УХВАЛА

03.03.2015Справа № 910/2711/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатранс Ужгород»

про визнання недійсним Договору серії ЦМР № 1400104 від 03.09.2014 р. в частині Додатку 1 від 28.10.2014 р.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Крашеніннікова М.І. за довіреністю № 851/2014 від 24.12.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатранс Ужгород» (далі - відповідач) про визнання недійсним Договору серії ЦМР № 1400104 від 03.09.2014 р. в частині Додатку 1 від 28.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/2711/15-г, її розгляд призначено на 03.03.2015 р.

03.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 03.03.2015 р. судом встановлено, на підставі даних Єдиного державного реєстру інформаційного ресурсу http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html, що адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатранс Ужгород» є: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 16.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про направлення матеріалів справи № 910/2711/15-г за підсудністю до господарського суду Закарпатської області, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Порядок визначення територіальної підсудності господарських спорів закріплений в статтях 15-17 Господарського процесуального кодексу України.

Спір у даній справі стосується визнання недійсним укладеного між позивачем як страховиком та відповідачем як страхувальником Додатку № 1 від 28.10.2014 р. до Договору добровільного страхування відповідальності автоперевізника серії ЦМР № 1400104 від 03.09.2014 р., який за своєю правовою природою є договором страхування.

За правилами частини 1 статті 15 ГПК України справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З наведеного визначення вбачається, що Договір серії ЦМР № 1400104 від 03.06.2014 р., Додаток № 1 до якого позивач просить визнати недійсним, відноситься до двосторонніх (частини 2 і 3 статті 626 ЦК України) і є підставою для виникнення у його контрагентів взаємних зустрічних зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За укладеним між сторонами Договором, відповідач зобов'язаний сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, а позивач у разі настання страхового випадку виплатити відповідачу страхову виплату.

В силу статті 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права й обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Таким чином, за укладеним між сторонами Договором позивач є зобов'язаною особою зі сплати страхової виплати, а відповідач зобов'язаний сплачувати обумовлені Договором страхові платежі. При цьому, зобов'язання відповідача перед позивачем є першочерговим, а обов'язок позивача сплатити страхову виплату знаходиться у безпосередній залежності від настання страхової події та факту виконання свого обов'язку відповідачем, що і зумовлює застосування правил частини 1 статті 15 ГПК України.

Відтак, оскільки виконання умов договору залежить безпосередньо від дій відповідача, які, в майбутньому, кореспондують відповідний обов'язок позивача, виходячи з положень ч. 1 ст. 15 ГПК України, даний спір підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача у справі.

При цьому, необхідно враховувати, що приписи ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України не пов'язують визначення територіальної підсудності із дійсним станом виконання умов Договору на момент подачі позову.

Отже, підсудність спору у даній справі має вирішуватись відповідно до загального правила територіальної підсудності, а оскільки зобов'язаною за оспорюваним правочином є кожна із сторін, даний спір має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Аналогічні висновки щодо застосування ст. 15 Господарського процесуального кодексу України містяться в постановах Вищого господарського суду України від 27.02.2013 р. у справі № 32/5005/8220/2012, від 25.02.2013 р. у справі № 30/5005/6469/2012, від 12.05.2011 р. у справі №15/32 (6/476-10), від 02.08.2011 р. у справі №5005/917/2011(39/61), від 19.11.2009 р. у справі №14/1056-09-20/180д/09, від 23.09.2014 р. у справі № 910/450/14.

Місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган) (ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача, як на дату подачі позову до суду, так і на дату судового засідання, є: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 16.

В силу вимог частини 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

З огляду на викладене, справа № 910/2711/15-г, відповідно до ст. ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, передається за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Матеріали справи № 910/2711/15-г передати за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Закарпатської області.

2. Дану ухвалу направити сторонам у справі.

Суддя В.С. Ломака