ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.15р. Справа № 904/10388/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", (м. Дніпропетровськ)

до 1) Фермерського господарства ОСОБА_1, (смт. Онуфріївка, Онуфріївський район, Кіровоградська область)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 274 457,81 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача-1: ОСОБА_1 - фермер (свідоцтво; паспорт)

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Фермерського господарства ОСОБА_1, (далі-відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" про стягнення 274 457,81 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 181 637,01 грн. - проіндексована сума боргу, 7 745,43 грн. - пеня, 85 075,37 грн. - проценти за користування товарним кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 зобов'язань за договором купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар. При цьому, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 перед позивачем, між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № 13340-ПОР від 18.03.2014р., відповідно до умов якого відповідач-2 зобов'язався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання зобов'язань відповідача-1 за договором купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014р.

Представником позивача подано до суду пояснення № 3001/01/15 від 19.01.15р., в яких зазначено, що ухвалою від 29.12.14р. суд зобов'язав позивача надати докладний акт звірки взаєморозрахунків за спірний період згідно договору купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014р., але позивач вказує на те, що акт звірки взаєморозрахунків не може використовуватись як письмова форма визнання боргу, тоді як зобов'язання сторін підтверджуються договором, специфікаціями та видатковими накладними, які вже додані до матеріалів справи. Також, подано до суду клопотання № 3013/01/15 від 19.01.15р., яким долучає до матеріалів справи документи витребувані судом, а саме: копія виписки з Держреєстру на відповідача-1 та відповідача-2.

Представник позивача 09.02.15р. надав до канцелярії суду клопотання про стягнення витрат на послуги адвоката з відповідача-1 № 1208/02/15 від 09.02.15р. Клопотання мотивоване там, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення господарської справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" та Адвокатським об'єднанням "Адвокатське бюро "Баррістер" було укладено договір про надання послуг адвоката у сфері права № 82/14 від 18.12.14р., відповідно до якого, за дорученням замовника виконавець прийняв на себе зобов'язання надати замовнику послуги адвоката, а замовник зобов'язався оплатити вартість послуг адвоката у розмірі 12 000,00 грн. У зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" змушено було звернутися до господарського суду Дніпропетровської області за захистом своїх прав та законних інтересів внаслідок неправильних дій, тобто порушення зобов'язань саме відповідачем-1, який є покупцем за договором купівлі-продажу, тому стягнення витрат, які було сплачено позивачем на оплату послуг адвоката по веденню даної господарській справі заявляються до стягнення з відповідача-1 - ОСОБА_1.

Також, представником позивача подано до суду клопотання № 3014/01/15 від 12.02.15р., яким долучає до матеріалів справи копії документів, а саме: довідку № DNI-52/87 від 21.01.15р.

Відповідач-1 у судовому засіданні від 10.02.15р. надав відзив на позовну заяву № 12 від 09.02.15р., яким позовні вимоги позивача, викладені в позовній заяві, визнає частково.

Відповідач-2 надіслав 03.02.15р. до суду заяву № 02947/2015 від 30.01.15р., в якій викладає правову позицію по справі та визнає позовні вимоги ТОВ "Агросфера" в повному обсязі. Також, відповідачем-2 03.02.15р. надано до суду клопотання № 02948/2015 від 15.01.15р. в якому просить розглядати справу без участі уповноваженого представника.

26 лютого 2015 року Голова фермерського господарства ОСОБА_1 подав до суду заяву № 17 від 25.02.15р., якою долучає документи до матеріалів справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" у судове засідання не з'явився, але надав письмові пояснення № 29157/02/15 від 27.02.15р. з приводу тверджень та вимог відповідача-1, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні, яке призначено на 02.03.2015 року о 11 год. 15 хв. оголошено перерву до 02.03.2015р. о 12 год. 15 хв.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника відповідача-1, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера", як продавець, та Фермерським господарством "ОСОБА_1", як покупець, укладено договір купівлі-продажу № 13340-С.

Договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором (п. 13.1. договору).

Згідно п. 1.1 договору, продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив, відповідно до умов договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Конкретний асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати товару, наведені у специфікаціях до даного договору. Специфікації є невід'ємною частиною договору. Ціна товару встановлена по домовленості сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - (Долар США або Євро). Оплата товару (виконання зобов'язання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього договору (п. 3.1 договору).

У відповідності до п. 3.2. договору, загальна сума договору складається із суми вартості товару по всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору, які є його невід'ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб передбачений пунктами 4.7., 4.8., та суми процентів за користування товарним кредитом.

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України встановлено, що (валюта виконання грошового зобов'язання), якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом.

Пунктом 4.6. договору встановлено, що оплата вартості товару та нарахованих процентів проводиться у гривнях. Сторони домовились та узгодили зміну ціни на товар в межах періоду часу, що вказаний у п. 4.7. та згідно способів викладених у пунктах 4.7., 4.8. договору.

Якщо у періоди часу: з моменту підписання Специфікації до відвантаження (поставки товару) та протягом всього строку користування Покупцем товарним кредитом (як правомірного так і неправомірного), офіційний курс гривні до іноземної валюти - (Євро) зміниться в більшу або меншу сторону від офіційного курсу гривні до іноземної валюти - (долар США або Євро), що визначений у Специфікації до договору на момент її підписання, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю проіндексовану суму вартості товару у гривні по договору, як проданого на умовах товарного кредиту, так і на інших умовах (п. 4.7. договору).

Відповідно до п. 4.8. договору, сторонами встановлено, якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - (долар США чи Євро) А1 існуючий на певну дату у періодах, про які йдеться мова у п.4.7. договору буде величиною меншою, ніж існуюча на ту ж дату ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долара США чи Євро (курсу продажу), то продавець має право на індексацію суми вартості товару у гривні (боргу), а покупець зобов'язаний сплатити продавцю уже проіндексовану суму вартості товару у гривні, з врахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США чи Євро (курс продажу), згідно наступної формули:

Проіндексована сума вартості товару у гривні встановлюється як (М1+А0)хСП=ПСП, де:

- М1 - міжбанківський курс гривні до долара США (курс продажу) на дату, коли мало місце його зміна в більшу або меншу сторону по відношенню до А0;

- А0 - це:

- (при першій індексації суми вартості товару (боргу)) - офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США визначений у Специфікації до договору;

- (при кожній черговій індексації) - це курс гривні до іноземної валюти - долара США, який при попередній індексації суми вартості товару (боргу), був на місці показника М1.

- СП - сума вартості товару (боргу), яка підлягає індексації (першій чи черговій) станом на:

- дату, коли грошові кошти від Покупця (оплата по договору) зараховані на розрахунковий рахунок Продавця;

- дату, вказану в умовах оплати у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту;

- дату, будь-яку послідуючу, яка йде після дати вказаної в умовах оплати у Специфікації, як строк погашення товарного кредиту.;

- ПСП - проіндексована сума вартості товару (боргу).

Міжбанківський курс гривні до іноземної валюти США чи Євро (курс продажу) підтверджується довідкою ПАТ "АКТАБАНК" чи/або ЗАТ "ПУМБ", чи/або ВАТ "Райффайзен Банк Аваль". Банк обирається за вибором Продавця.

Кількість разів при яких може бути задіяна індексація суми вартості товару у гривні (боргу) є необмеженою і прямо пропорційно залежить від кількості разів зміни курсу гривні до іноземної валюти, згідно пунктів 4.7., 4.8. договору, у періоди: починаючи з моменту підписання специфікації до відвантаження (поставки товару покупцю), та протягом користування покупцем товарним кредитом (як правомірного користування так і неправомірного).

З урахуванням того, що мало місце коливання курсу гривні до Євро, відповідно до п. 4.8. договору, продавець здійснив перерахунок суми основного боргу з урахуванням відповідних змін.

Право власності на товар переходить до покупця в момент одержання ним товару супровідних документів та підписаних накладних на передачу товару (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору прийом товару за кількістю і якістю та документів згідно з п. 4.13 проводиться покупцем у момент одержання товару від продавця. Покупець зобов'язаний перевірити комплектацію, цілісність тари, пломб на ній (якщо вони присутні, а також відсутність ознак ушкодження і псування товару, а у випадку їхнього виявлення негайно, до закінчення прийому, письмово заявити продавцю.

До договору купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014р. було підписано специфікацію № 1 від 18.03.2014р., специфікацію № 2 від 18.03.2014р., де сторони узгодили конкретний асортимент, кількість, ціну, строк поставки та умови оплати товару, що має передаватися продавцем (позивачем).

Відповідно до умов оплати по специфікаціям к договору купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.14р. передбачено, що товар по специфікації до договору продається на умовах надання продавцем покупцю товарного кредиту з відстрочкою платежу. Продавець надає товарний кредит з відстрочкою платежу, з наступним графіком його сплати, а саме: специфікація № 1 - № 2 - 100% від суми вартості всього товару по специфікації, строк оплати до 25.10.14р.

Згідно умовам договору купівлі-продажу та специфікації до нього позивач поставив, а відповідач-1 прийняв у власність товар - насіннєвий матеріал на загальну суму 137 543,75 грн., з яких:

- на підставі специфікації № 1 видатковою накладною № 240302/01 від 24.03.2014р. у сумі 122 384,21 грн.;

- на підставі специфікації № 2 видатковою накладною № 270324/01 від 27.03.2014р. у сумі 15 159,54 грн.

У відповідності до вищевказаних специфікацій строк сплати товарного кредиту становить до 25.10.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем-1 було здійснено один платіж по договору купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014р. на загальну суму 15 159,54 грн., що підтверджується банківською випискою ПАТ "Пумб" від 13.11.14р.

Вказана сума платежу зарахована позивачем на часткове погашення суми заборгованості за договором купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.14р., а саме на часткове погашення проіндексованої суми вартості товару (боргу) по товарному кредиту зі строком оплати до 25.10.14р. згідно специфікації № 2.

В порушення прийнятих на себе за договором зобов'язань, відповідач-1 не розрахувався з позивачем повністю; згідно проведеного розрахунку станом на 24.12.14р., що є датою кінцевого розрахунку ціни даного позову, сума боргу склала 122 384,21 грн., сума індексації склала 59 252,80 грн., всього проіндексована сума боргу склала 181 637,01 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено наступне: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом п. 7.1 договору, у випадку порушення термінів оплати, згідно цього договору він оплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35% річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений та протягом 10-ти календарних днів, тобто до моменту коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у п. 7.3 цього договору. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого у кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350% річних за користування товарним кредитом (п. 7.2, п. 7.3 договору).

Частиною 5 ст. 694 Цивільного кодексу України передбачено наступне: якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Сума процентів за користування товарним кредитом:

- розрахована позивачем згідно п. 7.2. договору за період з 28.10.14р. по 06.11.14р. включно (10 календарних днів) складає у сумі 1 611,70 грн.;

- розрахована позивачем згідно п. 7.3. договору за період з 07.11.14р. по 24.12.14р. включно (48 календарних днів) складає у сумі 83 463,67 грн.

Отже, загальна сума процентів за користування товарним кредитом розрахована за спірним договором за період з 28.10.14р. по 24.12.14р. включно складає - 85 075,37 грн., згідно розрахунку (а.с. 15).

На підставі п. 7.1. позивачем розрахована сума пені за період з 28.10.14р. по 24.12.14р. включно (58 календарних днів) складає - 7 745,43 грн., згідно наданого розрахунку (а.с. 15).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені та процентів за користування товарним кредитом відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення пені у сумі 7 745,43 грн. та процентів за користування товарним кредитом у сумі 85 075,37 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача-1, які викладені у відзиві, не підтверджені письмовими доказами та спростовуються поясненнями позивача, в зв'язку з чим відхиляються судом, як не доведені.

18.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", як поручителем, укладено договір поруки № 13340-ПОР за умовами п. 1.1 якого предметом договору визначено зобов'язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення боржником - ФГ "ОСОБА_1" (боржник) його зобов'язань перед кредитором по основному договору, передбаченому розділом 2 договору поруки, що включає:

- погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору;

- погашення (сплату) суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація) згідно умов основного договору;

- сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами;

- сплати неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору, також сплату усіх можливих судових та/або господарських витрат, пов'язаних з розглядом справ, предметом яких, будуть вимоги кредиторів, пов'язані з виконанням основного договору.

Відповідно до п. 1.4 договору поруки, поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі по зобов'язанням боржника перед кредитором по основному договору. При цьому кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Цим договором поруки забезпечується виконання зобов'язання у повному обсязі.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що під основним договором в цьому договорі поруки розуміють договір купівлі-продажу № 13340-С від 18.03.2014 року, укладений між кредитором та боржником.

У разі порушення зобов'язання боржником, кредитор має право на власний вибір, направити поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину) або пред'явити до поручителя позов (п. 4.1 договору поруки).

Згідно з п. 5.1 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 прийнятих на себе за договором купівлі-продажу зобов'язань та невиконанням відповідачем-2 зобов'язань відповідача-1, суд вважає вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів проіндексованого боргу в сумі 181 637,01 грн., процентів за користування товарним кредитом в сумі 85 075,37 грн. та пені в сумі 7 745,43 грн. - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача-1, оскільки спір виник з його вини.

Судові витрати щодо адвокатських послуг в сумі 12 000,00 грн. задовольняються судом та покладаються на відповідача-1 виходячи з наступного:

За приписами п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" та Адвокатським об'єднанням "Адвокатське бюро "Баррістер" укладено договір № 82/14 від 04.09.2014 року про надання послуг адвоката у сфері права.

За результатами виконаних робіт між сторонами був підписаний акт приймання-передачі надання послуг адвоката у сфері права від 06.02.2015 року (вартість робіт складає 12 000,00 грн.). За виконання робіт позивачем оплачено 12 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1891 від 06.02.2015 року (а. с. 72). Отже, загальна сума фактично здійснених позивачем витрат за надані адвокатські послуги складає 12 000,00 грн.

За приписами п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення судових втрат щодо послуг адвоката в сумі 12 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_1 ВАТ "Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1; р/р 4310 ПАТ "Пумб", МФО 334851, ) - 181 637 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот тридцять сім) грн. 01 коп. проіндексованої суми вартості товару (боргу), 85 075 (вісімдесят п'ять тисяч сімдесят п'ять) грн. 37 коп. процентів за користування товарним кредитом, 7 745 (сім тисяч сімсот сорок п'ять) грн. 43 коп. пені.

Стягнути з Фермерського господарства ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_1 ВАТ "Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1; р/р 4310 ПАТ "Пумб", МФО 334851, ) - 5 489 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору, 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.03.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін