ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2015 р.Справа № 924/26/15
Господарський суд Хмельницької області у складі суддя Гладюк Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нові аграрні технології", с. Олешин Хмельницького району

до публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Відділення № 3900 Хмельницької дирекції, м. Хмельницький

про розірвання договору банківського рахунку та зобов'язання вчинити дії

представники сторін:

від позивача - Ізбінський М.І. - за довіреністю

Стрельницька О.О. - за довіреністю

від відповідача - Храновський С.М .- за довіреністю

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд розірвати договір банківського рахунку № 1-33900/231304 від 22.10.2012р. із додатками та зобов'язати ПАТ "Банк Форум" в особі Відділення № 3900 Хмельницької дирекції вчинити дії, а саме виконати платіжні доручення № 758 від 06.08.14р. та № 759 від 06.08.14р.

Обгрунтовуючи позов позивач зазначає, що між сторонами укладено договір банківського рахунку з додатками. За вказаним договором банк відкриває позивачу поточний рахунок для здійснення розрахункових операцій та зберігання коштів на ньому. Операції за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються банком в день надходження цих документів. Операції за розрахунковими документами, які надійшли після закінчення операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до автоматизованої системи „IFOBS Клієнт - Банк" (по додатковому договору) банк зобов'язаний забезпечити розрахункове обслуговування поточного рахунку клієнта, а також надавати інформаційні послуги / повідомлення.

Позивач надав банку платіжні доручення № 758 від 06.08.2014 року та № 759 від 06.08.2014 року на здійснення переказу грошей з призначенням платежу - „Погашення кредиту згідно кредитного договору" та „Погашення відсотків за кредитним договором". Доручення здійснені у паперовому вигляді, оскільки доступ до автоматизованої банківської системи зупинено банком.

Вказані доручення банком не виконані. При цьому, банк послався на Закон України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" - через введення тимчасової адміністрації. Проте, відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України уклавши договір, банк зобов'язаний його виконати - підставами виникнення обов'язків, зокрема є правочин. Обов'язок виконання заявлених у позові дій відповідача передбачений також ст. ст. 1066, 1071, 1089, 1068 ЦК України.

Позивач доводить, що посилання банку на введення тимчасової адміністрації як на підстави невиконання договірного обов'язку є безпідставними виходячи з такого.

Підстави та порядок обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку обумовлені ст. 1074 ЦК України та ст. 59 ЗУ „Про банки і банківську діяльність". Обмеження банківської діяльності під час введення тимчасової адміністрації встановлені у ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", де зазначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 10 задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Зазначені обмеження не поширюються, зокрема на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку.

За п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" термін „вкладник" вживається у значенні - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу, рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифікату. Отже, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття „вкладник" у розумінні вищевказаного Закону, а тому на них не поширюється обмеження ч. 5 ст. 36 Закону.

Крім того, вказаний Закон не дає визначення „кредитор банку". Таке визначення міститься у ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність", де передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, вищевказані обставини, а також те, що вимоги позивача не є майновими, а є вимогами про вчинення певних дій - перерахувати кошти з одного рахунку на інший з метою погашення заборгованості за кредитом перед відповідачем, позивач не є кредитором відповідача, на якого поширюються норми п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, за договором кредиту сторони встановили, що з метою погашення вимог кредитора за цим договором позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку. Не списавши кошти на вимогу позивача банк порушив вказану умову договору. Зазначені обов'язки банк не виконав і після письмового звернення позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Крім того ним надано додатково пояснення щодо правових підстав для розірвання договору. Зокрема представник позивача доводив, що здійснення операцій по рахунку, в тому числі їх перерахування на інший рахунок є однією з основних умов договору. Невиконання даних умов є істотним порушенням договору, що в силу ст. 651 ЦК України дає підстави розірвання договору в судовому порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у письмовому відзиві позов не визнають, вказують на його безпідставність. Так, в відзиві зазначено, що 22.10.2012 року між ПАТ „БАНК ФОРУМ" та ТОВ „Нові аграрні технології" було укладено договір банківського рахунку № 1-33900/231304.

Відповідно до п. 1.1. цього договору банк відповідно до чинного законодавства України відкриває клієнту поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому. Пунктом 2.8. договору банківського рахунку передбачено, що документ на переказ коштів може бути паперовим або електронним. Згідно п. 3.4.1. договору клієнт зобов'язаний виконувати вимоги чинного законодавства України з питань здійснення розрахунково-касових операцій у тому числі діючих стандартів з питань оформлення, подання розрахункових документів.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Правилами ст. 1089 ЦК України встановлено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачає, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Згідно вищевказаного закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідач зазначає, що Ініціювання переказу, зокрема здійснюється платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Форма платіжного доручення встановлена Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22.

Додатком № 2 до вказаної інструкції є форма платіжного доручення, в якій в полі № 50 передбачено реквізит «Дата надходження» де повинно бути зазначено число, місяць та рік отримання банком платника розрахункового документа, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Платіжні доручення № 758 від 06.08.2014 року та № 759 06.08.2014 року до ПАТ «БАНК ФОРУМ» на виконання не надходили і відповідної відмітки про дату надходження до банку не містять.

На підставі вищевикладеного відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для виконання вищевказаних платіжних доручень, оскільки вони не були подані до банку в порядку передбаченому законодавством, тобто не відбулось ініціювання переказу коштів.

Ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації і ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 року прийнято рішення № 14 (копія додається) про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ». Тимчасову адміністрацію в ПАТ „БАНК ФОРУМ" запроваджено строком на 3 місяці з 14.03.2014р. по 13.06.2014р.

Згідно ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

На цій правові підставі та у відповідності до ст. 1074 ЦК України всі видаткові операції клієнтів ПАТ „БАНК ФОРУМ" з моменту введення тимчасової адміністрації (14.03.2014 року) були обмежені.

Фактично позивач шляхом пред'явлення вимоги про виконання платіжних вимог ставить вимогу про зарахування коштів, що перебувають на його поточних рахунках в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, що є заліком зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Таким чином, Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно встановленої черговості та неприпустимість задоволення кредиторських вимог поза межами ліквідаційної процедури.

Наведений 3акон є пріоритетним з питань ліквідації банків. Цим Законом не передбачено способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач наголошує, що згідно Постанови Правління НБУ від 13.06.2014 р. № 355 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „БАНК ФОРУМ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 р. №49 „Про початок ліквідації ПАТ „БАНК ФОРУМ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" (копія додається).

Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належить відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Отже, якщо допустити факт, що платіжні доручення № 758 від 06.08.2014 року та № 759 від 06.08.2014 року були прийняті банком то в останнього були б відсутні правові підстави для їх виконання, оскільки станом на 06.08.2014 року банківська ліцензія у банку була відкликана і ведення поточних рахунків клієнтів було неможливе.

Щодо можливості банку списання коштів з поточних рахунків в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, то п. 4.1. кредитного договору визначає це як право банку а не обов'язок.

Матеріалами справи встановлено.

22 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір банківського рахунку № 1 - 33900 / 231304, відповідно якого банк, відповідно до чинного законодавства України відкриває клієнту (позивачу) поточний рахунок / ки для здійснення розрахунково - касових операцій та зберігання коштів на ньому.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що банк здійснює розрахунково - касове обслуговування клієнта за цим договором в межах залишку коштів на рахунку. Розрахункові документи приймаються до виконання банком протягом операційного дня.

Операції за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються банком в день надходження цих документів. Операції за розрахунковими документами, які надійшли після закінчення операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня (п. 2.5.). Документ на переказ коштів може бути паперовим або електронним. Електронний документ встановленого зразка на переказ коштів має однакову юридичну силу як і паперовий документ (п. 2.8.). Банк має право відмовити клієнту у наданні послуг / проведенні операцій та повернути без виконання розрахунковий та / або касовий документ у випадках:

- якщо запитувані клієнтом послуги / операції не передбачені тарифами банку / іншими договорами та / або додатковими договорами до цього договору або у банку відсутні технічні можливості щодо їх надання / проведення;

- якщо наданий клієнтом розрахунковий та / або касовий документ заповнено з помилками;

- якщо клієнтом не надано необхідні документи передбачені чинним законодавством України для проведення запитуваних ним операцій / проведення послуг або за наявності факту невідповідності наданих документів чинному законодавству України;

- якщо операція, що здійснюється має ознаки сумнівності і підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України „Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, або фінансування тероризму";

- якщо запитувані клієнтом послуги / операції не передбачені режимом рахунку та чинним законодавством України;

- в інших випадках, передбачених законодавством України і умовами цього договору (п. 3.1.5.).

Банк має право списувати кошти з рахунку клієнта за його дорученням (у тому числі шляхом договірного списання) та / або на підставі платіжних вимог стягувачів у порядку та випадках передбачених чинним законодавством України, умовами цього договору та іншими додатковими договорами (п. 3.1.10). Банк має право здійснювати на свою користь договірне списання коштів з рахунку клієнта з метою здійснення розрахунків (погашення вимог банка) за цим договором та / або будь - якими іншими договорами про надання банківських послуг, укладеними або такими, що будуть укладені між сторонами.

В силу п. 3.2.3 клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та надання інших послуг, передбачених договором.

Банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору (п. 3.3.1). Банк зобов'язаний здійснювати списання коштів з рахунку клієнта тільки за його дорученням, крім випадків, передбачених законодавством України та договором ( п.3.3.2).

Клієнт доручає банку здійснювати меморіальним ордером договірне списання заборгованості клієнта перед банком за надані послуги / проведені операції за цим договором та / або іншими договорами, укладеними між банком та клієнтом. Сторони домовились, що сума такої заборгованості списується у першочерговому порядку (п. 4.5.).

Договір є укладеним на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання (п. 6.1).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

22 жовтня 2012 року між сторонами укладено додатковий договір до договору банківського рахунку (вищенаведеного), за яким клієнт доручає, а банк бере на себе зобов'язання забезпечити належним чином розрахункове обслуговування поточного рахунку клієнта, а також надання інформаційних послуг / повідомлень за допомогою автоматизованої банківської системи „IFOBS Клієнт - Банк". Згідно п. п. 3.3.1., 3.3.2. додаткового договору банк зобов'язаний протягом строку дії додаткового договору надавати клієнту доступ до системи „IFOBS Клієнт - Банк", а також проводити її супроводження та обслуговування з урахуванням прав банку, викладених у п. 3.1.6. додаткового договору. Банк зобов'язаний виконувати операції по рахунку клієнта з виконанням порядку та умов, передбачених додатковим договором, договором банківського рахунку та чинним законодавством.

Договір дії з дати підписання його сторонами (п. 5.1.). Додатковий договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

29 січня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір № 1 - 0004 / 14 - КL, яким встановили, що кредитор (відповідач) на умовах, визначених цим договором відкриває позичальнику (позивачу) не відновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає останньому кредитні кошти окремими частинами (вибірки) на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим договором (п. 1.2.) граничної суми коштів, а позичальник зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії, в розмірі, в строки та на умовах, визначених договором.

Сторони домовились, що з метою погашення вимог кредитора за цим договором, позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку № 1304 в ПАТ „Банк Форум", а також з будь - яких інших рахунків позичальника, що будуть відкриті у кредитора. Таке доручення може бути реалізоване кредитором за умови настання терміну виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом та / або сплати процентів та / або комісії з моменту настання такого терміну і в сумі, яка дорівнює сумі заборгованості позичальника перед кредитором, включаючи можливу неустойку, а у випадку недостатності коштів для повного виконання зобов'язань позичальника за цим договором - кошти в наявній (достатній) сумі (п. 4.1.).

Договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 10.8).

Також сторони уклали додатковий договір до вказаного кредитного договору, яким внесено зміни до основного договору відносно деяких платежів.

Основний договір та додатковий підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Також до справи додано:

- лист позивача від 7 квітня 2014 року № 46, адресований відповідачу, де у позивач просить переглянути умови кредитування та просить кошти з поточних рахунків позивача направляти на погашення процентів та комісії за користування кредитом;

- лист позивача від 13 серпня 2014 року № 104, адресований відповідачу, де однією з умов повідомлення є те, що позивач просить списати з його рахунків відсотки.

- докази направлення листа (фіскальний чек від 13.08.14 року);

- платіжне доручення від 6 серпня 2014 року № 758 (доручення про перерахування коштів відносно погашення відсотків);

- платіжне доручення від 6 серпня 2014 року № 759 (доручення про перерахування кредиту).

- рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 14.03.2014 року про початок процедури виведення ПАТ „Банк Форум" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації;

- рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49 від 16.06.2014 року про початок ліквідації ПАТ „Банк Форум" з 16.06.14 р.

- витяг з ЄДРПОУ про те, що ПАТ „Банк Форум" станом на 28 січня 2015 року перебуває у стані припинення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає про порушення відповідачем умов договору банківського рахунку, а саме не виконання доручення позивача про перерахування грошей з рахунку позивача на рахунок відповідача щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами.

За ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п. 1. 30 ст. 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача

Позивач вказує, що він звернувся до банку з дорученням на перерахування грошей, шляхом подання платіжних доручень № 758 та № 759 від 6 серпня 2014 року. Відповідач же вказує, що названі позивачем платіжні доручення на виконання до банку не надходили і відповідної відмітки про дату надходження в полі № 50 „Одержано банком" та штампу банку не містять. Однак дані заперечення спростовуються оглянутими в судовому засіданні оригіналами вищевказаних платіжних доручень в яких на зворотній стороні міститься відмітка банку про їх повернення без виконання.

Суд відмічає, що при розгляді спірних відносин, пов'язаних з обставинами виконання договору (в тому числі підстав його невиконання) слід враховувати саме норми, які регулюють загальні положення про договори. При цьому, судом відмічається, що при виявленні розбіжностей між законами та іншими підзаконними нормативно правовими актами, суд керується саме законами, як загальнообов'язковими правилами поведінки.

Загальні умови виконання договорів визначені ЦК України. Так, відповідно до даного кодексу: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11); договір є обов'язковий для виконання сторонами (ст. 629); згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уклавши договір банківського рахунку банк взяв на себе зобов'язання щодо обслуговування рахунку позивача, в тому числі: здійснювати розрахункові операції, здійснювати списання коштів з рахунку позивача за його дорученням (п. 3.3. договору), здійснювати розрахунково - касове обслуговування клієнта (п. 2.4.). Вказані обов'язки банку кореспондуються відповідному праву позивача відносно здійснення вищевказаних операцій, яке проявляється у відповідному намірі позивача щодо їх здійснення. При цьому, правове значення має сам факт висловлення наміру позивача, як сторони договору на проведення банківської операції, а не його оформлення. Намір позивача щодо списання грошових коштів з його рахунку в рахунок погашення боргу по кредитному договору підтверджується також листами позивача № 46 від 7 квітня 2014 року та № 104 від 13 серпня 2014 року (з доказами направлення - фіскальний чек від 13 серпня 2014 року). Так, у вказаних листах позивач просить списати з його рахунків у банку відповідача гроші на погашення боргу за кредитом. Зазначений намір позивача підтверджується також самим фактом подання позову. При цьому, намір позивача, щодо реалізації свого права за договором оформлено платіжними дорученнями № 758 та 759 від 6 серпня 2014 року. Відмова банку прийняти доручення, підпадає під ознаки ст. 525 Цивільного кодексу України, де встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Підстави припинення зобов'язання визначені у главі 50 ЦК України, з аналізу якої встановлено, що зобов'язання сторін припиняються у випадках:

- Стаття 599. Припинення зобов'язання виконанням.

- Стаття 600. Припинення зобов'язання переданням відступного.

- Стаття 601. Припинення зобов'язання зарахуванням.

- Стаття 603. Зарахування у разі заміни кредитора.

- Стаття 604. Припинення зобов'язання за домовленістю сторін.

- Стаття 605. Припинення зобов'язання прощенням боргу.

- Стаття 606. Припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

- Стаття 607. Припинення зобов'язання неможливістю його виконання.

- Стаття 608. Припинення зобов'язання смертю фізичної особи.

- Стаття 609. Припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи.

Як вбачається з вищевказаних норм, жодна з обставин, які визначені законом як підстава припинення зобов'язання, для позивача у даній справі не виникла. Таким чином, невиконання зобов'язання щодо перерахунку грошей з одного рахунку на інший є прямим порушенням договірних зобов'язань з боку банку.

При цьому судом відмічається, що припинення зобов'язання неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК України) в даному випадку не застосовується, оскільки вона передбачає настання обставин, за які не відповідає жодна із сторін. Введення ж банком тимчасової адміністрації, що за словами відповідача є підставою невиконання зобов'язання, не є обставиною, передбаченою ст. 607 ЦК України, оскільки тимчасова адміністрація введена рішенням самого банку.

Підстава припинення зобов'язання, передбачена ст. 609 ЦК України також не застосовується, оскільки станом на час вирішення справи банк не ліквідовано.

При цьому, судом враховується, що обставини, які звільняють банк від виконання зобов'язань, що передбачені договором також не настали. Так, відповідно до п.п. 5.6. - 5.10. сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь - якого з положень цього договору у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти (обставини непереборної сили). До таких обставин сторони віднесли: військові дії, незалежно від факту оголошення війни; повстання; стихійні лиха; пожежі; рішення повноважних державних органів України та інші, віднесенні чинним законодавством до обставин непереборної сили - форс - мажор. Банк звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання будь - якого з положень цього договору, якщо невиконання стало наслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю банку, зокрема неплатоспроможність банків - кореспондентів, неплатоспроможність інших банків, через які здійснюють розрахунки клієнти банку, інші обставини, які виникли в результаті непереборних дій, що знаходяться поза волею банку.

Таким чином, серед визначених сторонами форс - мажорних обставин, введення тимчасової адміністрації не передбачено. Більше того, навіть якщо, введення тимчасової адміністрації віднести до обставин, які звільняють банк від виконання обов'язків, то п. 5.9. договору вказано, що у випадку настання обставин форс - мажору, строк виконання зобов'язань автоматично відстрочується (слід відмітити про відстрочку, а не звільнення взагалі) на термін дії таких обставин, але не біль як на один календарний місяць.

Крім того судом враховується, що пунктом 16 статті 2 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значенні "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином вимога позивача до відповідача не є майновою вимогою, а є вимогою про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, зокрема перерахувати кошти з рахунку позивача, відкритого у відповідача, на рахунок відповідача, відкритий у самого ж відповідача, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, а отже, позивач не є кредитором відповідача, на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не приймаються до уваги також і доводи відповідача про те, що позовні вимоги фактично є зарахуванням зустрічних однорідних вимог враховуючи таке. Зустрічними однорідними вимогами є вимоги однорідного характеру. Тобто, до вимог майнового характеру (сплата грошей, повернення майна) зустрічними можуть бути також лише майнові. До немайнових - немайнові. Вимоги ж про виконання платіжних доручень (перерахування грошей з рахунку на рахунок) та розірвання договору не є майновими та не можуть бути зустрічними до вимог про сплату заборгованості за кредитом.

За своєю правовою природою для зарахування зустрічних грошових вимог у сторін зарахування мають бути взаємні грошові зобов'язання. В даному випадку у банку немає грошових зобов'язань тобто обов'язку сплатити власні кошти. Його зобов'язання пов'язані з обслуговуванням грошей належних позивачу.

Оскільки обов'язок банку по виконанню платіжних доручень встановлений договором і законом (ст. ст. 1066, 1068 ЦК України), а обґрунтованих підстав невиконання даного обов'язку судом не знайдено (доводи відповідача не знайшли свого підтвердження та не спростовують доводів позивача), вимога позивача про зобов'язання виконати платіжні доручення є обґрунтованою.

Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи наведене суд погоджується з оцінкою позивача щодо істотності порушення банком договору банківського рахунку, а тому вважає обґрунтованими вимоги про розірвання договору.

Отже позов обгрунтований та підлягає задоволення з покладенням судових витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір банківського рахунку № 1 - 33900/231304 від 22 жовтня 2012 року.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк Форум", в особі відділення № 3900 Хмельницької дирекції виконати платіжні доручення № 758 від 6 серпня 2014 року та № 759 від 6 серпня 2014 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі відділення № 3900 Хмельницької дирекції (м. Хмельницький, вул. Шевченка, 34, код 21574573) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нові аграрні технології" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Олешин, код 30668776) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. судового збору.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук.: 3 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - сторонам