ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р. Справа № 917/2594/14

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Механік", пр. Ілліча, 105, м. Донецьк, 83059

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепловозоремонтний завод", вул. Гайового, 30, м. Полтава, 36030

про стягнення грошових коштів у сумі 259062,90 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомлено дату складання повного тексту рішення (02.03.2015 р.).

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 259062,90грн., з яких: 252000,00 грн. - сума основного боргу за договором №18/06 на капітальний ремонт тягових електродвигунів від 18.06.2013 р. та 7062,90 3% річних за період з 13.12.2013 по 18.11.2014 р.

Представник позивача в засідання суду не з'явився, явка позивача визнавалася не обов'язковою.

Представник відповідача в засідання суду жодного разу не з'явився, 19.01.2015 р., 09.02.2015 р. надсилав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом. В засідання суду 26.02.2015 р. відповідач належного представника знову не направив, хоча належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення ухвали суду від 12.02.2015 р.

Таким чином, відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Судом відкладався розгляд справи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду та надання можливості надати відзив та пояснення стосовно спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчується, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, клопотання щодо продовження строку вирішення спору, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, суд встановив:

18.06.2013 року між сторонами було укладено Договір № 18/06 на капітальний ремонт тягових електродвигунів (далі - Договір, а.с. 8-12), згідно якого позивач (виконавець) зобов'язується надати відповідачу ( Замовнику) послуги з капітального ремонту тягових електродвигунів ТЕ 006, в обсязі КР-2 (далі - обладнання) в загальній кількості тридцять одиниць, партіями по шість одиниць, партіями по шість одиниць в кожній (п.1.1 Договору).

Вартість капітального ремонту одного тягового електродвигуна ТЕ 006, в обсязі КР-2 з заміною колектора на новий становить 78000,00 грн. в тому числі ПДВ. Вартість капітального ремонту одного тягового електродвигуна ТЕ 006 , в обсязі КР-2 без зміни колектора становить 60000,00грн. в тому числі ПДВ. Загальна сума договору визначається на основі виставлених на користь ТОВ «Тепловозоремонтний завод» рахунків-фактур та підписаних Специфікацій. (п. 3.1, 3.2 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 20.08.2013 р.).

Згідно п. 4.1 договору форма розрахунків: безготівкова. Оплата вартості ремонтних робіт здійснюється за кожну партію окремо відповідно до наступного графіку:

- 30% попередньої оплати від загальної вартості протягом трьох банківських днів з моменту прийняття обладнання в ремонт виконавцем та на підставі виставленого рахунку виконавця;

- 50% від загальної вартості з моменту підписання Замовником Акту приймання-передачі та акта випробування;

- 20% від загальної вартості протягом одного календарного місяця, від дати надходження обладнання Замовнику.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг в розмірі та строки, передбачені даним договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2013 року (п. 10.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач 17.10.2013 р. виставив відповідачу рахунок №2667 на оплату вартості ремонту 6 тягових електродвигунів на загальну суму 360000,00 грн. (а.с.- 17).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач перерахував позивачу 108000,00 грн. платіжним дорученням №2289, що підтверджується банківською випискою за 31.10.2013 р. (а.с.- 18), помилково вказавши, що вказані кошти перераховані на підставі рахунку №2358 від 09.09.2013 р., про що відповідач зазначив у листі№14113 від 13.11.2014 р.(а.с.-19), вказавши, що просить оплату платіжним дорученням №2289 від 31.10.2013 р. по рахунку №2358 від 09.09.2013 р. у розмірі 108000,00 грн. вважати оплатою по рахунку №2667 від 17.10.2013 р.

Так, як вказує позивач, він належним чином виконав всі прийняті на себе за договором зобов'язання і сторони підписали Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2798 від 05..11.2013 р. на загальну суму 360000,00 грн. (а.с. - 15) без будь-яких зауважень (а.с. 9-10).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач 13.11.2013 р. підписав технічний Акт приймання (повернення йому) 6 тягових електродвигунів від позивача 6 тягових електродвигунів від позивача (а.с.- 16). При цьому ніяких зауважень з боку відповідача не було зроблено і обсяг ремонту відповідав обсягу ремонту КР-2, встановленому умовами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором. Відповідач відповідно до Акта здачі-приймання робіт послуги прийняв без зауважень, але не оплатив їх у встановлені у Договорі строки, у зв'язку з чим заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи, за даними позивача, складає 252000,00 грн.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував та а просить стягнути з відповідача 7062,90 грн. 3% річних за період 13.12.2013 р. по 18.11.2014р. (розрахунок 3% в матеріалах справи, а.с - 3).

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 259062,90 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про надання послуг, за яким в силу ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 252 000,00грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (Договір на капітальний ремонт тягових електродвигунів, Акт здачі - приймання робіт, які містять всі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Акт приймання - передачі тягових електродвигунів, рахунок на оплату та докази часткової проплати) та підлягають задоволенню. Дані обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом перевірено методику розрахунку 3% річних з використанням калькулятора ІПС "Ліга". За результатами проведеного перерахунку, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 7042,19 грн. 3% річних за період з 14.12.2013 р. по 18.11.2014 р., оскільки відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Тобто, якщо Акт підписаний 13.11.2013 р., то останній день виконання зобов'язання по оплаті припадає на 13.12.2013 р., а нарахування 3% річних необхідно проводити з наступного дня - 14.12.2013 р. За даних обставин, позовні вимоги в частині стягнення 20,71 грн. 3% річних задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням приписів ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32,33,43,49,75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепловозоремонтний завод" (вул. Гайового, 30, м. Полтава, 36030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механік" (пр. Ілліча, 105, м. Донецьк, 83059, ) 252000,00 грн. основного боргу, 7042,19 грн. 3% річних та 5180,86 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.03.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя