ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 березня 2015 р. Справа № 902/108/15

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишиній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: Кукуленко Д.Ю., представник за довіреністю;

відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛАТЕЯ" (21022, м. Вінниця, вул. Тарнагородського, 44)

до:Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН (04333, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька обл.)

про стягнення 1322119,75 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІЛАТЕЯ" (далі позивач) звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційна станція інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН (далі відповідач), в якому просив стягнути з відповідача 1 322 119,75 грн. заборгованості з якої 1 302 528,30 грн. - основна заборгованість; 19 591,45 грн. - 3% річних.

Ухвалою від 02 лютого 2015 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 04 березня 2015 року.

В судове засідання з'явились представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов та витребуваних документів не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення йому рекомендованої кореспонденції 06.02.15 р.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

28.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 51 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, продавець (позивач) передає у власність покупця (відповідач), а покупець приймає та оплачує автозапчастини та ПММ (товар), в асортименті, партіями згідно накладних, на умовах цього договору. Погоджена сторонами кількість, асортимент та ціна продукції зазначається в товарних чи товаро-транспортних накладних які є невід'ємною частиною даного договору.

Розділом 2 Договору «Умови поставки товару» сторони передбачили, що товар має бути поставлений на УЛДСС. Продавець зобов'язується поставити товар у строк до 31.12.12 р. Датою відвантаження вважається дата виписки товарно-транспортної накладної. Моментом передачі прав власності на товар вважається момент відвантаження товару та підписання відповідних документів.

Згідно п. 3.1. Договору оплата за даним договором здійснюється національною валютою України - гривнею, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів Замовника на поточний рахунок Продавця.

Відповідно до п. 3.2. Договору датою оплати за цим Договором вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Згідно з видатковими накладними, наявними в матеріалах справи, позивач передав, а відповідач прийняв на підставі довіреностей товар на загальну суму 2 564 174,80 грн. (а.с. 15-144)

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 1 261 646,50 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи довідками банку від 14.12.2012 р. на суму 461 646,50 грн. та від 28.02.2013 р. на суму 800 000,00 грн. (а.с. 142-143).

Станом на день слухання справи за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 1 302 528,30 грн.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона - продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача перед ним існує заборгованість у сумі 1 302 528,30 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 19 591,45 грн. - 3% річних.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем 3% річних за період визначений позивачем (з 01.04.2013 року по 30.09.2013 року), судом не виявлено помилок, а тому 19 591,45 грн. - 3% річних за порушення строків оплати підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також необхідно зазначити, що при зверненні до суду 30.01.2015 року з позовною заявою № б/н та дати (В/х канцелярії суду 112/15) позивачем платіжним дорученням № 18 від 30.01.2015 року перераховано до державного бюджету 26 443,00 грн.

Виходячи з підпункту 2.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з платіжного доручення № 18 від 30.01.2015 року, доданої до позовної заяви як доказ сплати судового збору в розмірі 26 443,00 грн., кошти позивачем перераховані в більшому розмірі ніж встановлено п.2.1 ч.2 ст.4 Закону, тоді як потрібно було сплатити 26 442,40 грн. - 2% ціни позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 0,60 грн. судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" ухвалою суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційна станція інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН (04333, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька обл., код 00497638) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛАТЕЯ" (21022, м. Вінниця, вул. Тарнагородського, 44, код 37424362) 1 302 528,30 грн. - основного боргу; 19 591,45 грн. - 3% річних та 26 442,40 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 10 березня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (04333, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька обл.)