номер провадження справи 12/165/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 Справа № 908/5807/14

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/5807/14

за позовом: Маріупольського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави, в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

про стягнення 65153,41 грн.

за участю представників:

від прокуратури: Тронь М., посвідчення від 03.12.12 р.

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Маріупольський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави, в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної продукції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору № 6 від 21.02.2013 року в сумі 65153,41 грн.

27.01.2015 року на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 27.01.2015 року без участі його представника за наявними матеріалами справи у зв'язку з неможливістю прибуття останнього, а також письмові пояснення у справі та клопотання про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до поданого клопотання позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача стягнення заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, яка виникла на підставі договору № 6 від 21.02.2013 року, в сумі 91647,10 грн. В письмових поясненнях позивач зазначає, що Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради було прийнято рішення № 77 від 20.02.2013 року «Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя», на підставі якого було подовжено дію дозволу на розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, а у п. 7 вказаного рішення зазначено суб'єктам господарської діяльності, які перелічені у п.п. 1, 2 рішення, укласти договір з виконкомом Маріупольської міської ради та внести протягом 5 днів після укладення договору суму до міського бюджету, зазначену у договорі. Вказує, що 21.02.2013 року між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 6, за умовами якого (п. 1.1, 1.2) Виконавчий комітет Маріупольської міської ради надав, а ОСОБА_1 прийняла в тимчасове користування місця розташування рекламних засобів, визначених Додатком 1 до цього договору, а саме: перехрестя б-р Шевченка та пр. Металургів (район магазину «Сільпо», перехрестя бул. Шевченка та перехрестя вул. Артема та вул. Миколаївської, пр. Металургів, 145, перехрестя бул. Шевченка та вул. 9 Авіадивізії, перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна, перехрестя бул. Шевченка та пр. Будівельників. При цьому, позивач зазначає, що на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 19.02.2014 року № 80 сторони вирішили реструктуризувати заборгованість плати до міського бюджету за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів за договором № 6 від 21.02.2013 року, а на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 19.03.2014 року № 130 сторони уклали додаткову угоду № 2, якою визначили у додатку 1 розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, яка з 01.04.2014 року становить 5181,42 грн. Разом з тим, вказує, що додатковою угодою № 2 до договору передбачено графік внесення плати відповідачем за розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, однак жодного платежу відповідачем не було здійснено, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість станом на час відкриття провадження в сумі 91647,10 грн. Також зазначає, що виконавчим комітетом Маріупольської міської ради вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме 12.08.2014 року та 06.02.2014 року на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією були направлені претензії № 26 та № 9 з вимогою ліквідувати заборгованість, втім відповідь на претензії до виконавчого комітету не надходила. Вважає, що зазначені порушення умов договору спричиняють шкоду економічним інтересам держави, оскільки порушується порядок надходження коштів до місцевого бюджету, що в свою чергу загрожує розвитку інфраструктури міста. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів в сумі 91647,10 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті.

02.02.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшли оригінали раніше надісланих на електронну пошту суду документів, а саме: клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 27.01.2015 року без участі його представника, письмові пояснення у справі та клопотання про збільшення розміру позовних вимог.

На електронну пошту суду 10.02.2015 року від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 10.02.2015 року, без участі його представника за наявними матеріалами справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі. При цьому у поданому клопотанні позивач повідомив, що 09.02.2015 року направив на адресу відповідача акт звіряння розрахунків за договором № 6 від 21.02.2013 року. Разом з тим, зазначає, що у відповідності до ст. 56 ГПК України Маріупольським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері було виконано вимогу щодо направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу виконавчого комітету Маріупольської міської ради, зокрема вказані документи були отримані останнім 15.11.2015 року.

Безпосередньо в судовому засіданні 10.02.2015 року прокурор надав суду копію заяви позивача, в якій останній визнає факт отримання копії позовної заяви з додатками. Разом з тим, прокурор також надав суду пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких виклав обґрунтування порушення інтересів держави у даній справі. Так, прокурор вказує, що невиконання відповідачем зобов'язань за договором завдає шкоди інтересам держави та позбавляє можливості використовувати відповідно закону кошти, отримані за оренду об'єктів, що знаходяться у комунальній власності, оскільки в міський бюджет не надходять кошти, які повинні забезпечувати виконання міських соціально-економічних завдань. Також зазначає, що вказані дії, пов'язані з порушенням права комунальної власності, як складова частина державної власності, свідчать про порушення інтересів держави та підтверджують правомочність звернення Маріупольського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі виконавчого комітету Маріупольської міської ради з дотриманням порядку, передбаченого нормами матеріального та процесуального права.

16.02.2015 року на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що станом на 10.02.2014 року у відповідача заборгованість за договором складала 153291,96 грн., на підставі рішення виконкому від 19.02.2014 року № 80 укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою заборгованість за період з 19.09.2012-10.02.2014 року в сумі 153291,96 грн. реструктуризовано (по 3649,81 грн. з 10.03.2014 року до 10.08.2017 року). При цьому вказує, що на підставі рішення виконкому від 19.03.2014 року № 130 сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, якою розмір плати з 01.04.2014 року складає 5181,41 грн. на місяць. Відтак внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, яка станом на час відкриття провадження у справі складає 91647,10 грн. До вказаних пояснень позивач долучив докази в підтвердження направлення клопотання про збільшення розміру позовних вимог на адресу відповідача.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 16.02.2015 року не з'явився. Однак на електронну адресу суду надіслав клопотання про проведення засідання, призначеного на 16.02.2015 року, без участі його представника за наявними матеріалами у зв'язку з неможливістю прибуття останнього у призначений час.

Представник відповідача в судове засідання 16.02.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

На адресу суду від відповідача надійшло повідомлення пошти з позначкою „за закінченням терміну зберігання". Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

З наявного в матеріалах справи Спеціального витягу із єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 18.12.2014 року вбачається, що місце проживання відповідача відповідає адресі, на яку направлялись ухвали господарським судом у даній справі, а саме: 87515, АДРЕСА_1.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Разом з тим, судом було здійснене також повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограм 26.01.2015 року, які наявні в матеріалах справи, що підтверджується витягами з журналу реєстрації телефонограм та факсограм. Однак вказані телефонограми відповідачем не прийняті, про що судом складено відповідні акти від 26.01.2015 року. Крім того, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи ухвала суду від 10.02.2014 року у була у повному обсязі викладена на офіційному веб-сайті господарського суду Запорізької області: http://zp.arbitr.gov.ua. Таким чином, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги позицію прокурора, доводи позивача, суд встановив:

Позов прокурора мотивовано тим, що 21.02.2013 року між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, далі Виконком, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, далі Розповсюджувач, був укладений договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 6, далі Договір.

До вказаного договору сторонами у справі були укладені додаткові угоди, а саме: додаткова угода № 1 від 20.02.2014 року та додаткова угода № 02 від 19.03.2014 року.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2013 року № 77 «Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя», Виконком надає Розповсюджувачу у тимчасове користування місця розташування рекламних засобів, а Розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього Договору. Місця розташування рекламних засобів, які надаються Виконкомом в тимчасове платне користування Розповсюджувачу, зазначені в Додатку 1 до цього Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Додатком 1 до Договору визначений перелік місць розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами - 10 од., що надаються у тимчасове користування з 19.09.2012 року по 19.09.2017 року, зокрема:

1. Перехрестя бул. Шевченка та пр. Металургів (район магазину «Сільпо») бігборд розміру 6,0х6,0;

2. Перехрестя бул. Шевченка та вул. Артема бігборд розміру 6,0х6,0;

3. Перехрестя вул. Артема та вул. Миколаївської бігборд розміру 3,0х6,0;

4. Пр. Металургів, 94 бігборд розміру 3,0х6,0;

5. Пр. Будівельників (район школи міліції) бігборд розміру 3,0х6,0;

6. Пр. Будівельників, 145 бігборд розміру 3,0х6,0;

7. Перехрестя бул. Шевченка та вул. 9 Авіадивізії бігборд розміру 6,0х6,0;

8. Перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна бігборд розміру 3,0х12,0;

9. Перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна бігборд розміру 6,0х6,0;

10. Перехрестя бул. Шевченка та пр. Будівельників бігборд розміру 6,0х6,0.

Згідно з п. п. 1.3., 1.4., 1.6. Договору місця розташування рекламних засобів являють собою площу зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або території на відкритій місцевості у межах м. Маріуполя, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, управління ними, в тому числі укладання договорів щодо них, здійснюється Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Місця розташування рекламних засобів надаються Розповсюджувачу виключно для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, зазначених в дозволі, виданому на підставі відповідного рішення виконкому міської ради. Місця розташування рекламних засобів вважаються переданими Виконкомом і прийнятими Розповсюджувачем з моменту укладання цього Договору.

Підпунктами 2.3.3., 2.3.15 Договору передбачені обов'язки Розповсюджувача отримати у встановленому порядку дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на місця розташування рекламних засобів, надані йому в користування, а також своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки, обумовлені цим Договором.

Умовами п. п. 3.1. - 3.5. Договору сторони визначили, що плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, встановлена в порядку, визначеному виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламного засобу наданими в користування Розповсюджувачу становить 8516,22 грн. (вісім тисяч п'ятсот шістнадцять гривень 22 коп.) в місяць. Розрахунок розміру плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наведений в Додатку 2-10, який є невід'ємною частиною цього Договору. Загальна сума Договору за п'ять років після отримання Розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами, становить 510973,43 грн. (п'ятсот десять тисяч дев'ятсот сімдесят три гривні 43 коп.). Плата за тимчасове користування місцями, наданими в користування Розповсюджувачу зараховується до міського бюджету м. Маріуполя. Внесення плати за тимчасове користування місцями здійснюється Розповсюджувачем в порядку: перший платіж - протягом п'яти робочих днів з дня укладання договору; наступні платежі - авансом до 10 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Додатковою угодою № 02 від 19.03.2014 року сторони дійшли згоди щодо викладення п. п. 3.2, 3.3. Розділу 3 Договору в наступній редакції: « 3.2. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданими в користування Розповсюджувачу, визначається у Додатку 1 до Додаткової угоди № 02. 3.3. Розрахунок розміру плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наведений у Додатку 1, який є невід'ємною частиною цього Договору. Загальна сума за п'ять років після отримання Розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами, становить 374246,40 грн. (триста сімдесят чотири тисячі двісті сорок шість грн. 40 коп.). Внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів здійснюється Розповсюджувачем згідно з Додатком 2, який є невід'ємною частиною цього Договору». Згідно Додатку 1 до вказаної додаткової угоди розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів з 01.04.2014 року становить 5181,42 грн.

Відповідно до п. п. 3.6. - 3.9., п. 3.11. Договору зобов'язання Розповсюджувача щодо внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів вважається виконаним у день зарахування коштів до міського бюджету м. Маріуполя. Плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів перераховується Розповсюджувачем до міського бюджету на розрахунковий рахунок № 0051 у банку ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 240602, , отримувач Маріуп. УК/м. Маріуполь/24060300. В платіжному дорученні обов'язково зазначається дата і номер цього Договору, а також період, за який здійснюється оплата. У випадку внесення змін до законодавства України або прийняття органами місцевого самоврядування м. Маріуполя рішення про зміну розміру або порядку внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, передбачений цим Договором, підлягає обов'язковому коригуванню з метою його приведення у відповідність до зміненого тарифу. Коригування розміру та порядку внесення плати здійснюється шляхом укладання сторонами додаткової угоди до цього Договору. Плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів вноситься Розповсюджувачем незалежно від факту встановлення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами. Внесення плати здійснюється Розповсюджувачем без отримання рахунку, шляхом перерахування грошових коштів до міського бюджету м. Маріуполя.

Згідно з п. п. 4.1. - 4.5. Договору у випадку припинення цього Договору Розповсюджувач повертає місця розташування рекламних засобів Виконкому на підставі акту приймання-передачі. Протягом 10 днів після припинення цього Договору Розповсюджувач зобов'язаний за власний рахунок демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами, відновити елементи благоустрою і повернути місця розташування рекламних засобів Виконкому. Місце розташування рекламного засобу вважається повернутим Виконкому з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Місце розташування рекламного засобу, що було надане в користування, повинно бути повернуто Виконкому у стані, не гіршому від того, який був на момент передачі його в користування. Здійснені Розповсюджувачем під час дії цього Договору невід'ємні поліпшення місця розташування рекламного засобу залишаються Виконкому, а їх вартість Розповсюджувачу не відшкодовується.

Умовами п. 4.6. Договору визначено, що у разі невиконання Розповсюджувачем вимог цього Договору щодо демонтування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, Виконком має право провести демонтаж спеціальних конструкцій, що розташовані на займаному Розповсюджувачем місці, з наступним відшкодуванням Розповсюджувачем витрат Виконкому, пов'язаних з проведенням робіт з демонтажу і зберіганням демонтованих спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

Відповідно до п. п. 5.1. - 5.4. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладання. Договір вважається укладеним з дня його підписання сторонами. Цей Договір укладено на строк встановлення (продовження) пріоритету Розповсюджувача на місця розташування рекламних засобів, надані йому в користування. У випадку отримання Розповсюджувачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, наданих йому в користування на підставі цього Договору, цей Договір діє протягом строку, на який видано відповідний дозвіл, але не більше 5 років. Отже, умови даного договору є чинними на момент розгляду спору.

Прокурор в позові вказує, що відповідач в порушення п. 2.3.15. Договору не виконує свої зобов'язання з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних рекламних конструкцій зовнішньої реклами, внаслідок чого станом на 10.09.2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 65153,41 грн., що підтверджується розрахунком фінансового управління Маріупольської міської ради. При цьому, про наявність заборгованості відповідачу відомо, оскільки йому було надіслано претензію № 26 від 12.08.2014 року про ліквідування заборгованості, яка на теперішній час не виконана. Разом з тим, вказує, що зазначені порушення відповідачем умов договору спричиняють шкоду економічним інтересам держави, оскільки порушується порядок надходження коштів до місцевого бюджету, що в свою чергу загрожує розвитку інфраструктури міста.

Як свідчать матеріали справи відповідно до п. 1.1. рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 77 від 20.02.2013 року «Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя» Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було продовжено термін дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на 10 бігбордів терміном на 5 (п'ять) років згідно з додатком 1, які знаходяться за адресами: перехрестя бул. Шевченка та пр. Металургів (район магазину «Сільпо»), перехрестя бул. Шевченка та вул. Артема, перехрестя вул. Артема та вул. Миколаївської, пр. Металургів, 94, пр. Будівельників (район школи міліції), пр. Будівельників, 145, перехрестя бул. Шевченка та вул. 9 Авіадивізії, перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна, перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна, перехрестя бул. Шевченка та пр. Будівельників. Разом з тим п. 9 вказаного рішення встановлено Відділу дозвільних документів департаменту економіки Маріупольської міської ради (Лущікова) видати суб'єктам господарської діяльності дозволи на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами після підтвердження зарахування у бюджет плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, що знаходяться в комунальній власності, у термін, який встановлено у договорі.

На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Маріупольської міської ради були видані відповідачу відповідні дозволи на розміщення зовнішньої реклами на 10 бігбордів згідно переліку, зазначеного у додатку 1 до рішення міської ради, які містяться в матеріалах справи.

В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 77 від 20.02.2013 року між сторонами у справі був укладений договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 6 від 21.02.2013 року, за умовами якого (п. 2.3.15 Договору) відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки, обумовлені цим Договором.

Матеріали справи свідчать, що сторонами у справі була укладена додаткова угода № 1 від 20.02.2014 року до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 19.02.2014 року № 80 реструктуризувати заборгованість плати до міського бюджету за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів за договором № 6 від 21.02.2013 року згідно з додатком 1. Вказаним додатком сторони узгодили графік внесення плати Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, який починається з 19.02.2012 року та закінчується 10.08.2017року.

Однак відповідач в порушення умов укладеної додаткової угоди до договору платежі за графіком не сплатив.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому від 19.03.2014 року № 130 сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, якою змінено розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів з 01.04.2014 року, яка складає 5181,42 грн. на місяць.

Так, за умовами укладеного договору позивачем за період з 19.09.2012 року по 10.12.2014 року була нарахована відповідачу плата за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних рекламних конструкцій зовнішньої реклами в азгальній сумі 91647,10 грн.

Втім, відповідач всупереч умов Договору, свої зобов'язання з внесення плати за користування місцями розташування рекламних засобів вчасно та в повному обсязі не здійснив у зв'язку з чим прокурор намагається стягнути заборгованість з останнього в судовому порядку.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини у сфері розміщення зовнішньої реклами, які регулюються нормами Закону України «Про рекламу» № 270/96-ВР від 03.07.1996 року, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил ( 2067-2003-п ), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Умовами п. п. 16, 23, 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року, передбачено що, дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим ним органом (особою) і спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. Дозвіл надається строком на п'ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами визначено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Фактичні обставини у справі свідчать, що відповідачем у справі в порядку, передбаченому Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, були отримані дозволи на розміщення зовнішньої реклами, після чого в подальшому був укладений договір № 6 від 21.02.2013 року з позивачем, зобов'язання за яким з внесення плати за користування місцями розташування рекламних засобів залишились невиконаними належним чином.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладено договір про надання послуг. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 901 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Прокурором доведено суду порушення економічних інтересів держави у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором, а саме неналежним виконання останнім зобов'язання з внесення плати за користування місцями розташування рекламних засобів, та наявність заборгованості за договором за період з 19.09.2012 року по 10.12.2014 року в сумі 91647,10 грн., яка підтверджена матеріалами справи. Відповідач доказів оплати боргу в повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Маріупольського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави, в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної продукції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору № 6 від 21.02.2013 року в сумі 91647,10 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судовий збір за подання позовної заяви, від сплати якого прокурор у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в дохід державного бюджету відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.02.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 530, 599, 627, 628, 629, 638, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 283, 286 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Маріупольського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави, в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 87515, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь:

- Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, 87500, м. Маріуполь, Донецька область, пр. Леніна, буд. 70, , (міський бюджет м. Маріуполя, р/р № 0051 у банку ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 24060300, , отримувач: Маріупольське управління державної казначейської служби м. Маріуполь) заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної продукції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору № 6 від 21.02.2013 року в сумі 91647 (дев'яносто одна тисяча шістсот сорок сім) грн. 10 коп., видавши наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 87515, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь:

- Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район); банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; МФО 813015; ; р/р № 3007; код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку - 206) витрати зі сплати судового збору в сумі 1832 (одна тисяча вісімсот тридцять дві) грн. 94 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 23.02.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.