ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р. Справа № 908/296/15-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Шевель О. В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників:

прокуратури Харківської області - Ногіна О.М. (посвідчення №008307 від 09.10.12),

прокуратури Запорізької області - Мошков-Масинець Д.І. (посвідчення №015959 від 04.04.13,

Фонду державного майна України по Харківській області - Зучек Є.Н. (довіреність №6 від 05.01.15),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області (вх. №986 З/2) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.01.15 у справі № 908/296/15-г

за позовом Заступника прокурора Запорізької області, м.Запоріжжя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м.Київ,

до 1) Виконавчого комітету Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2) Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України, м.Запоріжжя,

третя особа - Державний навчально-виробничий заклад авіаційного профілю "Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна, с.Широке Запорізького району Запорізької області,

про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення; визнання недійсним та скасування свідоцтва; визнання права власності; витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.01.15 (суддя Місюра Л.С.) повернуто позовну заяву і додані до неї документи прокурору без розгляду.

Заступником прокурора Запорізької області подано на вищевказану ухвалу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, заявник просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Присутні в судовому засіданні представники прокуратури Запорізької та Харківської областей, а також представник позивача, Фонду державного майна України, підтримали зазначену правову позицію та просили скасувати оскаржувану ухвалу з тих підстав, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч.1 ст. 4-7 ГПК України, без обговорення усіх обставин справи за участю сторін самостійно досліджено та наперед надано оцінку доказам у справі та позовним вимогам прокурора.

Відповідачі та третя особа, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, не надали відзивів на апеляційну скаргу, не направили своїх представників для участі в судовому засіданні та не повідомили суд про причини їх неявки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів та третьої особи, які не скористалися своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Заступником прокурора Запорізької області 17.01.15 подано до господарського суду Запорізької області позовну заяву в інтересах позивача до відповідачів про 1) визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України"; 2) визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою; 3) визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27767948 грн. по пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі; 4) витребування з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27767948 грн. по пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України.

Ухвалою господарського суду від 19.01.15 зазначену позовну заяву повернуто без розгляду із посиланням на п.3 ч.1 ст.63 ГПК України, відповідно до якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Зокрема, місцевий господарський суд зазначив, що у позовній заяві не вказано, чи звертався прокурор або безпосередньо сам позивач до суду з вимогами про скасування державної реєстрації права власності на спірні будівлі за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України та якими доказами це підтверджується; не вказані підстави заявлення до кожного з відповідачів вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна; не вказана конкретна норма чинного законодавства, на підставі якої прокурор просить визнати недійсним та скасувати вказане свідоцтво, яке не є правовстановлюючим документом; не вказані документи, з яких слідує, що кожний з відповідачів вважає, що саме він є власником спірного майна, а не позивач, не вказані документи, які свідчать що саме відповідачі якимось чином оспорюють право власності позивача на спірне приміщення; не вказані правові підстави для витребування у другого відповідача об'єкту нерухомості; не вказані документи, які підтверджують, що нежитлова будівля по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі та нежитлова будівля по пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі є однією і тією ж будівлею, або це різні будівлі.

Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту п.3 ч.1 ст.63 ГПК України, на підставі якої місцевим господарським судом повернуто позовну заяву, суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Згідно з приписами п. п. 3 та 5 ст. 54 ГПК України, на які посилається місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, законодавство, на підставі якого подається позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява прокурора містить виклад відповідних обставин: безпідставне, на думку заявника, позбавлення Запорізького учбового авіаційного центру ДТСААФ СРСР права власності на зареєстроване за ним нерухоме майно, втрата державою права власності на вказане майно, необґрунтоване використання його відповідачем тощо. Також у позовній заяві прокурор зазначає, що визнання недійсним свідоцтва про право власності є вимогою, похідною від вимоги про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування, посилається на норми матеріального права, що на його думку, мають бути застосовані до спірних правовідносин (ст. 20 ГК України, ч.1 ст.392, ч.1 ст.387 ЦК України та інші), а також на відповідні процесуальні норми (ст.ст.1, 2, 12, 16, 29, 54, 61, 64 ГПК України). До позовної заяви прокурором додано копії оскаржуваного рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.00 „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України", свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.01 року за №173, яке прокурор просить визнати недійсним, та інших документів, які заявник вважає належними доказами обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, на думку колегії суддів, при поданні позовної заяви прокурором дотримано вимог ст.ст. 54, 57 ГПК України стосовно форми, змісту і додатків до позовної заяви - що є достатньою підставою для порушення провадження у справі за даним позовом відповідно до ст.64 ГПК України, натомість підстави для застосування п.3 ч.1 ст.63 ГПК України відсутні.

Як вбачається з вищенаведених висновків місцевого господарського суду, ним досліджено зміст позовної заяви і доданих до неї доказів не з точки зору наявності формальних процесуальних підстав для порушення провадження у справі, а надано оцінку їх змісту та заздалегідь, без обговорення усіх обставин справи в порядку ст.4-7 ГПК України, визнано твердження заявника немотивованими, а подані докази - недостатніми.

У зв'язку з цим колегія суддів зазначає, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі п.3 ч.1 ст.63 ГПК України з мотиву неподання документів, що є доказами, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.п.3.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Колегія суддів також зазначає, що оцінивши докази на стадії вирішення питання про прийняття або повернення позовної заяви, місцевий господарський суд не дотримався принципу змагальності сторін у судовому процесі, встановленого ст. 4-3 ГПК України, не надав їм можливості реалізувати передбачені ст.22 ГПК України процесуальні права, зокрема, на надання додаткових усних і письмових пояснень та доказів - на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного провадження представником прокуратури Запорізької області також пояснено, що зазначення у позовній заяві та в додатках до неї різних адрес спірного об'єкта нерухомості (пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі, пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі, пр. Леніна, 158-А у м. Запоріжжі) є наслідком допущеної при складанні позовної заяви технічної помилки, при цьому оскаржуваною ухвалою суду заявника було позбавлено можливості виправити вказану помилку в ході подальшого розгляду справи. На думку колегії суддів, дана помилка також не може бути підставою для повернення позовної заяви в порядку п.3 ч.1 ст.63 ГПК України, оскільки вона не свідчить про не зазначення позивачем обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та про відсутність доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Тобто висновок місцевого господарського суду щодо повернення позовної заяви прокурора колегія суддів вважає передчасним та таким, що зроблений при неправильному застосуванні норм процесуального права, а саме - п.3 ч.1 ст.63 ГПК України, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Таким чином, враховуючи, що аргументи апелянта щодо порушення вищевказаною ухвалою прав позивача та вимог чинного законодавства знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу має бути задоволено, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу має бути передано на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктом 4 частини 1 та частиною 2 статті 104, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.01.15 у справі №908/296/15-г скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Повний текст постанови складено 03.03.15

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.

Суддя Шутенко І.А.