ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р.Справа № 922/583/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Банк Золоті ворота" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Платіжний центр", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Виноградова Ю.О.( дов. № 37 від 08.12.2014р.0

відповідача - Грачов Ю.Ю. (дов від 01.02.2015року)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті ворота», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота» Єрмака В.О., звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Платіжний центр», в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №29 про надання кредиту за овердрафтом від 19.02.2014р., зі змінами до цього договору відповідно до укладених між позивачем та відповідачем договору про зміни №1 від 18.03.2014 року та договору про зміни №2 від 16.05.2014 року (далі за текстом - Договір кредиту), у сумі 38 409 238,72 грн.

Позивач наполягає на неналежному виконанні відповідачем умов Договору кредиту, в зв'язку з чим, станом на 15.01.2015 року відповідач зобов'язаний сплатити позивачу вищевказану суму заборгованості, з якої: 36 722 032,31 грн. - сума строкової заборгованості за кредитом, 112 681, 31 грн. - сума строкової заборгованості за відсотками, 1 482 597,65 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками та 91 927,45 грн. - пеня за простроченою заборгованістю за відсотками.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно п. 4.2.4. Договору кредиту, у випадку невиконання своїх зобов'язань зі сплати кредиту або процентів, відповідач зобов'язаний повністю повернути позивачу кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання.

Також, позивачем подана до господарського суду Харківської області заява про забезпечення позову у якій позивач прохає накласти арешт на грошові суми в межах, що належать відповідачу, накласти арешт на все майно, що належить відповідачу, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, а також заборонити відповідачу вчиняти наступні дії - передавати у спільну діяльність, у заставу/іпотеку обмінювати, надавати у будь-яку користування; будь-яким іншим чином забезпечувати виконання своїх обов'язків/обов'язків третіх осіб перед іншими особами за рахунок майна, що належить відповідачу.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2015 року порушено провадження у справі №922/583/15, розгляд справи призначено на 24.02.2015 року об 11:00 годині, а також вирішено розглянути заяву про забезпечення позову в процесі розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 24.02.2015 року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Позивач 19.02.2014 року через канцелярію господарського суду надав відзив на позовну заяву(вх.№6725 від 19.02.2015року) в якому просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.02.2015 року заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивач, з дня прийняття правлінням Національного банку України рішення про відкликання у ПАТ «Банк Золоті ворота» банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота», не мав права нараховувати проценти за користування грошовими коштами отриманими згідно Договору кредиту.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, а тому не зобов'язаний відповідати за неналежне виконання Договору кредиту по сплаті відсотків, а сам строк повернення кредиту ще не настав.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

19.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №29 про надання кредиту за овердрафтом, з усіма змінами до нього, відповідно до якого позивач, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язався надати відповідачу кредит у формі овердрафту у сумі 37 000 000,00 грн. зі строком повернення не пізніше 02.03.2015 року та зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 8,0% річних на визначених договором умовах.

30.04.2014р. у забезпечення всіх вимог позивача до відповідача за кредитним договором №29 про надання кредиту за овердрафтом від 19.02.2014р. та всіма додатковими угодами до нього, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави №29/1 майнових прав (далі за текстом - Договір застави), відповідно до умов якого, відповідач передав позивачу належні йому майнові права за договором №30/04-1 строкового банківського вкладу (депозиту) від 30.04.2014р., зі змінами внесеними згідно договору про зміни №1 від 16.05.2014р та договору про зміни №2 від 20.05.2014р. (далі за текстом - Депозитний договір), а саме: право вимоги заставодавця до заставодержателя щодо повернення 14 640 000,00 грн.

Пунктом 4.2.4. Договору кредиту, передбачено, що у випадку невиконання своїх зобов'язань зі сплати кредиту або процентів, відповідач зобов'язаний повністю повернути позивачу кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання.

02.07.2014 року відповідач останній раз сплатив позивачу проценти за Договором кредиту у сумі 242 997,94 грн. за користування кредитом за червень місяць 2014 року.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 01.08.2014р. в ПАТ «Банк Золоті ворота» з 04.08.2014 року введена тимчасова адміністрації та призначена уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З моменту введення у позивача тимчасової адміністрації, тобто з 04.08.2014 року, до діяльності позивача застосовуються правила та здійснюються заходи встановлені нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Тобто, з 04.08.2014 року, згідно вимог п. 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач припинив нараховувати та сплачувати відповідачу відсотки (проценти) по Депозитному договору, майнові права по якому відповідач передав позивачу у забезпечення виконання всіх вимог позивача за Договором кредиту.

04.12.2014 року постановою Національного банку України №781 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота».

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Отже, з моменту введення у позивача тимчасової адміністрації, а тим більш у зв'язку з відкликання банківської ліцензії та ліквідацією позивача, у відповідача виникли очевидні підстави вважати, що позивач не виконає своїх зобов'язань за Депозитним договором по сплаті процентів та поверненню вкладу у встановлений строк або виконає такий свій обов'язок не в повному обсязі, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, відповідач має право частково або в повному обсязі відмовитися від виконання своїх обов'язків за Договором кредиту.

За вищевикладених обставин, а також в зв'язку з положенням Договору кредиту про договірне списання коштів (п. 6.1. Договору кредиту), суд вважає обґрунтованими твердження відповідача про те, що укладений між позивачем та відповідачем Договір застави свідчить про те, що відповідач вжив всіх можливих заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань за Договором кредиту.

Окрім цього, Договором кредиту встановлено, що право на договірне списання коштів з рахунків відповідача поширюються на всі рахунки відкриті позивачем відповідачу, а тому, позивач мав достатньо прав для часткового задоволення своїх вимог за рахунок списання коштів відповідача з його поточного рахунку відкритому згідно договору банківського рахунку №11VVR000712 від 23.12.2011р. року та на якому станом на 02.09.2014 року знаходились грошові кошти у сумі 24 065,76 грн.

Згідно п. 41 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду, нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу Україниобставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 538, 589, 590, 614 Цивільного кодексу України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 12, 15, 22, 32, 33, 38, 43, 44, 49, 75, ст. 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.02.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк