Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"25" лютого 2015 р. Справа № 927/1859/14

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігіввовна - плюс", вул. Текстильників, 1, м. Чернігів, 14001

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд державного майна України, вул. Кутузова, 18/9, м. Київ, 01133

Відповідач-1: Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно - Західна залізниця", вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01034

За участю прокурора міста Чернігова Чернігівської області в інтересах держави на стороні відповідача-1, вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000

Відповідач -2: Фізична особа - підприємець Невойт Петро Петрович,

вул. 2-А Кордівка, буд. 26, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання права власності на майно загальною вартістю 71275,15 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

позивач: не з'явився

третя особа: не з'явився

прокурор: не з'явився

відповідач-1: Катруха В.А., довіреність № 3619-НЮ від 29.12.2014, юрисконсульт

Яремчук О.І. довіреність № 194-НЮ від 19.01.2015 р. головний інженер

відповідач-2: Довгошей Н.В., довіреність № 17/03 від 17.02.2015 р., представник

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігіввовна - плюс" подано позов до Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця", про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігіввовна - плюс" права власності на під'їзну залізничну колію № 2 при ст. Чернігів Південно - Західної залізниці довжиною 262,0 погонних метрів, яка примикає стрілочним переводом № 65 до станційної колії № 38 та обслуговує власні склади позивача. Позовні вимоги обґрунтовані правом позивача на визнання його права власності на вищевказане майно на підставі ст. 41 Конституції України та ст. ст. 186, 316, 328, 392 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні 23.12.2014 р. прокурором подано заяву про вступ за своєю ініціативою у справу на стороні відповідача, оскільки відповідач є державним підприємством, засновником якого є Міністерство транспорту України, а майно яке знаходиться в оперативному управлінні підприємства є державною власністю (а.с. 2, т. 2/3). Ухвалою суду від 23.12.2015 р. прокурора міста Чернігова Чернігівської області допущено до участі у справі для представництва інтересів держави на стороні відповідача-1 (а.с. 81-82, т 2/3).

12.01.2015 р. позивачем було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонду державного майна України на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 91-92, т.2/3). Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015 р. клопотання позивача задоволено та залучено Фонд державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (а.с. 142-143, т 2/3).

21.01.2015 р. позивачем заявлено клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 21, т. 3/3). Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 21.01.2015 р. клопотання позивача задоволено, продовжено строк розгляду справи на 15 днів (а.с. 53-55, т. 3/3). Крім того, даною ухвалою суду на підставі ст. 30 Господарського процесуального кодексу України було викликано фахівця Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради для дачі пояснень по суті позовних вимог та оцінки доказів, що знаходяться в матеріалах справи. Згідно пояснень останнього, рішенням Чернігівської міської ради від 26.06.2008 р. "Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам в межах м. Чернігова" (29 сесія 5 скликання), Фізичній особі - підприємцю Невойт П.П. було продовжено строк короткострокової оренди земельної ділянки площею 1,2921 га по вул. Текстильників, 1-б, під майно, до складу якого входить і частина спірної залізничної колії, що знаходиться у приватній власності останнього на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 14.12.2001 року (а.с. 158,т. 3/3). Згідно зазначеного договору ВАТ "Чернігіввовна" (продавець) передав у власність Фізичній особі - підприємцю Невойт Петру Петровичу (покупець), нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 1б, до складу якого увійшла, зокрема, залізнична колія, що примикає до складу (а.с. 164, т. 3/3).

З урахуванням приписів ст. 24 Господарського процесуального кодексу України ухвалою суду від 11.02.2015 р. залучено до участі у справі відповідача-2 Фізичну особу - підприємця Невойт Петра Петровича (код 5), строк розгляду справи, встановлений ст. 69 вказаного Кодексу, розпочато заново (а.с.168-170, т. 3/3).

Відповідач-2 відзивом на позов та представник відповідача-2 у судовому засіданні 19.02.2015 р. проти позову заперечив, зазначивши, що 14 грудня 2001 року між ним та ВАТ "Чернігіввовна" укладено договір АЕІ № 322199 купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 1-б. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору відповідачем 2 разом із приміщеннями було придбано водопровід, тепломережі, електричні комунікації, що в них знаходяться, а також залізнична колія, що примикає до складу. На підставі вказаного договору ВАТ "Чернігіввовна" складена видаткова накладна № 4 від 24.01.2002 р., де окремим пунктом зазначена внутрішня залізнична колія довжиною 205 м.п. ВАТ "Чернігіввовна" видано довідку № 5/235 від 17.04.2002 р. про те, що за договором АЕІ № 322199 від 14.12.2001 р. відповідачем-2 проведено повний розрахунок. Таким чином, відповідач -2 вважає, що є власником спірної під'їзної залізничної колії довжиною 205 п.м. (а.с. 191-195, т. 3/3).

Статтею 186 Цивільного кодексу України визначено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, ухвалою суду від 19.02.2015 р. було зобов'язано позивача, зокрема, надати всі наявні документи на підтвердження права власності позивача на теперішній час на всі об'єкти нерухомості, до яких примикає спірна під'їзна залізнична колія (технічні паспорти, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на теперішній час), та зобов'язано відповідача 2 - надати всі наявні документи на підтвердження права власності відповідача 2 станом на теперішній час на всі об'єкти нерухомості, що були йому передані ТОВ «Чернігіввовна» згідно накладної № 4 від 24.01.2002 р. (технічні паспорти, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно тощо) - з метою можливого призначення в подальшому судової технічної експертизи для визначення загальної довжини спірної під'їзної залізничної колії, можливих часток у праві спільної власності сторін на спірну під'їзну залізничну колію, що обслуговує власні склади позивача та відповідача 2, та вирішення спору по суті.

Сторони вимоги ухвали суду від 19.02.2015 р. не виконали, витребувані судом документи не надали.

Так, позивач у судове засідання 25.02.2015 р. не з'явився, уповноваженого представника не направив, документи на підтвердження права власності на об'єкти нерухомості, які обслуговуються спірною під'їзною залізничною колією до суду так і не надав, що зокрема, перешкоджає ідентифікації 262 м колії, яку позивач вважає своєю власністю. Про дату, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 213, т 3/3). Про причини неявки та ненадання витребуваних документів, суд не повідомив.

Суд вважає, що неявка позивача у судове засідання, ненадання ним витребуваних судом документів, необхідних для призначення судової експертизи, перешкоджає вирішенню спору по суті.

Пунктом 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не надав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у судове засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року (із змінами та доповненнями) при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

Судом, ухвалою від 19.02.2015 р. було витребувано у позивача необхідні документи для вирішення спору по суті, а саме: всі наявні документи на підтвердження права власності позивача на теперішній час на всі об'єкти нерухомості, до яких примикає спірна під'їзна залізнична колія (технічні паспорти, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на теперішній час).

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

- позивач не подав документи, витребувані судом чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, суд, зобов'язуючи позивача надати витребувані документи, вчинив дії, які необхідні для здійснення повного і всебічного розгляду справи, а також ухвалою від 19.02.15 р. попереджував позивача про наслідки неподання витребуваних документів, однак позивач вимоги процесуального документа не виконав, в судове засідання не з'явився, уповноваженого представника не направив, витребуваних судом документів необхідних для подальшого призначення судової експертизи та вирішення спору по суті, не надав.

Пункт 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12 р. "Про судове рішення" зазначає, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що в даному випадку неявка позивача та не надання ним витребуваних господарським судом матеріалів, перешкоджає достовірному встановленню обставин справи, доказів на підтвердження цих обставин та унеможливлює розгляд справи по суті з винесенням законного, обґрунтованого рішення по справі.

Судом роз'яснюється позивачу, що відповідно до ч. 4 ст.81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 22, 27, 29, 32, 33, 34, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя Мурашко І.Г.