ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р.Справа № 922/5780/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Регіон-Банк" м. Харків
про стягнення 3 394 861,59грн.
за участю представників сторін:

позивача - Мартян О.В., дов. № 4 від 19.09.2014р.;

відповідача - Стеценко Г.Ф., дов. № 01-27/1059 від 02.07.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 3 000 000,00грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 110 876,71грн., пеню в розмірі 176 712,33грн., 14,2% річних в розмірі 100 575,18грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012 від 25.12.2012р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем на даний час відсутня.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

25.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Старокиївський банк" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Регіон-банк" (відповідач) укладено договір про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати грошові кошти відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.1.2 договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 3 000 000,00грн. на строк з 25.12.2012р. по 17.09.2013р. під 7,1% річних для здійснення статутної діяльності.

17.09.2013р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1, відповідно до умов якої сторони продовжили строк кредиту з 17.09.2013р. по 15.09.2014р. під 7,1%, та за умовами п.2.2 додаткової угоди № 1 до договору, відповідач зобов'язався повернути кредит до 13.00 год. за київським часом 15.09.2014р.

У разі повернення кредиту та/або процентів після часу, зазначеного у п.2.2, п.2.4 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.09.2013р., розмір процентної ставки складатиме 14,2% річних від суми заборгованості за непогашеним кредитом та несплаченими процентами за цим договором (п.1.3 договору).

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, ПАТ "Старокиївський банк" належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав ПАТ "Регіон-банк" міжбанківський кредит в розмірі 3 000 000,00грн.

У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 3 000 000,00грн. заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 110 876,71грн., пені за прострочення сплати основного боргу по кредиту в розмірі 176 712,33грн., пені за прострочення процентів за користування кредитом в розмірі 6 697,37грн. та 14.2% річних від простроченої суми в розмірі 100 575,18грн.

Також, судом встановлено, що 25.12.2012р. між відповідачем та позивачем було укладено договір про надання міжбанківського кредиту у національній валюті № 06-3-04/140, відповідно до умов якого відповідач, як кредитор, надав позивачу, як позичальнику, міжбанківський кредит в розмірі 3 000 000,00грн. на строк з 25.12.2012р. по 17.09.2013р. з нарахуванням 7,15% процентів річних на цілі, передбачені статутом позивача.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 17.09.2013р., відповідно до якої сторони (п.1.1) продовжили строк користування міжбанківським кредитом по 15.09.2014р.

Таким чином, між ПАТ "Старокиївський банк" та ПАТ "Регіон-банк" виникли та існували взаємні однорідні зустрічні зобов'язання по договорам міжбанківського кредитування.

Пунктом 3.3.1 договору про надання міжбанківського кредиту в національній валюті № 06-3-04/140 від 25.12.2012р. передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту в разі погіршення фінансового стану позичальника.

У зв'язку з погіршенням фінансового стану позивача, ПАТ "Старокиївський банк" як банку-позичальника, відповідач, як банк-кредитор, відповідно до п.3.3.1. Договору № 06-3-04/140 від 25.12.2012р., направив на адресу позивача лист за № 06-1-08/649/1 від 03.06.2014р. з вимогою дострокового повернення міжбанківського кредиту (а.с. 37).

У відповідь на вищевказаний лист позивач звернувся до ПАТ "Регіон-Банк" із зустрічним проханням (лист ПАТ "Старокиївський банк" № 1679/02-02 від 13.06.2014р.) дострокового повернення міжбанківського кредиту згідно з договором № 25/12/2012 від 25.12.2012р. (а.с. 38).

17.06.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов якого сторони погодили зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про надання міжбанківського кредиту в національній валюті № 06-3-04/140 від 25.12.2012р. та договором про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012 від 25.12.2012р.

Згідно із п. 2.3 даного договору зарахування зустрічних однорідних вимог відбувається не пізніше 18.06.2014р. у такий спосіб:

Взаємні зобов'язання сторін складають:

- 3 009 990,41грн. на користь ПАТ "Регіон-Банк" (Сторони-1);

- 3 009 999,45грн. на користь ПАТ "Старокиївський банк" (Сторони-2).

Різниця між сумами, які складають взаємні зустрічні вимоги, складає 9,04грн. та перераховується відповідачем на користь позивача не пізніше 19.06.2014р.

Згідно із п.3.1 вказаного Договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання, тобто з 17.06.2014р.

В матеріалах справи також містяться докази сплати відповідачем відсотків по Договору про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012 від 25.12.2012р. та заборгованості в розмірі 9,04грн., а саме: меморіальні ордери, розрахунок сплати відсотків та погашення заборгованості, відомість нарахованих та сплачених відсотків з моменту отримання міжбанківського кредиту відповідачем до моменту зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач проти доводів відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог заперечує, посилаючись на те, що 12.05.2014р. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову № 276/БТ "Про віднесення ПАТ "Старокиївський банк" до категорії проблемних", в якій зазначено про віднесення банку до категорії проблемних строком до 180 днів, у зв'язку з невиконанням економічних нормативів та поданням недостовірної звітності.

Згідно п. 2 вищевказаної Постанови, з метою відновлення фінансового стану для ПАТ "Старокиївський банк" і до кінця строку, визначеного у п. 1 цієї постанови, були встановлені обмеження в діяльності банку, зокрема - "погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ "Старокиївський банк", приймати тільки в грошовій формі".

Тобто, на думку позивача, ПАТ "Регіон-Банк", як позичальник, зобов'язаний був повернути кредит по Договору про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012 шляхом перерахування коштів на відповідний банківський рахунок позивача.

Проте, суд вважає такий висновок позивача помилковим, оскільки залік зустрічних однорідних вимог не є формою оплати зобов'язань, а є способом припинення зобов'язання.

Із аналізу тексту Постанови НБУ № 276/БТ від 12.05.2014р. судом не вбачається наявності такого обмеження операцій ПАТ "Старокиївський банк", як заборона здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", така заборона передбачена для неплатоспроможних банків лише під час тимчасової адміністрації та, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим Законом.

Так, під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом (ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Посилання позивача на те, що договір про зарахування зустрічних однорідних вимог підписувався 17.06.2014р. з боку ПАТ "Старокиївський банк" вже не уповноваженою на це особою, не відповідають дійсним обставинам справи виходячи з наступного.

Як встановлено судом, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014р. № 365 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014р. було прийнято рішення № 50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський банк" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк".

Згідно із п. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинної станом на день укладання Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог), з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації до ії припинення.

Відповідно до п. 2 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2014р.№ 50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський банк", тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк" запроваджено строком на три місяці з 18.06.2014р. по 18.09.2014р.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк" призначено Пантіну Л.О.(п. 3 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2014р.№ 50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський банк").

Уповноваженій особі Фонду встановлено приступити до виконання обов'язків 18.06.2014р. (п. 4 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2014р.№ 50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський банк").

Враховуючи викладене, Уповноважена особа Фонду Пантіна Любов Олександрівна набула всі повноваження органів управління банку та органів контролю ПАТ "Старокиївський банк" з дня початку тимчасової адміністрації, а саме з 18.06.2014р.

Таким чином, судом встановлено, що керівні органи ПАТ "Старокиївський банк" мали усі передбачені діючим законодавством та Статутом банку повноваження до 18.06.2014р.

Тому суд вважає безпідставними твердження позивача про відсутність станом на 17.06.2014р. - дату підписання договору про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідних повноважень в органів управління банку.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду є нікчемними.

Оскільки судом встановлений факт укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог до введення у банку ПАТ "Старокиївський банк" тимчасової адміністрації та набрання повноважень уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому відсутні правові підстави вважати договір № 1 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог нікчемним з підстав, визначених у ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, представник позивача посилається на статтю 38 зазначеного вище Закону у редакції від 11.07.2014р.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що до спірних правовідносин слід застосувати положення Закону, які діяли саме на час укладання спірного договору.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014р., що діяла на момент укладання спірного договору), уповноважена особа Фонду протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку договорів інших правочинів, укладених банком протягом одного року з дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, робіт, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Дослідивши зміст договору про зарахування зустрічних однорідних вимог № 1 від 17.06.2014р., суд дійшов висновку, що даний договір не відповідає жодному з зазначених вище критеріїв. Будь-яких умов щодо пільг, переваг для ПАТ "Регіон-Банк", гірших ринкових умов, переплати з боку ПАТ "Старокиївський банк" вказаний договір не містить. Він не спричинив та не може спричинити погіршення фінансового стану банку, у зв'язку з тим, що операція зарахування зустрічних однорідних вимог є беззбитковою та ії результатом є нуль.

Таким чином, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог № 1 від 17.06.2014р. не є нікчемним у розумінні ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014р).

Позивач також вважає, що договір № 1 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог є нікчемним, оскільки підписаний від імені ПАТ "Старокиївський банк" заступником Голови правління Вишневською І.Г. в порушення вимог законодавства з перевищенням повноважень, без належних на те доручень та рішень відповідних органів управління банку.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до п. 10.64 та п. 10.65 Статуту ПАТ "Старокиївський банк" (а.с. 134), Голова Правління має право видавати довіреності Заступникам Голови Правління на представлення інтересів банку на підставі довіреності, виданої Головою Правління.

Відповідно до повноважень, передбачених довіреностями, виданими Головою Правління банку, заступник Голови Правління Вишневська І.Г має право, зокрема, представляти інтереси банку та укладати, підписувати, змінювати, доповнювати від імені ПАТ "Старокиївський банк" договори з залучення та розміщення міжбанківських кредитів і депозитів. Вказані повноваження підтверджуються копіями довіреностей від 07.02.2013р.; 03.01.2013р.; 02.01.2014р., наявними в матеріалах справи.

Також слід зазначити, що позивачем не надано доказів визнання недійсним у судовому порядку договору № 1 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог з підстав підписання його особою з обмеженою дієздатністю та правоздатністю або з інших підстав, встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір № 1 від 17.06.2014р. був підписаний Заступником Голови Правління Вишневською І.Г., яка діяла в інтересах ПАТ "Старокиївський банк" без перевищення повноважень, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї сторони, тому посилання позивача не наявність або відсутність в особи, яка підписала від імені ПАТ "Старокиївський банк" договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, повноважень на підписання такого правочину взагалі не має ніякого правового значення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вичиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин - це правочин, недійсність якого встановлена законом.

Позивачем не доведено, що договір № 1 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між сторонами, суперечить вимогам діючого законодавства чи його недійсність встановлено законом.

Що стосується заперечень позивача стосовного того, що залік зустрічних однорідних вимог був не можливий, оскільки строк виконання за цими кредитними зобов'язаннями, встановлений договором, ще не настав, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Як вже було встановлено судом, строк виконання за зустрічними зобов'язаннями сторін був змінений через погіршення фінансового стану позивача шляхом направлення один одному листів про дострокове виконання договірних зобов'язань (а.с. 37 - 38).

Таким чином, суд дійшов висновку що строк виконання договірних зобов'язань сторін став таким, що настав з моментом пред'явлення вимоги про дострокове виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що зобов'язання сторін за договором про надання міжбанківського кредиту в національній валюті № 06-3-04/140 від 25.12.2012р. та договором про надання міжбанківського кредиту № 25/12/2012 від 25.12.2012р. припинились шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки, відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" за звернення до суду із позовами уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнена від сплати судового збору, питання щодо його розподілу судом не розглядається.

За таких обставин, керуючись ст.ст.92, 598, 601 Цивільного кодексу України, ст.ст.202, 203 Господарського кодексу України, ст.ст.36, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст.1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.02.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк