ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 910/21622/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоДемидової А.М.,
суддів :Козир Т.П., Татькова В.І. (доповідача),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 р.
та на ухвалугосподарського суду міста Києва від 09.10.2014 р.
у справі № 910/21622/14 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "ЕССО Страхування"
до1) Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Прем'єр фонд Можливостей"; 2) Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Прем'єр фонд Облігацій"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфавін Сек'юрітіз"; 4) Пайового Інтервального Диверсифікованого Інвестиційного Фонду "Прем'єр фонд Дохід та Зростання" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "Альфавін Капітал"; 5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Альфавін Капітал"; 6) Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс"; 7) Товариства з обмеженою відповідальністю "Видими-Невидимо"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів 1) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Екко"; 2) Якоб Куесс; 3) Товарист во з обмеженою відповідальністю "Альфа Бауменеджмент Київ"; 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Екко Інтернаціонале Ферзіхерунгсмаклер"; 5) Публічне акціонерне товариство Банк "Контракт"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор-Інвест"; 2) Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України";
провизнання недійсним договору міни цінних паперів, застосування реституційних наслідків його недійсності та витребування акцій з чужого незаконного володіння
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс"
доПриватного акціонерного товариства "ЕССО Страхування"
провизнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Приватного акціонерного товариства "ЕССО Страхування", оформлених протоколом № 3
за участю:
від позивача- не з'явилися
від відповідача-1- не з'явилися
від відповідача-2- не з'явилися
від відповідача-3- не з'явилися
від відповідача-4- не з'явилися
від відповідача-5- не з'явилися
від відповідача-6- Куц А.В., дов. від 15.12.2014 р.
від відповідача-7- не з'явилися
від третьої особи-1 на стороні відповідача- Куренний С.В., дов. від 17.01.2015 р.
від третьої особи-2 на стороні відповідача- Попков П.О., дов. від 02.10.2014 р.
від третьої особи-3 на стороні відповідача- Куренний С.В., дов. від 15.10.2014 р.
від третьої особи-4 на стороні відповідача- Куренний С.В., дов. від 15.10.2014 р.
від третьої особи-5 на стороні відповідача- не з'явилися
від третьої особи-1 на стороні позивача- не з'явилися
від третьої особи-2 на стороні позивача- не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Приватного акціонерного товариства "ЕССО Страхування" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Прем'єр фонд Можливостей"; Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Прем'єр фонд Облігацій"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфавін Сек'юрітіз"; Пайового Інтервального Диверсифікованого Інвестиційного Фонду "Прем'єр фонд Дохід та Зростання" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "Альфавін Капітал"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Альфавін Капітал"; Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Видими-Невидимо" про визнання недійсним договору міни цінних паперів, застосування реституційних наслідків його недійсності та витребування акцій з чужого незаконного володіння.

Одночасно із позовною заявою Приватним акціонерним товариством "ЕССО Страхування" подано до суду заяву про забезпечення позову, за змістом якої позивач просив суд:

- накласти арешт на прості іменні акції (UA) емітента Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко";

- встановити заборону Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", Публічному акціонерному товариству Банку "Контракт" та іншим депозитарним установам, що здійснюють облік права власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо простих іменних акцій (UA) емітента Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", про що Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" невідкладно повідомити всім депозитарним установам, що здійснюють облік прав власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України;

- встановити заборону Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Екко" та державним реєстраторам Відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців Шевченківського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції в місті Києві вчиняти будь-які дії щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відносно Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. (суддя Картавцева Ю.В.) частково задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "ЕССО Страхування" про вжиття заходів до забезпечення позову, накладено арешт на прості іменні акції (UA) емітента третьої особи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" та заборонено третій особі - Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", третій особі - Публічному акціонерному товариству Банку "Контракт" та іншим депозитарним установам, що здійснюють облік права власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо простих іменних акцій (UA) емітента третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 р. (головуючий суддя Синиця О.Ф., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О.) ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими ухвалою та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення заяви про забезпечення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача-6 та третіх осіб, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, звертаючись до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову позивачем було зазначено, що спірний Договір міни, на підставі якого було передано контрольний пакет акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" на користь відповідача-1, є недійсним. Водночас, оскільки протягом кількох днів з дня укладення даного Договору, починаючи з 22.09.2014 р. до 06.10.2014 р. відбулись відчуження отриманих за Договором міни акцій, в результаті чого пакет акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" було розділено на 7 частин, які належать відповідно відповідачам 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7, позивач вважає, що існує реальна загроза, що спірні акції і в подальшому будуть відчужуватись іншим особам, що значно ускладнить або навіть зробить неможливим захист порушеного права власності позивача в судовому порядку.

Крім того, позивачем 07.10.2014 р. було отримано лист, відповідно до якого позачергові загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" призначено на 09.10.2014 р., до порядку денного внесено в тому числі питання щодо припинення повноважень голови та діючого складу правління Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", обрання нових членів та голови правління, внесення змін до статуту товариства тощо. За умови незаконного, на думку позивача, перебування контрольного пакету акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", що відповідає частці 61,8782 % в статутному капіталі, позивач вважає, що існує реальна загроза використання зазначених акцій з метою прийняття неправосудних рішень на рівні вищого органу управління Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко".

Судами попередніх інстанцій було з'ясовано, що відповідно до даних реєстру власників іменних цінних паперів № 66127зв від 18.08.2014 р. позивач станом на вказану дату виступав власником контрольного пакету акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", а саме 14 232 штуки простих іменних акцій номінальною вартістю 1 150 грн. кожна, загальною номінальною вартістю 16 366 800 грн., які відповідали частці 61,8782 % в статутному капіталі Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко".

Станом на 06.10.2014 р. вказаний пакет акцій було відчужено повністю на користь відповідача-1 (за Договором міни), в подальшому ж на відповідних підставах вже відповідачем-1 як власником пакету акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" було відчужено вказані акції за винятком 2 297 шт. на користь відповідачів 2, 3, 4, 5, 6 та 7, що підтверджується реєстром власників іменних цінних паперів № 68728зв від 06.10.2014 р. За таких обставин, як вірно зазначено судами, станом на 06.10.2014 р. вищезгаданий спірний пакет акцій розподілено між сімома особами.

Таким чином, судами було встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що оскільки спірний пакет акцій було неодноразово відчужено, а предметом позову є визнання недійсним первинної підстави такого відчуження - Договору міни, та як наслідок застосування реституційних наслідків такої недійсності і витребування із чужого незаконного володіння простих іменних акцій, у суду були наявні всі обґрунтовані припущення про можливе подальше відчуження спірних акцій у майбутньому, що може суттєво утруднити чи навіть зробити неможливим виконання судового рішення у разі його можливого задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Оскільки забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд має право для вжиття заходів до забезпечення позову, визначених ст. 67 ГПК України.

За змістом Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 зазначеної Постанови Пленуму умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Пунктом 7.1. даної Постанови Пленуму визначено, що обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити, зокрема, з того, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

З огляду на зазначене, враховуючи, що метою вжиття заходів до забезпечення позову є можливість реального виконання відповідачами рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли вірного висновку про доцільність вжиття у даному випадку заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну частину простих іменних акцій (UA) емітента Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" та заборони Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", Публічному акціонерному товариству Банку "Контракт" та іншим депозитарним установам, що здійснюють облік права власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо спірної частини простих іменних акцій (UA) емітента Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", про що Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" невідкладно повідомити всім депозитарним установам, що здійснюють облік прав власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з правомірними висновками судів про доцільність вжиття заходів до забезпечення позову виключно в частині спірного пакету акцій, незважаючи на заяви про надання згоди на арешт акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" третіми особами - іншими учасниками Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", оскільки, як було вірно зазначено судами, ціна позову в частині майнових вимог складає 16 366 800 грн., що відповідає загальній номінальній вартості спірного пакету акцій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко", які розподілені між відповідачами 1, 2, 3, 4, 5, 6, та 7.

Також, вірними є висновки судів щодо відмови в задоволенні заяви позивача в частині заборони Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Екко" та державним реєстраторам Відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців Шевченківського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції в місті Києві вчиняти будь-які дії щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відносно Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Екко" з огляду на приписи ст. 67 ГПК України, відповідно до якої не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням, зокрема, вимог процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11113 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Холдерс" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10..2014 р. у справі № 910/21622/14 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Суддя Т.П. Козир

Суддя (доповідач) В.І. Татьков