РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015Справа №910/2016/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»
доПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
пропро стягнення 152232 грн. 24 коп.
Представники сторін:

від позивача: Єлєніна С.М. - представник за довіреністю № 95 від 30.10.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 152232 грн. 24 коп., з яких 143306 грн. 58 коп. основного боргу, 6731 грн. 11 коп. пені, 718 грн. 50 коп. 3% річних та 1476 грн. 05 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013, не здійснив оплату за проведені позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 143306 грн. 58 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 6731 грн. 11 коп. пені за період з 21.11.2014 по 20.01.2015, 3% річних в розмірі 718 грн. 50 коп. за період з 21.11.2014 по 20.01.2015 та інфляційні втрати в розмірі 1476 грн. 05 коп. за період з 21.11.2014 по 15.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 порушено провадження у справі № 910/2016/15-г та розгляд справи призначено на 23.02.2015.

У судовому засіданні 23.02.2015 судом оглянуто оригінал договору № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013 та оригінал акту № Н-00000054 здачі-приймання робіт від 14.01.2014.

Представник позивача у судовому засіданні 23.02.2015 подав документи на виконання вимог ухвали суду; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 23.02.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 748.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 23.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» (виконавець) укладено Договір № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати для замовника, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Мільківському родовищі відповідно до умов цього Договору.

Обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (Додаток 1), який є невід'ємною частиною цього Договору та складається виконавцем щорічно (п. 1.2 Договору).

З календарного плану на 2013 рік (Додаток 1) вбачається, що узгоджені між сторонами роботи загальною вартістю 143306 грн. 58 коп. виконавець повинен виконати в грудні 2013.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 рік (Додаток 2) від 19.12.2013 сторони погодили, що ціна робіт з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Мільківському родовищі на 2013 рік становить 143306 грн. 58 коп.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами цього Договору, здійснювати оплату за виконані роботи.

Згідно з п. 4.1 Договору, по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі.

Відповідно до п. 4.2 Договору, замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам Договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 5.2 Договору, замовник перераховує виконавцю попередню оплату в розмірі 100% від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про виконання робіт.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013 на загальну суму 143306 грн. 58 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією акту № Н-00000054 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.01.2014, який підписаний та скріплений печатками уповноваженими представниками сторін.

Як встановлено судом, 04.11.2014 позивач надіслав відповідачу рахунок-фактуру № Н-00000746 за проведення моніторингу (Мільківське родовище) на суму 143306 грн. 58 коп., який був одержаний відповідачем 06.11.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 264, копія якого була подана позивачем у судовому засіданні 23.02.2015).

Як встановлено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на погоджений сторонами в п. 5.2 Договору строк оплати, а саме, протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, суд приходить до висновку, що свій обов'язок з оплати за Договором № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013 відповідач повинен був здійснити до 20.11.2014 (включно).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» у розмірі 143306 грн. 58 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів в розмірі 143306 грн. 58 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» суми основного боргу в розмірі 143306 грн. 58 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 7/3010-Р-157М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 6731 грн. 11 коп. пені за період з 21.11.2014 по 20.01.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі статтею 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості та здійснив власний розрахунок у межах заявленого позивачем періоду (143306 грн. 58 коп. * 14% (ставка НБУ, яка діяла в період з 21.11.2014 по 20.01.2015) * 2 / 365 * 61 день = 6705 грн. 96 коп.), у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» пені в розмірі 6731 грн. 11 коп. за період з 21.11.2014 по 20.01.2015 підлягають частковому задоволенню в розмірі 6705 грн. 96 коп.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 718 грн. 50 коп. за період з 21.11.2014 по 20.01.2015 та інфляційні втрати в розмірі 1476 грн. 05 коп. за період з 21.11.2014 по 15.01.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх такими, що відповідають передбаченим чинним законодавством України порядку та способу нарахування, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 3% річних в розмірі 718 грн. 50 коп. за період з 21.11.2014 по 20.01.2015 та інфляційних втрат в розмірі 1476 грн. 05 коп. за грудень 2014 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 54; ідентифікаційний код: 31169745) суму основного боргу в розмірі 143306 (сто сорок три тисячі триста шість) грн. 58 коп., пеню в розмірі 6705 (шість тисяч сімсот п'ять) грн. 96 коп., 3% річних в розмірі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 50 коп., інфляційні втрати в розмірі 1476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 3044 (три тисячі сорок чотири) грн. 14 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.03.2015

Суддя І.М. Отрош