ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" березня 2015 р. Справа № 911/2277/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

до відповідачів Відкритого акціонерного товариства Банк «Біг Енергія»,

Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорпо Інвест», Відкрите акціонерне товариство «Есттерра»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп»

про визнання недійсними договорів

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники сторін:

від позивача - Кур'ята І.В. (довіреність №175 від 26.09.2014);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Шпортило Я.І. (довіреність №01-22/6-104 від 17.01.2015);

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - не з'явився;

від третьої особи 3 - не з'явився;

від ДВС - Гой Я.П. (довіреність №3-14/4-1/1412 від 19.12.2014)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» (далі - АТ «Родовід банк») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» (далі - ВАТ Банк «БІГ Енергія») та до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль») про визнання недійсними договорів:

- від 24.02.2010 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк» та зареєстрованим у реєстрі за № 604;

- від 24.02.2010 про передачу активів та зобов'язань ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк», укладеним між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк»;

- від 24.02.2010 №104.1/03-Д-10 строкового банківського вкладу у національній валюті юридичної особи - резидента, укладеним між АТ «Родовід банк» та ДП «МА «Бориспіль» (т.1 а.с.3-10).

Рішенням господарського суду Київської області від 11.08.2014 у задоволенні відповідного позову відмовлено (т.3 а.с.191-198).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 рішення господарського суду Київської області від 03.11.2014 скасовано та прийняте нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено повністю (т.4 а.с.168-182).

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2014 видано накази (т.4 а.с. 205-206).

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду Київської області від 03.11.2014 залишено без змін (т.5 а.с.106-115).

04.02.2015 від ДП «МА «Бориспіль» до господарського суду Київської області надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ВПВР ДВС України, орган ДВС) щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 21.11.2014, виданого на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 у даній справі.

У поданій скарзі ДП «МА «Бориспіль» просить:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця ВПВР ДВС України щодо винесення постанови від 21.01.2015 ВП №46012920 про стягнення з боржника виконавчого збору та скасувати відповідну постанову;

- визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця ВПВР ДВС України щодо вжиття заходів до роз'яснення виконання наказу від 21.11.2014 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 у справі №911/2277/14;

- зобов'язати головного державного виконавця ВПВР ДВС України вжити заходів щодо роз'яснення виконання наказу від 21.11.2014 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 у справі №911/2277/14, а також відкласти проведення виконавчих дій на цей час.

Вимоги поданої скарги мотивовані тим, що:

- виконавчий збір стягнутий передчасно, оскільки на момент прийняття постанови не закінчився строк для добровільного виконання;

- стягувачем, у зв'язку із незрозумілістю постанови апеляційної інстанції, яка підлягає виконанню, подано заяву до ВПВР ДВС України, на яку не отримано відповіді, а також клопотання про відкладення виконавчих дій з метою забезпечення добровільного виконання рішення суду (т.5 а.с.156-161).

ВПВР ДВС України у запереченні просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, вказуючи на її безпідставність. Так, відхиляючи доводи скарги, орган ДВС вказує на те, що:

- постанова про стягнення судового збору прийнята після закінчення строку, встановленого для добровільного виконання рішення;

- звернення до суду за роз'ясненням є правом державного виконавця, а не його обов'язком і може бути використано, якщо таке рішення є саме для нього незрозумілим;

- сторони вправі самі звернутись до суду з клопотанням про роз'яснення рішення суду (т.6 а.с.49-50).

Стягувач у справі - ПАТ «Родовід Банк» у письмовому поясненні просить суд відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на необґрунтованість доводів боржника (т.127-129).

За клопотанням скаржника - ДП "МА "Бориспіль", яке подано 13.02.2015, фіксування судового процесу у відповідній справі здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд поданої скарги по суті розпочато в судовому засіданні 13.02.2015, у якому оголошено перерву до 03.03.2015.

В судове засідання 03.03.2015 представники відповідача - ВАТ Банк «БІГ Енергія», третіх осіб - ТОВ «Сорпо Інвест», ВАТ «Есттерра», ТОВ «Брокінвестгруп» не з'явились; про час та місце судового засідання повідомлені шляхом направлення копії ухвали від 13.02.2015 відповідно до адрес, які вказані у спеціальних витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.02.2015 (т. 5 а.с.200-201, 204-211).

Оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги по суті, судом продовжено розгляд справи за відсутності представників таких осіб та їх пояснень.

В судовому засіданні представник скаржника - ДП «МА Бориспіль» вимоги поданої скарги підтримав, представник органу ДВС - підтримав заперечення на скаргу та просив у її задоволенні відмовити, представник стягувача - просив залишити подану скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників скаржника - боржника, стягувача та органу ДВС, суд вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", що визначено ст.115 ГПК України.

В силу ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 цієї норми, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку,

встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Під час розгляду відповідної скарги встановлені наступні обставини.

14.01.2015 за заявою стягувача - ПАТ «Родовід банк» (т.6 а.с.53) постановою ВПВР ДВС України відкрито виконавче провадження з виконання наказу №911/2277/14, виданого 21.11.2014 на виконання постанови апеляційної інстанції у цій справі в частині стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ПАТ «Родовід Банк» грошових коштів у загальному розмірі 120 301 864,67грн з поточного рахунку боржника №1494 в ПАТ «Родовід Банк», МФО 321712, у тому числі шляхом здійснення договірного списання коштів ПАТ «Родовід Банк», а у випадку недостатності коштів - з будь-яких інших рахунків ДП «МА «Бориспіль», виявлених державним виконавцем під час виконанні рішення (т.5 а.с.168-169, т.6 а.с.56).

У вказаній постанові запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Копія відповідної постанови направлена боржнику - ДП «МА «Бориспіль» листом від 14.01.2015 №15-0-35-28/2-396/14, який, як вбачається з вхідного штампу на ньому, надійшов боржнику 16.01.2015 (т.5 а.с.170, т.6 а.с.57), що також підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (т.6 а.с.58).

20.01.2015 до ВПВР ДВС України надійшов лист стягувача від 12.01.2015 №21-11-б/88 про сплату боржником 112 437 878,58грн (т.6 а.с.61)

Постановою від 21.01.2015 ВПВР ДВС України з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 786 398,61грн (т.5 а.с.171-172, т.6 а.с.63-64).

Відповідна постанова прийнята з огляду на те, що відповідачем не виконано у строк, встановлений для добровільного виконання рішення суду, рішення суду у повному обсязі. Як встановлено, самостійно боржником сплачено 112 437 878,58грн, що також підтверджується випискою з рахунку (т.6 а.с.69), а залишок боргу складає 7 863 986,09грн (т.5 а.с.171-172).

Копія постанови від 21.01.2015 направлена боржнику листом за вих. №15-0-35-28/2-396/14 від 22.01.2015, який отримано боржником 27.01.2015, про що свідчить вхідний штамп на відповідному листі (т.3 а.с.173).

У поданій скарзі скаржник вказує на незаконність дій державного виконавця щодо прийняття відповідної постанови від 21.01.2015, яку він просить скасувати.

Як вбачається з положень ст.121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно ч.1 ст.28 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Боржником відповідний десятиденний строк не пропущено, оскільки скаргу на відповідні дії, вчинені 21.01.2015, подано - 31.01.2015 (здана відділенню зв'язку м. Бориспіль для відправлення до господарського суду Київської області, т.5 а.с.195).

Заявлені у відповідній частині вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

В силу ч.1 ст.27 Закону, уразі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону, для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В силу ч.1 ст.28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Отже, примусове виконання рішення суду з огляду на положення відповідних норм, розпочинається на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду, на стадії якого і приймається постанова про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята органом ДВС до закінчення строку, встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2015 для добровільного виконання рішення суду.

Так, оскаржувана постанова прийнята не наступного дня після закінчення встановленого строку, а на сьомий день такого строку, початком обліку якого законодавець визначив певну подію - винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і перебіг якого за загальними принципами обрахування строків починається наступного дня після такої події.

З урахуванням зазначеного дії органу ДВС щодо прийняття такої постанови є незаконними і відповідна постанова підлягає скасуванню.

Також, у поданій сказі боржник просив визнати незаконною бездіяльність органу ДВС щодо не вжиття заходів до роз'яснення виконання наказу та зобов'язати вжити таких заходів і відкласти проведення виконавчих дій.

Розглядаючи скаргу у відповідній частині, суд дійшов висновку про необґрунтованість таких вимог з наступних підстав.

20.01.2015 ДП «МА «Бориспіль» звернувся до ДВС України із заявою про роз'яснення виконання рішення, відповідно до якої просив роз'яснити:

- чи враховується сума коштів у розмірі 112 437 878,58грн, що списана самостійно ПАТ «Родовід Банк» з рахунку ДП «МА «Бориспіль» №1494 в рахунок виконання наказу від 21.11.2014 №911/2277/14 у виконавчому провадженні №456012920;

- якщо так, то яка сума коштів підлягає сплаті на виконання відповідного наказу та який подальший порядок його виконання (т.5 а.с.182-184, т.6 а.с.66-68).

Вказана заява зареєстрована у ДВС 21.01.2015 за вх.№15-03-36-26 (т.5 а.с.182).

Також, боржником подана заява від 23.01.2015, у якій він просив відкласти проведення виконавчих дій на час, необхідний для надання відповіді на заяву про роз'яснення виконання рішення (т.5 а.с.185-187), яка отримана органом ДВС, як свідчить вихідний штамп, 23.01.2015 (т.6 а.с.73-75).

У відповідь на вказані заяви, ВПВР ДВС України листом від 29.01.2015 №15-0-36-26, 15-0-34-324/2 повідомило про врахування суми 112 437 878,58грн, яка списана з рахунку ДП «МА «Бориспіль» в рахунок часткового виконання рішення суду, роз'яснено право звернення до суду з заявою про роз'яснення рішення суду, повідомлено про відсутність повноважень для відстрочення виконання рішення суду, а також вказано на відсутність підстав для відкладення провадження виконавчих дій (т.6 а.с.89-90).

Відповідь отримана ДП «МА «Бориспіль», що вбачається з вхідного штампу на першому аркуші відповіді, 03.02.2015 (т.6 а.с.133-134).

Оскільки з моменту звернення з вказаними заявами до органу ДВС до моменту звернення із даною скаргою до суду не пройшло 10 днів, скарга є такою, що подана боржником з дотримання відповідного строку.

Вимоги скарги у відповідній частині є такими, що не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Повноваження державного виконавця при виконанні рішення суду, що включає обсяг його права та обов'язків, визначені нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ст. 11 вказаного Закону.

До повноважень державного виконавця при виконанні рішення суду не належать повноваження на роз'яснення виконання рішення або порядку і способу його виконання.

При цьому, п.8 ч.3 ст.11 Закону, надає йому право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Як стверджував орган ДВС, рішення суду йому було зрозуміло, тому відповідним правом він не скористався.

Також, слід зазначити, що правом на звернення до суду з заявами про роз'яснення рішення суду, порядку або способу його виконання, як вбачається з положень ст..ст.89,121 ГПК України, належить також і відповідачу у справі, що є боржником у виконавчому провадженні у даному випадку.

Таким чином, оскільки роз'яснення рішення, порядку та способу його виконання не є компетенцією державного виконавця, а звернення з відповідною заявою до суду є правом державного виконавця, відсутні підставі вважати незаконною бездіяльність щодо не вжиття відповідних заходів та зобов'язувати це зробити.

Порядок та підстави відкладення виконавчих дій визначені ст.35 Закону, відповідно до якої за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів; про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Звертаючись з заявою про відкладення проведення виконавчих дій, боржник вказував на те, що резолютивна частина постанови апеляційної інстанцій у цій справі потребує роз'ясненню, що позбавляє його можливості скористатись правом добровільного виконання. Вказуючи на відповідні обставини, боржник просив відкласти проведення виконавчих дій до надання відповіді на заяву про роз'яснення виконання рішення та надання можливості добровільно виконати рішення суду.

Однак, зважаючи на те, що заява про роз'яснення рішення подана не до органу, який компетентний її розглянути - суду, а у ВПВР ДВС України, а до суду боржником така заява не подана, розгляд вказаної заяви ВПВР ДВС України не перешкоджав проведенню виконавчих дій і підстав для їх відкладення у державного виконавця не було.

За таких обставин, є такими, що не можуть бути задоволенні вимоги скаржника про зобов'язання відкласти проведення виконавчих дій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 21.11.2014, виданого на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 задовольнити частковою

2. Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо прийняття постанови від 21.01.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору та скасувати відповідну постанову (виконавче провадження №46012920).

3. В іншій частині у задоволенні відповідної скарги відмовити.

4. Копію ухвалу направити на адресу сторін, третіх осіб та Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Суддя А.Р. Ейвазова