ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 01/5026/1159/2011

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Полякова Б.М.,
суддів:Коваленка В.М., Короткевича О.Є. (доповідач у справі)
розглянувши матеріали касаційних скарг Компанії "Парай ЛЛС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 року
у справі№ 01/5026/1159/2011
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія"
пробанкрутство,

В судовому засіданні взяли участь представники:

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Небилиця Р.В., арбітражний керуючий -Левченко Н.П.,

від Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - Дзюбко М.П.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Черкаської області від 13.02.2014 у справі № 01/5026/1159/2011 (суддя Чевгуз О.В.) поміж іншого, визнано вимоги до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на суму 71 167 367,35 грн. та віднесено їх до четвертої черги; вимоги ПАТ "Альфа-Банк" в розмірі 473 608,76 грн. окремо внесенні до реєстру вимог кредиторів шостої черги; визнано вимоги товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон Трейдинг" на суму 281 235,54 грн. та віднесено їх до четвертої черги; відмовлено у визнанні вимог компанії "Парай ЛЛС" на суму 1 151 629 530,25 грн., ТОВ фірми "Метон Трейдинг" на суму 94 676,37 грн.

Постановою від 17 грудня 2014 року Київський апеляційний господарський суд (судді: Копитова О.С. - головуючий, Остапенко О.М., Разіна Т.І.) ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13 лютого 2014 року у справі № 01/5026/1159/2011 змінено, зокрема, пункти 1, 4 частини першої резолютивної частини ухвали викладено наступним чином: 1. публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", код 23494714 на суму 68 597 061,87 грн.; 4. товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон Трейдинг" код 22803297 на суму 269 145,49 грн.

Частини п'яту змінено в частині розміру вимог публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" та товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон-Трейдинг" наступним чином: "вимоги публічного акціонерного товариства "АльфаБанк" на суму 65 730 170,88 грн., товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон-Трейдинг" на суму 269 145,49 грн.".

Частину шосту змінено в частині вимог публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" наступним чином: "вимоги публічного акціонерного товариства "АльфаБанк" на суму 2 867 176,03 грн.".

Частину сьому змінено в частині розміру відхилених вимог товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон-Трейдинг" та публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" наступним чином: "товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Метон Трейдинг" - на суму 106 766,42 грн., публічному акціонерному товариству "Альфа-Банк" на суму 3 043 914,24 грн.". В решті ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою апеляційного суду, скаржники Компанія "Парай ЛЛС", Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами.

Так, Компанія "Парай ЛЛС" просить змінити постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року у справі № 01/5026/1159/2011 в частині кредиторських вимог скаржника, а саме просить визнати вимоги останнього до боржника на суму 1 151 629 530,25 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів четвертої черги. Доводи касаційної скарги Компанії "Парай ЛЛС" зводяться до порушення судом норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 5, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В свою чергу, зі скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", яке просить частково скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року та прийняти нове рішення в частині задоволення кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", за яким визнати вимоги останнього на суму 47 772 799,48 грн. Касаційну скаргу скаржник обґрунтовує порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 43 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, скаржник зазначає, що при винесенні постанови апеляційний суд помилково застосував курс долару США станом на дату подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Також з касаційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг", якою просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року в частині визнання кредиторських вимог скаржника та залишити в цій частині в силі ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13 лютого 2014 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, арбітражний керуючий розпорядник майна боржника Левченко Н.П. проти вимог касаційних скарг заперечує з підстав, викладених поясненнях на касаційні скарги, вважає постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014р. законною, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить останню залишити без змін, а касаційні скарги без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно п. 1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Пунктом 6 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено повноваження розпорядника майна щодо включення вимог кредиторів, визнаних боржником або господарським судом, до реєстру вимог кредиторів. Крім того, розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів.

Реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному кредитору при прийнятті рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Щодо кредиторських вимог Компанії "Парай ЛЛС" слід зазначити наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, протягом встановленого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 30-ти денного строку з вимогами до боржника звернулась Компанія "Парай ЛЛС" на суму 1 151 629 530,25 грн., з яких 1 147 253 495,97 грн. - збитки внаслідок невиконання договорів із переробки давальницької сировини, 4 376 034 грн. заборгованість за векселями.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги Компанія "Парай ЛЛС" посилалась на укладені між сторонами 164 зовнішньоекономічних договори на переробку давальницької сировини, відповідно до умов яких кредитор повинен був поставити давальницьку сировину, а боржник, як виконавець, переробити її. За твердженням скаржника Компанія "Парай ЛЛС" належним чином виконала умови зазначених договорів, підготувала та відправила на адресу ТОВ "Черкаська продовольча компанія" необхідну кількість давальницької сировини, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням від компанії "Реrdigao Аgroindustrial S/А" та листом перевізника компанії № 1276/21-03/26 від 25.04.2007р.

Однак, внаслідок запровадженого наказом Міністерства економіки України № 102/74 від 18.02.2008 індивідуального режиму ліцензування щодо боржника, останній не зміг ввезти на територію України давальницьку сировину. Причиною цього слугувало запровадження індивідуального режиму ліцензування щодо Боржника.

Компанія "Парай ЛЛС" зазначає, що в результаті відповідних дій боржника, ним отримано збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 1 147 253 495,97 грн.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Приписами чинного законодавства України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками. При цьому, встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були би ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання.

Відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 1, 6, 7, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, що діяла до 19.01.2013 року завдання господарського суду у попередньому засіданні полягає у визнанні наявності у кредитора грошових вимог до боржника, які підтверджені належними та допустимими доказами, а не у вирішенні майнового спору по суті. Господарський суд зобов'язаний перевірити обґрунтованість підстав виникнення грошових вимог, а також їх розмір. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсних кредиторів до боржника можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, товарно-транспортними накладними, рахунками, платіжними документами, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про наявність цивільно-правових відносин між сторонами та підтверджують факт заборгованості боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

При цьому слід зазначити, що у процедурі банкрутства при розгляді заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд обмежений колом учасників провадження у справі про банкрутство, що передбачений ст. 1 спеціального Закону, не має можливості залучати до участі у справі третіх осіб, як то передбачено положеннями Господарського процесуального кодексу України, витребовувати у них пояснення та докази. В справі про банкрутство господарський суд не вирішує спір по суті, а лише перевіряє обґрунтованість грошових вимог кредиторів поданими документами.

Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, визнання заявлених кредиторських вимог Компанії "Парай ЛЛС" не обмежується лише встановленням розміру заборгованості боржника перед кредитором на підставі поданих доказів, а потребує детального дослідження здійснення господарських операцій не тільки сторонами договорів, а й інших осіб, що не входить до компетенції господарського суду при розгляді кредиторських вимог в межах справи про банкрутство.

При цьому колегія суддів касаційної інстанції вважає правомірним надання оцінки судом апеляційної інстанції постанові Київського апеляційного господарського суду у справі № 09/5026/2849/2011 за позовом компанії "Парай ЛЛС" до дочірнього підприємства "Черкаси-Фарма" про стягнення упущеної вигоди за договором поруки та висновкам комплексної судової експертизи, призначеної судом першої інстанції в рамках цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги компанії "Парай ЛЛС" не підтверджені належним чином, а тому обґрунтовано не визнані судом на заявлену суму.

Щодо кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" слід зазначити наступне.

Ухвалою попереднього засідання від 13.02.2014 року визнано вимоги ПАТ "Альфа-Банк" на суму 71 167 367,35 грн., з яких вимоги в розмірі 71 167 367,35 грн. включено до реєстру вимог кредиторів четвертої черги, вимоги на суму 473 608,76 грн. до вимог шостої черги.

Змінюючи ухвалу місцевого суду в частині кредиторських вимог ПАТ "Альфа-Банк", суд апеляційної інстанції звернув увагу на помилковість включення до реєстру вимог кредиторів вимог банку в сумі 381 477,08 дол. США, які є поточними.

Як встановлено апеляційним господарським судом, період нарахування відсотків визначений кредитором за межами дати порушення провадження 01.06.2011 року.

В якості додаткових вимог банком заявлено вимоги по відсотках за період з 16.07.2010 року по 30.09.2011 року. Судом досліджено, що порушення провадження по справі відбулось 01.06.2011 року, відсотки заявлені за період 01.06.2011 року по 30.09.2011 року, а відтак є поточними вимогами до боржника та включенню до реєстру не підлягають, з чим також погоджується і суд касаційної інстанції.

Крім того, судом встановлено, що звертаючись з заявою про порушення провадження по справі про банкрутство боржника банк обґрунтовував свої вимоги рішеннями господарського суду Черкаської області від 12.03.2009 року по справі № 18/401 та від 29.07.2010 року по справі № 02/1226, якими було присуджено до стягнення окрім основної заборгованості по кредиту, відсотків, державного мита, ще й пеню в розмірі 95 349,24 дол. США рішенням по справі № 18/401, 300 000 дол. США по справі № 02/1226.

При цьому апеляційний суд зазначив про помилковість включення до четвертої черги реєстру вимог кредиторів всіх вимог банку за вказаними рішеннями. В зв'язку з зазначеним та з врахуванням часткового погашення вимог ПАТ "Альфа-Банк" за рахунок реалізації майна поручителя на суму 4 967 325 грн., колегія суддів касаційного суду вважає правомірним включення до реєстру вимог кредиторів на суму 68 597 061,87 грн., з яких 65 730 170,88 грн. четверта черга, 2 867 176,03 грн. - шоста черга задоволення.

Крім того, слід зазначити, що в силу ст. 533 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону про банкрутство, суд апеляційної інстанції правомірно виходив з розрахунку по курсу долару США станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо визнання вимог банку на суму 68 597 061,87 грн., та відхилення вимог в розмірі 3 043 914,24 грн.

Щодо кредиторських вимог товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон Трейдинг" слід зазначити наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, протягом встановленого 30-денного строку з кредиторськими вимогами до боржника на суму 375 911,91 грн. звернулось ТОВ фірма "Метон Трейдинг".

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Черкаської області від 13.02.2014р. визнано грошові вимоги ТОВ фірма "Метон Трейдинг" до боржника на загальну суму 281 235,54 грн., вимоги в розмірі 94 676,37 грн. відхилено, як поточні.

Змінюючи ухвалу місцевого суду в частині визнання кредиторських вимог ТОВ фірма "Метон Трейдинг", суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір кредиторської заборгованості ТОВ фірми "Метон Трейдинг" у розмірі 269 145,49 грн. (98 434,22 грн.+170 711,27 грн.) підтверджений в силу ст.ст. 33, 34 ГПК України, а решта заявлених кредиторських вимог не знайшла свого відображення в документальних доказах.

Відповідно до ст. 14 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ фірма "Метон Трейдинг" надало до суду копії договорів від 31.12.2003 та копії актів здачі-приймання виконаних робіт з податковими накладними, які розшифровують сальдо на 01.01.2011 на суму 98 440,43 грн. Крім того, судами встановлено, що між контрагентами укладено ряд договорів оренди транспортних засобів. На виконання договорів, боржником та ТОВ фірмою "Метон Трейдинг" були підписані акти здачі-прийняття робіт. Операції по зазначеним актам підтверджуються податковими накладними наданими ТОВ фірма "Метон-Трейдинг".

Перевіривши правильність нарахування кредиторських вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що загальна сума по доданим до кредиторської заяви актам здачі прийняття робіт складає 265 523,42 грн., проте акти № ОУ-0000105 від 30.06.2011р. на суму 25 276,86 грн.; № ОУ-0000115 від 31.07.2011р. на суму 23 178,43 грн.; № ОУ-0000121 від 31.08.2011р. на суму 23 178,43 грн.; № ОУ-0000131 від 30.09.2011р. на суму 23 178,43 грн. складені після порушення провадження у даній справі (01.06.2011), а відтак вимоги в сумі 94 812,50 грн. є поточними.

Внаслідок цього, колегія суддів апеляційного суду за результатами дослідження доказів дійшла правомірного висновку щодо задоволення кредиторських вимог ТОВ фірми "Метон Трейдинг" у розмірі 269 145,49 грн.

Інші ж кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Метон Трейдінг" не знайшли свого відображення в документальних доказах в силу ст.ст. 33, 34 ГПК України, а відтак правомірно відхиленні судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність постанови Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року в частині розгляду кредиторських вимог Компанії "Парай ЛЛС", Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" нормам чинного законодавства, в зв'язку з чим, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Компанії "Парай ЛЛС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року у справі № 01/5026/1159/2011 в частині розгляду кредиторських вимог Компанії "Парай ЛЛС", Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич