КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа№ 910/24633/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Андрієнко Т.В. дов. від 30.05.2014 №49юр-67

від відповідача Жигало О.С. дов. від 23.01.2014 №318-НЮ,

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 (дата підписання - 30.12.2014) у справі №910/24633/14 (суддя Яковенко А.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод»

до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

про стягнення заборгованості в сумі 21769,39 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 позов Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (далі - позивач) до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 21769,39 грн задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 21769,39 грн заборгованості та 1827,00 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки відповідач реорганізовується шляхом злиття, то за його зобов'язаннями має відповідати правонаступник - ПАТ «Українська залізниця». На думку відповідача, під час реорганізації не застосовуються положення законодавства, зокрема, щодо права кредиторів вимагати забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення та відшкодування збитків (п.8 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2015 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 04.03.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказами належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 30.01.2015) позивачу - 03.02.2015 та відповідачу - 02.02.2015, долучені до матеріалів справи.

23.02.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 04.03.2015 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч.1 ст. 837 ЦК України зазначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст. 837 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2013 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір виконання робіт №5313/052006/С/П3/Л132283/НЮ (далі - договір), відповідно до якого виконавець зобов'язується виконати роботи на вагоні-гаражі №70121 згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною договору, в замовник - провести оплату виконаних робіт згідно умов договору (п.1 договору).

У додатку №1 до договору наведений перелік робіт на вагоні-гаражі №70121, а саме:

виконання заміни канату механізму натягу лівої апарелі й регулювання натяжного приладу двох апарелів;

виконання заміни плати аварійного вимикача генератору в щитку управління, блоку комутації, перевірка працездатності енергопостачання вагону з урахуванням вартості комплектуючих;

виконання модернізації виносного пульту управління підйому торцевої стіни вагону-гаражу;

виконання ревізії системи відеоспостреження, охоронної сигналізації, заміни сигнальних кабелів, виконання регулювання системи вагону-гаражу;

виконання регулювання напрямної середньої частини консолі вагону-гаражу.

Відповідно до п.2.1 договору замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату робіт; має право - повернути рахунок виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів (відсутність печатки, підписів тощо) (п.2.2.2 договору).

Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи (п.2.4.1 договору).

Згідно п.3.1 загальна сума договору становить 51769,39 грн, згідно протоколу погодження договірної ціни по виконанню робіт на вагоні-гаражі №70121 - додаток №2 до договору.

У пункті 4 договору сторони погодили, що плата за надані виконавцем послуги визначається з розрахунку за фактично виконані роботи.

Після виконання робіт виконавцем сторони складають акт виконаних робіт (п.4.1 договору).

Замовник здійснює оплату по факту виконаних робіт (п.4.3 договору).

За надані послуги замовник не пізніше 10-ти банківських днів з моменту підписання акта виконаних робіт та отримання відповідного рахунка проводить оплату на розрахункових рахунок виконавця (п.4.4 договору).

По закінченню виконання робіт виконавець надає замовнику акт виконаних робіт (п.5.1 договору), який замовник протягом 3-х днів з дня одержання повинен підписати, або направити мотивовану відмову (п.5.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, та поширюється на взаємовідносини сторін, починаючи з 01.09.2013. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (п.п.9.1 та 9.2 договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплено печатками товариства та Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Позивач виконав роботи на вагоні-гаражі №70121 в обсягах, визначених у додатку №1 до договору, на суму 51769,39 грн, а відповідач прийняв їх, за результатами чого складено акт наданих послуг від 27.09.2013 без зауважень та заперечень з боку замовника.

27.09.2013 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №КВ-09170 на суму 51769,39 грн, підписаний керівником та бухгалтером товариства, підписи яких скріплено печаткою.

Враховуючи, що роботи прийняті відповідачем без заперечень та зауважень, а рахунок-фактура оформлений належним чином, строк виконання позивачем обов'язку по оплаті робіт настав 14.10.2013 (11-ий банківський день).

В зв'язку з відсутністю оплати позивач звертався до відповідача з вимогами від 07.11.2013 №53-01-44/1929, від 16.12.2013 №53-01-44/2211, від 23.01.2014 №53-04-03/87, від 24.03.2014 №53-04-03/425 про оплату виконаних робіт в сумі 51769,39 грн.

26.03.2014 відповідач перерахував позивачу 10000,00 грн, що відображає позивач у акті звірки взаємних розрахунків.

09.04.2014 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою №53-04-03/517 про здійснення решти оплати за виконані роботи.

23.04.2014 відповідач перерахував позивачу ще 10000,00 грн.

07.05.2014, 05.06.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогами №53-04-03/672 та №53-04-03/834 про здійснення решти оплати за виконані роботи.

Відповідач 01.07.2014 перерахував позивачу ще 10000,00 грн.

В зв'язку з відсутністю повної оплати позивач 04.07.2014, 11.08.2014 та 10.09.2014 звернувся до відповідача з претензіями №53-04-03/960, №53-04-03/1135 та 1-66юр здійснити повну оплату виконаних робіт.

Відповідач відповіді на претензії не надав, вимоги їх не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 21769,39 грн (51769,39 грн - 30000,00 грн).

Отже, позивачем доведено належними доказами, а відповідачем не спростовано існування у нього боргу в сумі 21769,39 грн, тому позовна вимога про стягнення боргу з відповідача в сумі 21769,39 грн є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує існування заборгованості у вказаній вище сумі, а заперечує проти стягнення боргу з ДТГО «Південно-Західна залізниця» з огляду на те, що ДТГО «Південно-Західна залізниця» в стані реорганізації шляхом злиття. З 06.08.2014 Державна адміністрація залізничного транспорту України перебуває в стані припинення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та наказу Міністерства інфраструктури України від 09.07.2014 №301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200» (витяг з ЄДР). Тому, за зобов'язаннями відповідача має відповідати новостворений правонаступник - ПАТ «Українська залізниця».

Відповідач вказує, що вимагання у нього сплати боргу суперечить п.8 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», згідно якого під час реорганізації не застосовуються положення законодавства, зокрема, щодо права кредиторів вимагати забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення та відшкодування збитків.

Суд апеляційної інстанції вказує, що посилання на п.8 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» у даній справі є недоречним, оскільки вказаний пункт Закону стосується дострокового виконання зобов'язання, а строк виконання зобов'язання по оплаті у даній справі настав у відповідача 14.10.2013, задовго до прийняття рішення про реорганізацію ДТГО «ПЗЗ».

Крім того, боржник у зобов'язанні може бути замінений правонаступником на стадії виконання рішення, оскільки відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у справі №910/24633/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/24633/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій