КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа№ 910/16109/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко Ю.А. (за довіреністю № 10/00-22 від 21.01.2015р.) ;

від відповідача : Целевич О.Ю. ( за довіреністю б/н від 17.10.14р.) ;

від третьої особи: не з'явився ;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2014р.

у справі № 910/16109/14 (суддя: Бойко Р.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватної фірми "Кассандра"

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі №910/16109/14 заяву Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено; накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі", які обліковуються на відкритих ним рахунках у банківських установах, у межах суми у розмірі 123 865 441 грн. 97 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/16109/14 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" та призначено справу № 910/16109/14 до розгляду.

В подальшому розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні, 24.02.2015 року представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представник відповідача, у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а ухвалу про забезпечення позову скасувати.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2014р по справі №910/16109/14 заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено: накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Торгівельні мережі «Асконі», які обліковуються на відкритих ним рахунках у банківських установах, у межах суми у розмірі 123 865 441,97 грн.

Мотивуючи вищевказану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума є значною, з огляду на обґрунтованість припущень, що кошти відповідача можуть зменшитись на момент виконання рішення суду у разі задоволення позову, невжиття заходів до забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог, може дійсно утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову. При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача.

Проте, колегія суддів, вважає вищезазначену позицію суду першої інстанції помилковою, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи, як правило - позивача у справі. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року умовою застосування заходів до забезпечення позову, за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що вжиття господарським судом заходів до забезпечення позову допускається лише за умови, що існують обставини, які свідчать про вірогідність того, що рішення суду не буде виконано або виконання рішення буде істотно утруднено у разі невжиття судом заходів до забезпечення позову. При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №1-0043/12/11-КL ("Кредитний договір"), відповідно до якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу невідновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надати грошові кошти у розмірі 131 100 000,00 грн., а відповідач зобов'язався вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни; та на умовах, визначених цим договором.

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за спірним Кредитним договором, між позивачем та третьою особою було укладено договір іпотеки №1-0340/11/11-ІР від 28 грудня 2012 року ("Договір іпотеки"), згідно якого предметом іпотеки є нежитлова будівля, розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, вул Гвардійців-Широнівців, 101/99, що включає в себе будівлю літ. "А-3", загальною площею 15 903.5 кв.м

На дату укладання Договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки була визначена у розмірі 96 354 440,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що іпотечний договір забезпечує виконання лише одного кредитного договору, а саме зобов'язань, що виникають з Кредитного договору № 1-0043/12/11-КL від 28.12.2012, за яким стягується заборгованість по кредиту. Суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про забезпечення іпотекою двох кредитних договорів, оскільки ним не було досліджено всіх змін до даного Іпотечного договору. Так, згідно з Договором про внесення змін до Іпотечного договору № 1-0340/12/11-ІР від 28.02 2013 року (а.с.177 том 1), до пункту 1.1. Іпотечного договору було внесено зміни відповідно до яких іпотека, що встановлюється згідно з цим Договором, забезпечує виконання зобов'язання лише за одним кредитним договором.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги вищезазначені обставини, виніс ухвалу про забезпечення позову без належних доказів які б підтверджували що вартість предмету іпотеки на дату розгляду даної справи значно зменшилась, та взяв до уваги необґрунтовані припущення, що відповідач може вчинити дії спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під час слухання справи, позивач, обґрунтувавши, що боржник ТОВ «Торгівельні мережі «Асконі», вчиняє дії щодо ухилення виконання зобов'язань про повернення наданих кредитних коштів (як то відчуження майна, що перебуває в іпотеці, переведення коштів, що маються на рахунках боржника) має право, в порядку ст. ст. 66,67 ГПК України звернутись з обґрунтованою заявою про вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ухвала від 02.10.2014 року про забезпечення позову у справі № 910/16109/14 є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.10.2014 року у справі № 910/16109/14 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 02.10.2014 року про забезпечення позову у справі № 910/16109/14 скасувати.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про вжиття заходів до забезпечення позову по справі № 910/16109/14 відмовити.

Матеріали справи №910/16109/14 повернути господарському суду міста Києва .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко