КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа№ 910/21705/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - Вабіщевич Т.В.

третьої особи-1 - не з'явились

третьої особи-2 - не з'явились

третьої особи-3 - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М»

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р.

у справі № 910/21705/14 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»

треті особи 1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович;

2. Відділ Державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області;

3. Відділ Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитра Олеговича № 6053 від 16.09.2014 р. про вилучення у позивача та повернення відповідачу об'єкта рухомого майна, що є предметом договору фінансового лізингу № 1284-L від 03.12.2013 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва 10.10.2014 у справі № 910/21705/14 було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича та Відділ Державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області.

Ухвалою Господарського суду м. Києва 03.12.2014 у справі № 910/21705/14 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21705/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.10.2014 р. у справі № 910/21705/14, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. № 6053 від 16.09.2014 р. про вилучення у ТОВ «Скайбуд М» та повернення ТОВ «ОТП Лізинг» об'єктів рухомого майна, що є предметом договору фінансового лізингу № 1284-FL від 03.12.2013 р.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21705/14, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що він не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення договору фінансового лізингу № 1284-L від 03.12.2013 р., що суперечить Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/21705/14, а розгляд справи призначено на 24.02.2015 р.

В засідання суду, призначене на 24.02.2015 р., представники позивача та третіх осіб не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» (далі - лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - лізингодавець) було укладено договір фінансового лізингу № 1284-L (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язувався набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (далі - предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до даного договору), а лізингоодержувач зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

У специфікації, що є додатком № 1 до договору фінансового лізингу сторони визначили предмет лізингу, який на виконання умов вказаного договору був переданий відповідачем позивачу.

Згідно з п. 1.2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток № 2 до договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою лізингодавцем.

Як передбачено п. 6.2 договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, винагороду лізингодавця, у зв'язку з передачею у лізинг предмета лізингу.

У відповідності до п. 6.3 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені у графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 6.9 договору розрахунки за договором здійснюються на базі місяця, що складається з 31 днів, та року, що складається з 360 днів.

Лізингодавець направляє лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків лізингоодержувачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з договором. У випадку наявності очевидної помилки у рахунку лізингодавцю, лізингодавець повідомляє про це лізингоодержувача та надсилає новий рахунок. Лізингодавець звільняється від відповідальності перед лізингоодержувачем у випадку помилки у зазначених рахунках лізингодавцю (п. 6.11 договору).

Відповідно до п. 7.1.1 договору істотним порушенням умов договору є обставина, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або у повному обсязі) за договором та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором.

Як передбачено п. 7.2 договору, у випадку виникнення обставини, визначеної п. 7.1.1 договору, лізингодавець має право, зокрема, вилучити предмет лізингу в порядку, передбаченому договором та/або законодавством України.

Договір може бути розірваний достроково в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувача, зокрема, у випадку, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в договорі (п. 11.2.2 договору).

14.03.2014 р. між сторонами було підписано акт приймання-передачі до договору фінансового лізингу № 1284-FL, за умовами якого відповідач передав, а позивач отримав предмет лізингу, визначений у специфікації до договору.

01.08.2014 р. ТОВ «ОТП Лізинг» звернулось до ТОВ «Скайбуд М» з повідомленням № 2322/08 про наявність у останнього станом на 31.07.2014 р. простроченої заборгованості перед відповідачем строком понад 30 днів за договором фінансового лізингу, у загальній сумі 3 485 988,56 грн. У зв'язку з вказаною заборгованістю відповідач повідомив про розірвання договору фінансового лізингу з 10.08.2014 р., а також вимагав протягом 10-ти робочих днів з дня припинення договору повернути предмет лізингу.

Вказане повідомлення було отримано позивачем, що підтверджується накладною про вручення служби кур'єрської доставки № 2017583 від 06.08.2014 р.

10.09.2014 р. ТОВ «ОТП Лізинг» звернувся із заявою до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про вилучення та повернення від ТОВ «Скайбуд М» предмету лізингу, переданого у користування за договором фінансового лізингу, у зв'язку з тим, що у встановлені строки останній не повернув предмет лізингу.

16.09.2014 р. на підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис № 6053 про повернення лізингоодержувачем - ТОВ «Скайбуд М» на користь лізингодавця - ТОВ «ОТП Лізинг» рухомого майна.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що на думку позивача вказаний виконавчий напис є незаконним.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, зокрема, вчиняють виконавчі написи.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Вказаним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Встановлено, що виконавчий напис нотаріуса № 6053 від 16.09.2014 р. було вчинено на підставі наступних документів:

- договір фінансового лізингу № 1284-FL від 03.12.2013 р.;

- копія повідомлення № 2322/08 від 01.08.2014 р. та докази його надсилання,

- копія повідомлення № 2323/08 від 01.08.2014 р. та докази його надсилання,

- рахунки № 23178 від 24.03.2014 р., № 24769 від 22.04.2014 р., № 26526 від 21.05.2014 р., № 28028 від 23.06.2014 р.

Таким чином, відповідачем було надано Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Осипенку Д.О. всі необхідні документи, на підставі яких останнім було вчинено виконавчий напис.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Як зазначалось вище, відповідач звертався до позивача з попередженням про те, що останній має прострочену заборгованість щодо сплати лізингових платежів за договором лізингу.

В матеріалах справи відсутні докази повної сплати позивачем заборгованості за договором лізингу до моменту вчинення оспрюваного виконавчого напису.

У зв'язку з невиконанням позивачем вказаного обов'язку в добровільному порядку, відповідач скористався правом, визначеним ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитра Олеговича № 6053 від 16.09.2014 р. про вилучення у позивача та повернення відповідачу об'єкта рухомого майна, що є предметом договору фінансового лізингу № 1284-L від 03.12.2013 р., таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про те, що він, в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення договору фінансового лізингу № 1284-L від 03.12.2013 р., колегія зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким було вилучено предмет лізингу, перевіряють лише належність кредитору права вимагати повернення майна, зазначеного у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

У свою чергу, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій нотаріуса при його вчиненні та надавати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом ст. ст. 1, 2, 18 ГПК України, ст. ст. 1 і 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а відповідно до ст. 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже доводи скаржника стосуються лише порушення приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій.

Разом з тим, скаржником не було надано доказів про відсутність заборгованості перед відповідачем за договором фінансово лізингу, її розміру та строків, інших, ніж визначено відповідачем, а відповідно й відсутності підстав для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність скасувати раніше вжиті заходи до забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 р. № 16 враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому потреба у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису відпала.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21705/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/21705/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третім особам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко