ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа № 926/44/15

За позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго»

про стягнення заборгованості в сумі 30 973 222,47 грн.

суддя Байталюк В. Д.

представники сторін:

від позивача - Старчик А. А., довіреність від 18.04.2014 № 14-90;

від відповідача - Гарабажій Н. О., довіреність від 31.12.2014 № 2862.

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, звернулося з позовом до міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго», м. Чернівці, про стягнення заборгованості в сумі 30 973 222,47 грн.

Позов мотивується тим, що 25.01.2013 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3048-ТЕ-38, згідно з умовами якого позивач передав у власність відповідача протягом січня - грудня 2013 року природний газ на загальну суму 50 272 669,91 грн., що підтверджено актами прийому-передачі природного газу від 22.01.2014, 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013 та від 21.05.2014. Відповідач в порушення пункту 4.1 договору за поставлений йому природний газ оплату здійснював несвоєчасно, внаслідок чого, в порядку пункту 7.3 договору та статті 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання за договором щодо оплати вартості поставленого йому природного газу позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 24019204,94 грн., пеню в сумі 2 833 469,78 грн., 3 % річних в сумі 969 572,40 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 150 975,35 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд зменшити суму пені на 50 %.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, 25.01.2013 сторонами укладено договір про закупівлю природного газу № 13/3048-ТЕ-38 (далі - Договір) згідно умов якого позивач зобов'язався поставити відповідачу імпортований природний газ, а останній зобов'язався його прийняти та оплатити.

За період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2013 року позивачем поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 50272669,91 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи двосторонніми актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013, 22.01.2014 та від 21.05.2014.

Отже, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 4.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що частина основної заборгованості в сумі 22440872,44 грн. відповідачем погашена до порушення провадження у справі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 4 від 21.11.2014 на суму 19709266,53 грн., № 7 від 19.11.2014 на суму 536322,69 грн., № 5 від 05.12.2014 на суму 999445,64 грн. та № 8 від 22.12.2014 на суму 1195837,58 грн. Отже, в цій частині позов є необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Також, в ході розгляду справи відповідачем погашено решту основної заборгованості в сумі 1578332,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 1 від 26.01.2015 на суму 1534310,27 грн. та № 943 від 02.03.2015 на суму 44022,21 грн. Тому, в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що відповідач свої зобов'язання виконав з порушенням вказаного в пункті 4.1 Договору строку оплати, що підтверджується випискою з операцій по підприємству «Чернівцітеплокомуненерго МКП» та не заперечується представником відповідача.

Станом на день винесення рішення відповідач заборгував позивачу 0,02 грн.

З урахуванням пунктів 7.3 та 9.3 Договору, статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», частини шостої статті 232 Господарського кодексу України та статті 625 Цивільного кодексу України, позивач правомірно просить стягнути з відповідача 2833469,78 грн. пені, 3150975,35 грн. інфляційних та 969572,40 грн. 3 % річних. Розрахунки позивача перевірені судом на правильність у судовому засіданні та не заперечуються представником відповідача.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Норми статті 233 Господарського кодексу України передбачають, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, встановлено також й пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, при наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення пені на 50 %, суд вважає за можливе її задовольнити.

При зменшенні суми пені суд приймає до уваги наступне:

1. майновий стан відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітом про фінансовий стан на 31.12.2014 та наказом № 48 к/тр від 26.02.2015 про скорочення з 06.05.2015 працівників підприємства;

2. фактично повне виконання відповідачем зобов'язань за Договором;

3. незначність строку прострочки оплати вартості природного газу за Договором;

4. відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (частина друга статті 49 ГПК України).

При цьому, у пункті 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У зв'язку з цим судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтованості позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 11 частини першої статті 80, статтями 82, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19-А, ідентифікаційний код 34519280) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) заборгованість за Договором в сумі 0,02 грн., пеню в сумі 1416734,89 грн., інфляційні в сумі 3150975,35 грн., 3 % річних в сумі 969572,40 грн. та судовий збір в розмірі 20131,72 грн.

3. В частині стягнення 1578332,48 грн. основної заборгованості за Договором провадження у справі припинити.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 11.03.2015.

Суддя В. Байталюк