ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 916/4457/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Головея В.М., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Комарницький В.В. - за дорученням

від відповідача: Веренчук В.О. - за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса"

на рішення господарського суду Одеської області

від 23 грудня 2014 року

у справі № 916/4457/14

за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ"

про внесення змін до договору

В С Т А Н О В И Л А:

07.11.2014 р. Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеса" (далі позивач, Підприємство) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" (далі відповідач, ТОВ) про внесення змін до розділу 1 та п. п. 2.2.4, 3.2, 3.4, 6.1., 6.2 договору про надання послуг № 090317/10/ТГО-413/09 від 30.03.2009 р., посилаючись на необхідність приведення умов укладеного між сторонами у справі договору у відповідність до чинного законодавства України, зокрема, Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", Закону України „Про теплопостачання" та постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2013 р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі Порядок), оскільки відповідач, розглянувши відповідну пропозицію позивача, відмовився внести зміни до договору, у зв'язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 188 ГК України, спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

У відзиві на позов ТОВ вимоги Підприємства не визнав посилаючись на те, що умови укладеного між сторонами у справі договору про надання послуг № 090317/10/ТГО-413/09 від 30.03.2009 р. ніяким чином не суперечать Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", Закону України „Про теплопостачання" та вищеназваному Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2013 р., внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.12.2014 р. (суддя Погребна К.Ф.) у задоволені позову - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що умови укладеного між сторонами у справі договору про надання послуг № 090317/10/ТГО-413/09 від 30.03.2009 р. ніяким чином не суперечать Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", Закону України „Про теплопостачання" та вищеназваному Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2013 р., внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушеннями норм матеріального і процесуального права та постановити нове рішення яким задовольнити його позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні представник позивача доводи відзиву на апеляційну скаргу підтримав.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2.1.1. Статуту позивача метою створення останнього є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією та у п. 2.2.2. Статуту визначено, що предметом діяльності Підприємства є передача, розподілення та реалізація теплової енергії. В зв'язку з цим в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг позивачем отримані ліцензії: на виробництво теплової енергії серія АД №041799, на транспортування теплової енергії серія АД №041800 та на постачання теплової енергії серія АД №041801, а тому позивач є суб'єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання теплової енергії споживачам, та станом на 07.11.2014 р. внесений Антимонопольним комітетом України до Зведеного переліку суб'єктів природних монополій.

Як вбачається з матеріалів справи 30.03.2009 р. між сторонами укладений договір про надання послуг № 090317/10/ТГО-413/09 предметом якого є надання виконавцем (відповідачем) замовнику (позивачеві) послуг автоматизованої системи приймання та й обліку комунальних платежів „АСУКП" по організації прийому й обліку платежів населення за надані замовником послуги, а також надання послуг замовникові по обслуговуванню платників.

З матеріалів справи видно, що позивач з метою приведення умов укладеного між сторонами у справі договору у відповідність до чинного законодавства України, зокрема, Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", Закону України „Про теплопостачання" та вищеназваного Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2013 р., згідно ст. 188 ГК України, направив відповідачеві лист від 28.10.2014 р. та два примірника додаткової угоди до названого договору щодо внесення змін до розділу 1 та п. п. 2.2.4,.3.2, 3.4., 6.1., 6.2 шляхом укладення додаткової угоди на умовах, запропонованих позивачем.

Листом № 14/11-04/01 від 04.11.2014 р. відповідач повідомив позивача про свою відмову про внесення змін до договору, у зв'язку з чим останній, на підставі ч. 4 ст. 188 ГК України, передав спір на вирішення господарського суду.

Таким чином, у судовому порядку підлягає вирішенню питання щодо необхідності приведення умов укладеного між сторонами у справі договору у відповідність до чинного вищезазначеного законодавства України, зокрема, розділу 1 та п. п. 2.2.4, 3.2, 3.4., 6.1., 6.2 цього договору.

- Розділ 1 в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „Предметом договору є надання виконавцем замовнику послуг автоматизованої системи приймання та й обліку комунальних платежів „АСУКП" по організації прийому й обліку платежів населення за надані Замовником послуги, а також надання інформаційних послуг Замовникові по обслуговуванню Платників".

Позивач вважає, що розділ 1 договору повинний бути викладений в редакції: „Предметом даного договору є надання Виконавцем Замовникові послуг автоматизованої системи прийому й обліку комунальних платежів „АСУКП" по організації прийому й обліку платежів населення за надані Замовником послуги на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий в уповноваженому банку, а також надання послуг Замовникові по обслуговуванню Платників".

- Пункт 2.2.4 в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „Виконавець перераховує протягом двох банківських днів (але не пізніше останнього робочого дня місяця) з моменту надходження на розрахунковий рахунок Виконавця, суми прийняті через АСУКП на рахунок Замовника, за вирахуванням вартості послуг, наданих Виконавцем»

Позивач вважає, що п. 2.2.4. договору повинний бути викладений в редакції: „Виконавець організовує надходження сум прийнятих через АСУКП від населення виключно на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий Замовником в уповноваженому банку".

- Пункт 3.2. в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „Розмір плати за послуги Замовника розраховується Виконавцем у відповідності до згаданого вище п. 3.1. договору в момент оброблення інформації „АСУКП" та утримується при перерахуванні платежів Платників на розрахунковий рахунок Замовника".

Позивач вважає, що п. 3.2. договору повинний бути викладений в редакції: „Розмір плати за послуги Замовника розраховуються Виконавцем відповідно до п. 3.1. договору в момент обробки інформації АСУКП і сплачується Замовником протягом 20-ти робочих днів після підписання акту прийому-передачі послуг".

- Позивач вважає, що договір підлягає доповненню п. 3.4 у розділі 3 наступного змісту: „Виконавець, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним, направляє Замовникові для підписання акт прийому-передачі послуг за попередній місяць. Замовник, при відсутності мотивованих заперечень, протягом 10-ти робочих днів підписує акт і повертає Виконавцеві. Підписаний сторонами акт прийому-передачі послуг є підставою для оплати послуг Виконавця в порядку передбаченому пунктом 3.2. Договору".

- Пункт 6.1. в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2012 р."

Позивач вважає, що п. 6.1 договору повинний бути викладений в редакції: „Договір набуває чинності з моменту підписання й діє до 31.12.2014 року".

- Пункт 6.2 в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „В подальшому термін дії цього договору буде автоматично продовжуватися на термін до 5 років, якщо жодна із сторін письмо не заявить про його розірвання у строк не раніше 1-го місяця до закінчення терміну дії цього договору".

Позивач вважає, що п. 6.2 підлягає виключенню з умов договору.

Законом України від 10.04.2014 р. „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" внесені зміни до Закону України „Про теплопостачання" та доповнено цей Закон ст. 19-1, яка встановлює, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов'язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Обов'язковість виконання всіма державними органами, в тому числі сторонами у справі, імперативних приписів вказаного закону не поставлено законодавцем у залежність та не надано право вибору сторонам обирати як саме здійснювати перерахування грошових коштів, які сплачуються споживачами за надані послуги теплопостачання, а чітко визначено обов'язок відповідача щодо зарахування всіх цих коштів виключно на спеціальні рахунки та заборону перерахування коштів на інші рахунки.

Відтак, вимога щодо оплати споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкриті теплопостачальною організацією в уповноваженому банку є встановленою в силу імперативних приписів Закону України від 10.04.2014 р. „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", що свідчить про конституційний обов'язок сторін дотримуватись приписів цього Закону.

Згідно ст. 19-1 Закону України „Про теплопостачання" кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Отже, вищезазначеною нормою Закону України "Про теплопостачання" наділено Кабінет Міністрів України повноваженнями встановлювати порядок розподілу коштів, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання як оплата споживачами теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 444 внесено зміни до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217 (далі Порядок).

Так, згідно п. 2. Порядку теплопостачальні організації зобов'язані відкрити рахунки зі спеціальним режимом використання в уповноваженому банку (ПАТ „Державний ощадний банк України") для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорій „населення", „бюджетні установи" та „інші споживачі".

Пунктом 7 Порядку встановлено, що усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Згідно п. 12. Порядку уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 13-19 цього Порядку.

Таким чином, будь-яке затримання грошових коштів, що надійшли в рахунок сплати за теплову енергію або вилучення цих коштів теплопостачальною організацією, в рахунок оплати за отримані послуги від будь-яких суб'єктів господарювання, прямо порушує встановлений Кабінетом Міністрів України Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що п. 2.2.4 діючого договору в редакції: „Виконавець перераховує протягом двох банківських днів (але не пізніше останнього робочого дня місяця) з моменту надходження на розрахунковий рахунок Виконавця, суми прийняті через АСУКП на рахунок Замовника, за вирахуванням вартості послуг, наданих Виконавцем" суперечить вищенаведеному законодавству України, оскільки передбачає можливість знаходження грошових коштів протягом двох банківських днів на іншому, а не на спеціальному рахунку, а також вилучення частини коштів, що надійшли в рахунок сплати за теплову енергію в рахунок оплати позивачем отриманих послуг від відповідача за договором № 090317/10/ТГО-413/09 від 30.03.2009 р.

Тому, колегія суддів погоджується з доводами позивача, щодо необхідності внесення змін до п. 2.4 названого договору, який підлягає викладенню в редакції позивача: „Виконавець організовує надходження сум прийнятих через АСУКП від населення виключно на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий Замовником в уповноваженому банку".

З вищенаведених підстав колегія суддів вважає, що і п. 3.2 діючого договору в редакції: „Розмір плати за послуги Замовника розраховується Виконавцем у відповідності до згаданого вище п. 3.1. договору в момент оброблення інформації „АСУКП" та утримується при перерахуванні платежів Платників на розрахунковий рахунок Замовника" суперечить вищенаведеному законодавству України, оскільки передбачає можливість вилучення частини коштів, що надійшли в рахунок сплати за теплову енергію в рахунок оплати позивачем отриманих послуг від відповідача за договором № 090317/10/ТГО-413/09 від 30.03.2009 р.

Тому, колегія суддів погоджується з доводами позивача, щодо необхідності внесення змін до п. 3.2 названого договору, який підлягає викладенню в редакції позивача: „Розмір плати за послуги Замовника розраховуються Виконавцем відповідно до п. 3.1. договору в момент обробки інформації АСУКП і сплачується Замовником протягом 20-ти робочих днів після підписання акту прийому-передачі послуг", так як вищевказані пункти договору не порушують права та охоронювані законом інтереси сторін, відповідають наведеному законодавству України, а крім того, відповідач не запропонував ані позивачеві, ані суду будь-яку іншу редакцію цих пунктів договору.

Внаслідок внесення вищевказаних змін до п. п. 2.4., 3.2. договору питання щодо умов, порядку та строків проведення розрахунків за надані послуги між сторонами у справі залишаються не визначеними, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що спірний договір підлягає доповненню п. 3.4 у запропонованій позивачем редакції: „Виконавець, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним, направляє Замовникові для підписання акт прийому-передачі послуг за попередній місяць. Замовник, при відсутності мотивованих заперечень, протягом 10-ти робочих днів підписує акт і повертає Виконавцеві. Підписаний сторонами акт прийому-передачі послуг є підставою для оплати послуг Виконавця в порядку передбаченому пунктом 3.2. Договору", так як цей пункт договору не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, відповідає наведеному законодавству України, а крім того, відповідач не запропонував ані позивачеві, ані суду будь-яку іншу редакцію цього пункту договору.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з позовними вимогами щодо внесення змін до розділу 1 та п. 6.1. договору, а також виключення п. 6.2. із цього договору з огляду на наступне.

Розділ 1 в діючій редакції договору погоджений сторонами в редакції: „Предметом договору є надання виконавцем замовнику послуг автоматизованої системи приймання та й обліку комунальних платежів „АСУКП" по організації прийому й обліку платежів населення за надані Замовником послуги, а також надання інформаційних послуг Замовникові по обслуговуванню Платників".

Позивач вважає, що розділ 1 договору повинний бути викладений в редакції: „Предметом даного договору є надання Виконавцем Замовникові послуг автоматизованої системи прийому й обліку комунальних платежів „АСУКП" по організації прийому й обліку платежів населення за надані Замовником послуги на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий в уповноваженому банку, а також надання послуг Замовникові по обслуговуванню Платників".

При викладених обставинах колегія суддів не вбачає підстав для викладення розділу 1 в редакції запропонованій позивачем, оскільки грошові кошти за спожиту теплову енергію, за категорією „населення", відповідно до п. 2.4 договору, який конкретизує розділ 1 та прямо передбачає, що „Виконавець організовує надходження сум прийнятих через АСУКП від населення виключно на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий Замовником в уповноваженому банку", як того і вимагає Закон України „Про теплопостачання" та вищевказаний Порядок, а тому внесення змін до розділу 1 є недоречним.

Також, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині внесення змін до п. 6.1. договору щодо встановлення строку дії договору до 31.12.2014 р. та виключення п. 6.2. із цього Договору щодо можливості продовження терміну його дії, оскільки, умовами договору сторонами був встановлений строк дії договору до 30.12.2012 р. (п.6.1.) та, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 6.2. строк дії цього договору, є продовженим до 31.12. 2017 р., так як сторони договору у строк до 30.11.2012 р. не заявили вимог про його розірвання, а тому ці умови договору ніяким чином не суперечать Законам України „Про теплопостачання", „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" та Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 444, а також Закону України „Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 р. № 1197-УІІ на який посилається скаржник та який взагалі не діяв на час пролонгації спірного договору сторонами у справі. Крім того, встановлення судом у п. 6.1 іншого терміну дії договору, а саме до 31.12.2014 р. взагалі унеможливлює внесення змін до цього договору, оскільки з цієї дати припиняються права та обов'язки сторін, внаслідок закінчення терміну дії цього договору.

За умови небажання пролонгації дії договору позивач не позбавлений можливості виконати п. 6.2 договору та письмово заявити про його розірвання у строк не раніше 1-го місяця до закінчення терміну дії цього договору.

Згідно абз. 3 п.п. 4.1. п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити не можливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляться між сторонами порівну, у зв'язку з чим відповідач повинний відшкодувати позивачеві половину понесених судових витрат на сплату судового збору за подання позову та за подання апеляційної скарги в сумі 609 грн. та 304 грн. 50 коп. відповідно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевим судом неповно з'ясовано обставини що мають значення для справи, а тому оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з викладенням резолютивної частини судового рішення, згідно п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 року у справі № 916/4457/14 - частково скасувати та викласти його резолютивну частину в наступній редакції:

Позов Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" - задовольнити частково.

З метою приведення договору надання послуг № 090317/Ю/ТГО-413/09 від 30.09.2009 р. у відповідність до ст. 19-1 Закону України „Про теплопостачання" та Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 444 щодо внесення змін до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217 вважати внесеними зміни до цього договору шляхом викладення п. п. 2.2.4, 3.2. та 3.4. договору в наступній редакції:

- Пункт 2.2.4. „Виконавець організовує надходження сум прийнятих через АСУКП від населення виключно на поточний розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання відкритий Замовником в уповноваженому банку".

- Пункт 3.2. „Розмір плати за послуги Замовника розраховуються Виконавцем відповідно до пункту 3.1. договору в момент обробки інформації АСУКП і сплачується Замовником протягом 20-ти робочих днів після підписання акту прийому-передачі послуг".

- Пункт 3.4. „Виконавець, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним, направляє Замовникові для підписання акт прийому-передачі послуг за попередній місяць. Замовник, при відсутності мотивованих заперечень, протягом 10-ти робочих днів підписує акт і повертає Виконавцеві. Підписаний сторонами акт прийому-передачі послуг є підставою для оплати послуг Виконавця в порядку передбаченому пунктом 3.2. Договору".

В решті частині позовні вимоги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" щодо внесення змін до розділу 1 та п. п. 6.1., 6.2 договору - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" на користь Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" понесені судові витрати по справі на сплату судового збору за подання позову в сумі 609 грн. та на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 304 грн. 50 коп.

Зобов'язати господарський суд Одеської області видати відповідні накази із зазначенням усіх повних та необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.03.2015 року.

Головуючий суддя: Шевченко В.В.

Судді: Головей В.М.

Ярош А.І.