати без попередньої згоди Загальних зборів учасників господарські договори, контракти, інші правочини без обмеження сумою та без погодження із Загальними зборами укладати та підписувати договори про отримання кредитів, субсидій, позик, овердрафт без обмеження сумою.

Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 178К-21Ю від 19.06.2013 р. зі сторони Позичальника було підписано повноважною особою. Таким чином, у господарського суду відсутні підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 04.03.2015 р.

Суддя О.В. Ярешко