РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015Справа №910/2481/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма"

до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "Європейський страховий альянс"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 25241,52 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арма" (далі - Позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "Європейський страховий альянс" (далі - Відповідач) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 25241,52 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував Позивачу матеріальну шкоди, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.02.2015 порушено провадження у справі №910/2481/15 та призначено до розгляду на 02.03.2015.

Від відповідача 02.03.2015 через відділ діловодства суду надійшла заява про застосування строків позовної давності та заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представники сторін в судове засідання 02.03.2015 не з'явилися.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.03.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.09.2011 між ПАТ "Страхова компанія "Арма" та Конончук Є І. укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 022-77700133 (надалі - Договір), за яким був застрахований автомобіль Мазда д/н АА1491РМ.

Відповідно до відомості № 9262388 про дорожньо-транспортну пригоду станом на 26.01.2011 на вул. Дружби Народів у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мазда д/н АА1491РМ, під керуванням Конончук Є. І. та автомобіля Мерседес д/н АІ0010АТ, водій з місяця ДТП зник.

Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва № 3-696/12 від 08.02.2012 Саргасян С. Є. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку № 0079 від 05.12.2011 відновлювальний ремонт автомобіля Мазда д/н АА1491РМ, в результаті його пошкодження при ДТП складає 25201,74 грн.

Відповідно до норм чинного законодавства та враховуючи умови договору страхування позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком про що склав страховий акт № 4027-А-К на суму в розмірі 25241,52 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 25241,52 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень: 1572 від 20.01.2012 та № 1603 від 27.01.2012.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Мерседес д/н АІ0010АТ, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність Саргасян С. Є. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Мерседес д/н АІ0010АТ, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/344163.

Позивач 10.07.2012 звернувся до відповідача з претензією щодо виплати страхового відшкодування в зв'язку з ДТП у розмірі здійсненої позивачем страхової виплати в розмірі 25241,25 грн.

У відповідь на претензію відповідач запросив додаткові докази для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування (лист № 2466/13 від 02.08.2012).

10.08.2012 позивач направив відповідачу додаток до претензії (вихідний № 1231) з додатковими документами по страховій спроаві.

01.11.2012 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо виплати страхового відшкодування в зв'язку з ДТП у розмірі здійсненої позивачем страхової виплати в розмірі 25241,25 грн.

У відповідь на заяву відповідач запросив додаткові докази для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування (лист № 2785/13 від 23.10.2013).

29.10.2013 позивач направив відповідачу додаток до претензії (вихідний № 894) з додатковими документами по страховій справі.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази задоволення відповідачем вимоги позивача в добровільному порядку, натомість при розгляді даного спору відповідач просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог, в зв'язку з чим відмовити в задоволенні позову.

Так, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України).

Вищевказану правову позицію прийнято Верховним Судом України на спільному засіданні судових палат у господарських та у цивільних справах 25 грудня 2013 року за результати розгляду справи № 6-112 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією на користь потерпілого страхового відшкодування.

Відтак, оскільки до страхової компанії (позивача) перейшло право вимоги від потерпілої особи, а потерпіла особа набула такого права з моменту скоєння ДТП та завдання їй шкоди, то відповідно і до страхової компанії право вимоги перейшло з моменту ДТП.

З огляду на наведене, в межах даного спору до позивача перейшло право потерпілої особи на звернення до винної особи або до її страховика з часу скоєння ДТП та спричинення шкоди, тобто з 26.10.2011, та враховуючи положення ч. 1 ст. 261 та ст. 262 ЦК України 25.10.2014 було останнім днем, коли позивач міг звернутися до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в зв'язку з виплатою страхового відшкодування в межах встановленого законом строку позовної давності.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Даний позов пред'явлено позивачем до суду 03.02.2015 (штамп на конверті), тобто поза строком позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Натомість позивачем не обґрунтовано суду підстави поважності пропуску позовної даності на звернення до суду з даним позовом.

Відтак, враховуючи заяву відповідача, суд застосовує позовну давність та відмовляє в задоволенні даного позову.

Судовий збір, в зв'язку з відмовою в позові та відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на Позивача, та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.03.2014

Суддя Грєхова О.А.