ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р.Справа № 922/826/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків
до Холодногірської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області № 18", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

позивача - Перхун Ю.М. - дов.;

відповідача - Борисенко І.А. - дов.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача, Холодногірської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області № 18 суму основного боргу в розмірі 10793,06 грн., пені в сумі 236,86 грн., збитки від інфляції в розмірі 454,38 грн. та 3% річних в розмірі 49,70 грн.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з"явився, відзив на позовну заяву не надав. 19.02.2015 р. через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких вказує, що визнає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10793,06 грн. Також зазначає, що у зв"язку з недостатнім фінансуванням Холодногірської виправної колонії з державного бюджету України, ненадходження бюджетних коштів за цільовим призначенням є недостатнім для покриття поточних витрат по зазначеним платежам, в установи виникла заборгованість за отримані телекомунікаційні послуги за період з червня 2014 р. по грудень 2014 р.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень на позов, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 24.05.2013 р. між ПАТ "Укртелеком" та Холодногірською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області № 18 був укладений договір про надання телекомунікаційних послуг № 057106888/878, згідно умов якого позивач зобов"язується надавати відповідачу загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно переліку та в обсягах, замовлених відповідачем, а відповідач зобов"язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов договору. В п. 4.11. договору передбачено, що розрахунковий період становить один календарний місяць. Згідно п. 4.4. договору, інформація про належну суму платежу за отримані послуги надається не менше одного разу на місяць.

Так, позивач вчасно, кожного місяця направляв на адресу відповідача рахунки-акти за телекомунікаційні послуги. П. 4.15. договору передбачено, що оплата рахунку за отримані послуги проводиться відповідачем в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає після повторного розрахункового періоду.

також цим пунктом договору та абз. 6 п. 116 правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 р. визначено, що у разі неотримання рахунка (квитанції) до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом або здійснення розрахунків без рахунка (квитанції) абонент має право звернутися до служби розрахунків оператора телекомунікацій для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок (квитанцію).

П. 3.4.2. договору передбачено, що відповідач зобов"язаний своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі. Але відповідач в порушення умов договору, невчасно та не в повному обсязі сплачував надані йому телекомунікаційні послуги. Отже, у відповідача період з червня 2014 р. по грудень 2014 р. утворилася заборгованість в розмірі 10793,06 грн.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних становлять 49,70 грн., збитки від інфляції - 454,38 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 236,86 грн.

Ст. 231 Господарського кодексу України передбачає, що штрафні санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором, а також що розмір цих санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов"язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов"язання незалежно від ступеня його виконання або у кратному розмірі до вартості товарів.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" передбачено, що розмір пені за прострочку платежу, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені складає 236,86 грн.

Суд, зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання.

Приймаючи до уваги те, що відповідач фінансується з державного бюджету та ненадходженням бюджетних коштів за цільовим призначенням для покриття поточних витрат по зазначеним платежам, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 90%.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,12,22,33,34,43,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Холодногірської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області № 18 (61052, м. Харків, вул. Рубанівська, 4, код 08564535) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, код 25614660, р/р 5 в ПАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 380805) суму основного боргу в розмірі 10793,06 грн., пеню в сумі 23,68 грн., збитки від інфляції в розмірі 454,38 грн., 3% річних в розмірі 49,70 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в сумі 213,18 грн. - в позові відмовити.

Повне рішення складено 02.03.2015 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/826/15