РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа № 5/6

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Гудак А.В.

Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 26.12.2014 р. на ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.14 р. у справі № 5/6

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

про стягнення заборгованості в сумі 1 136 586 108,25 грн.

за участю прокурора прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

до відповідача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про визнання недійсним договору № 06/09-2055 поставки природного газу від 23 грудня 2009 року

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Шинкарук Ю.М. - заступник начальника відділу роботи з персоналом та внутрішнього контролю, довіреність в справі; Громаков Д.В. - представник, довіреність в справі;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): Никонець Д.А. - представник, довіреність в справі.

В судовому засіданні взяв участь старший прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Рівненської області Грицак А.В.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. у справі № 5/6 (суддя Політика Н.А.) за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості в сумі 1 136 586 108,25 грн. за участю прокурора прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" до відповідача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтобаз України" про визнання недійсним договору № 06/09-2055 поставки природного газу від 23 грудня 2009 року зупинено провадження у справі № 5/6 до отримання висновку експерта. При прийнятті ухвали суд виходив з того, що ухвалою суду від 23 грудня 2014 року господарським судом Рівненської області по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Не погоджуючись із даною ухвалою, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", звернувся з апеляційною скаргою від 26.12.2014 р., в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. у справі № 5/6 в частині зупинення провадження та передати справу № 5/6 на розгляд до господарського суду Рівненської області; судові витрати покласти на відповідача посилаючись на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 41, 79 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЗУ "Про судову експертизу" та суперечить висновкам пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", у зв'язку з чим підлягає скасуванню в частині зупинення провадження. Вказані норми спрямовані на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно позначитися на правах, які підлягають захисту. Відсутність своєчасного судового захисту може призвести до ситуації, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Призначення судом судової експертизи направлено виключно на затягування судового процесу, не містить правового обґрунтування необхідності проведення експертизи для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Клопотання відповідача побудоване виключно на припущеннях, що не є достатньою обґрунтованою підставою для призначення судової експертизи. В обґрунтування клопотання вказується на те, що посадові особи ПАТ "Рівнеазот", зокрема, головний бухгалтер та керуючий санацією - генеральний директор, сумніваються щодо наявності своїх підписів на актах приймання - передачі природного газу. Виходячи з вимог статтей 32, 33 ГПК України, сумніви посадових осіб, які мають право підписувати акти приймання-передачі природного газу, щодо наявності їхніх підписів на зазначених актах не є належним доказом того, що акти даними особами взагалі не підписувались та не є підставою для призначення судової експертизи. Акти приймання - передачі природного газу підписані сторонами та скріплені печатками, окрім того погоджені підписами та печатками газорозподільної організації ЛВ УМГ "Львівтрансгаз". У даних актах приймання-передачі природного газу містяться відбитки печатки відповідача. Для законного та обґрунтованого вирішення даної справи, скріплені печаткою відповідача акти приймання-передачі природного газу не потребують з'ясування особи, яка їх підписала, оскільки наявність відбитку печатки підприємства підтверджує факт отримання відповідачем природного газу. Акти приймання-передачі природного газу відповідають всім вимогам, первинного документа згідно норм чинного законодавства та підтверджують факт передачі-приймання газу між сторонами. Факт наявності або відсутності підписів на первинному документі (акт приймання-передачі природного газу) не спростовує позовних вимог компанії. Необхідність встановлення факту підписання посадовими особами ПАТ "Рівнеазот" актів приймання-передачі природного газу відсутня, оскільки даний факт не входить до предмета доказування. Підстави для призначення судової експертизи були відсутні, відповідно суд не мав права зупиняти провадження у справі № 5/6 в порядку статті 79 ГПК України.

В поясненнях від 03.03.2015 р. апелянт зазначає, що відповідно до постанови пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.12 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. В актах приймання-передачі природного газу є підпис уповноваженої особи газотранспортного підприємства, скріплений печаткою, що підтверджує факт протранспортованого обсягу природного газу відповідачу. На підтвердження заперечень відповідача, щодо неотримання обсягів природного газу за спірним договором суд, в порядку статтей 32, 33, 34, 43 ГПК України, зобов'язаний був витребувати у відповідача технічну угоду, технічні акти приймання-передачі природного газу, реєстри обсягів реалізації природного газу, укладені з газотранспортним підприємством. Натомість, суд в порушення зазначених норм, з метою затягування процесу, замість витребування наведених доказів, які можуть встановити дійсні фактичні дані необхідні для розгляду справи, призначив почеркознавчу експертизу, будь-який висновок якої не спростує та не обґрунтує позовних вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України". В даній справі висновок експерта, незалежно від його результату, не є тим доказом, який може замінити інші засоби доказування у справі, про які зазначено вище. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна є додатковим належним та допустимим доказом, що засвідчує факт отримання ПАТ "Рівнеазот" за умовами договору природного газу у обсязі та ціні визначеній в актах приймання-передачі природного газу. Призначення судом судової експертизи направлено виключно на затягування судового процесу, не містить правового обґрунтування необхідності проведення експертизи для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Клопотання відповідача побудоване виключно на припущеннях, що не є достатньою обґрунтованою підставою для призначення судової експертизи. В цьому випадку відбувається порушення матеріальних та інших інтересів держави, які потребують їх особливого захисту та уваги; кошти, що надходять до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", перераховуються до Державного бюджету України, а також спрямовуються на погашення державного боргу перед іноземними постачальниками за поставлений природний газ. Вказану заборгованість ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", в силу статті 617 ЦК України, зобов'язана сплачувати незалежно від рівня розрахунків своїх контрагентів. Несплата (несвоєчасна сплата) боргів перед іноземними постачальниками газу спричиняє необхідність додаткового залучення бюджетних коштів для погашення такої заборгованості та, як наслідок, недофінансування бюджетних програм та росту соціальної напруги. Урядом було підписано Меморандум про взаєморозуміння між Україною як позичальником та Європейським Союзом як кредитором та кредитну угоду між Україною як позичальником, Національним банком України як агентом позичальника та Європейським Союзом як кредитором щодо отримання Україною макрофінансової допомоги Європейського Союзу у сумі до 1 мільярда євро. Вказаний Меморандум ратифіковано Законом України від 20.05.14 № 1277. Згідно із вказаним Меморандумом однією із умов (в секторі економіки) надання Україні макрофінансової допомоги є підвищення збирання платежів НАК "Нафтогаз України" шляхом кращого забезпечення дисципліни платежів. Ненадходження коштів від боржників, в тому числі і від ПАТ "Рівнеазот" завдає значних збитків державі, так як кошти не можуть бути спрямовані на розрахунки з НАК "Нафтогаз України", що у свою чергу може вплинути на отримання макрофінансової допомоги від Європейського Союзу та вчасність розрахунків держави з іноземними постачальниками природного газу.

Прокурор правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство "Рівнеазот" у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року про зупинення провадження по справі № 5/6 до отримання висновку експерта залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення, посилаючись на те, що ухвала господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. є законною, такою що прийнята із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до положень договору № 06/09-2055 на підтвердження приймання-передачі відповідних обсягів газу, для забезпечення остаточного розрахунку за договором, сторони зобов'язані підписати акти приймання-передачі природного газу. Єдиною підставою для проведення остаточного розрахунку є акти приймання-передачі. До матеріалів справи сторонами долучено такі акти приймання-передачі, однак в ході вивчення зазначених актів з'ясовано, що частина з них підписана невстановленими особами. Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. Господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі. Оскільки, відсутність належних підписів дає підстави сумніватись у достовірності вказаних актів приймання-передачі, а також допустимості даних документів як доказів по справі, господарський суд Рівненської області дійшов висновку, що для всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи необхідно призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої слід доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом. ГПК не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи. Водночас за приписами пункту 1 частини другої статті 79 названого Кодексу господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з частиною п'ятою цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено. Якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 та частини першої статті 111-13 ГПК не може бути розглянута господарським судом. У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий пункт 1 частини другої статті 79 ГПК). Оскільки для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії. Зважаючи, що проведення судової експертизи з урахуванням поштового обігу пересилання матеріалів справи, може перевищувати встановлені статтею 69 ГПК України строки розгляду справи, судом першої інстанції правомірно зупинено провадження у справі до отримання висновку судової експертизи разом з матеріалами справи. Апеляційна скарга ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 року про зупинення провадження у справі № 5/6 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно статті 79 ГПК України господарський суд наділений правом зупинити провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи. Зупинення провадження у справі за вказаних вище підстав є правом суду, а не обов'язком. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні судової експертизи у даній справі було реалізоване надане законом право. Відтак, можна зробити висновок, що господарським судом надано належну правову оцінку усім обставинам справи та правомірно зупинено провадження до проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 5/6. Будь-якого порушення норм процесуального права при зупиненні провадження у справі допущено не було. Місцевий господарський суд реалізував надане законом господарським судам право на зупинення провадження у справі до закінчення проведення експертного дослідження для уникнення порушення процесуальних строків розгляду справи.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) (апелянта) Шинкарук Ю.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в апеляційній скарзі та поясненнях від 03.03.2015 р., просив апеляційну скаргу задоволити, ухвалу про зупинення провадження у справі скасувати, справу направити до господарського суду Рівненської області для розгляду.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що зв'язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань, позивач за первісним позовом ще у 2010 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. З часу повернення цієї справи ВГСУ на новий розгляд господарському суду Рівненської області в 2012 році, порушене право позивача за первісним позовом в судовому порядку досі не відновлено. Розгляд справи № 5/6 неодноразово відкладався, а провадження у справі зупинялося. Стаття 79 ГПК України не містить імперативної норми для суду щодо обов'язку зупинення провадження у справі у випадку призначення судової експертизи. Питання дійсності договору постачання природного газу, укладеного в 2009 році, було предметом розгляду у справах № 35/44/9 та 42/249, в позовних вимогах відповідача про визнання вищевказаного договору недійсним було відмовлено за безпідставністю. Рішення не оскаржувалося. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Дії відповідача свідчать про те, що останній умисно затягує розгляд справи. Ним не надано доказів щодо звернення останнього до компетентних органів з приводу підроблення документів, а саме актів приймання-передачі природного газу від 28.02.2010 р., 31.03.2010 р., 31.07.2010 р. та 30.11.2010 р. Клопотання про призначення експертизи було обґрунтоване виключно на припущеннях відповідача. Достатніх доказів для того, щоб обґрунтувати необхідність призначення судової почеркознавчої експертизи не було, а на припущеннях таке клопотання повинно бути відхилене. Суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про необхідність призначення судової почеркознавчої експертизи, як наслідок необґрунтовано зупинив провадження у справі, чим порушено статтю 6 Конвенції та позбавлено можливості у розумний строк розглянути спір про стягнення заборгованості за договірними зобов'язаннями. Понад 4 роки ця справа є предметом розгляду в судах всіх інстанцій. Сьогодні саме з вини таких підприємств, які заборгували таку суму, перед державою ставляться вимоги щодо збільшення вартості газу для всіх, в тому числі для звичайних громадян. Предметом судової почеркознавчої експертизи є лише акти приймання передачі природного газу, немає необхідності направляти всі матеріали справи на експертизу. Ухвала про призначення експертизи винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Враховуючи те, що підстав зупинення провадження немає, почеркознавча експертиза не спростувала б доводів позивача за первісним позовом про наявність заборгованості, підтримав апеляційну скаргу позивача та просив скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) (апелянта) Громаков Д.В. повністю підтримав представника Шинкарука Ю.М.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на неї, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. про зупинення провадження у справі - без змін.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін; розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 21.12.2010 р. звернулася до господарського суду Рівненської області із позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Рівнеазот" основного боргу за поставлений природний газ згідно договору від 23.12.2009 р. № 06/09-2055 в сумі 1 060 889 231,59 грн., пені в сумі 34 348 473,95 грн., суми збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів в розмірі 31 180 970,14 грн. та 3 % річних в сумі 10 167 432,57 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.2-50,96-103, т. І).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 30.11.2011 р. у справі № 5/6 позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ПАТ "Рівнеазот" про стягнення 1 136 586 108,25 грн. задоволено частково; вирішено стягнути з ПАТ "Рівнеазот" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 1 060 889 231,59 грн. основного боргу 28 431 172,83 грн. суми збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів, 3 % річних в сумі 10 167 432,57 грн., 24 667,68 грн., державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 228,30 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.63-67, т. ІІ).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2012 р. рішення господарського суду Рівненської області від 30.11.2011 р. у справі № 5/6 залишено без змін, а апеляційні скарги позивача та відповідача - без задоволення (а.с.165-169, т. ІІ).

На стадії апеляційного провадження, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.12.2011 р. допущено до участі у справі прокуратуру Рівненської області в інтересах держави в особі Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (а.с.82-84,94, т. ІІ).

Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2012 р. у справі № 5/6 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2012 р. та рішення господарського суду Рівненської області від 30.11.2011 р. скасовано; справу № 5/6 за позовом ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за участю прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Рівнеазот" про стягнення 1 136 586 108,25 грн. передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області з посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу та не дали оцінки протоколам розбіжностей до договору поставки природного газу від 23.12.2009 р. та протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 2 від 18.06.2010 р., а також актам прийому-передачі природного газу від 30.11.2010 р. за поставлений газ в квітні та травні 2010 року відповідно до пункту 4.4 статті 4 та статей 6, 5 умов договору поставки природного газу, не перевірено обґрунтованість та правильність здійснених позивачем розрахунку суми основного боргу (а.с.214-216, т. ІІ).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 08.06.2012 р. справу № 5/6 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.06.2012 р. (а.с.1, т.ІІІ).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 08.08.2012 р. провадження у справі зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи № 35/449 за позовом ПАТ "Рівнеазот" до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" про визнання договору поставки природного газу № 06/09-2055 від 23.12.2009 р. недійсним, що розглядається господарським судом м. Києва (а.с.81-82, т. ІІІ).

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.07.2014 р. у справі № 35/449 у задоволенні позовних вимог ПАТ "Рівнеазот" до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" про визнання договору поставки природного газу № 06/09-2055 від 23.12.2009 р. недійсним відмовлено (а.с.121-125, т. ІІІ).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 р. рішення господарського суду міста Києва від 16.07.2014 р. у справі № 35/449 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення (а.с.159, т. ІІІ).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.10.2014 р. справу № 5/6 прийнято до провадження та за клопотанням ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" № 31/10-6856 від 20.10.2014 р. провадження поновлено, розгляд справи призначено на 13.11.2014 р. (а.с.169-171, т. ІІІ).

01.12.2014 р. від ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" надійшла заява, якою позивач просив стягнути з ПАТ "Рівнеазот" 977 765 596,73 грн. основного боргу, 93 132 912,77 грн. пені, 31 180 970,14 грн. суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 10 167 432,57 грн. 3 % річних, яка була прийнята судом до розгляду (а.с.203-206, т. ІІІ).

08.12.2014 р. від ПАТ "Рівнеазот" надійшов зустрічний позов, в якому товариство просило визнати недійсним договір № 06/09-2055 поставки природного газу від 23.12.2009 р., укладений між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот" (а.с.215-243, т. ІІІ).

Ухвалою суду від 08.12.2014 р. зустрічний позов прийнято до розгляду та оголошено перерву до 18.12.2014 р., для подачі відзиву на зустрічний позов та додаткових пояснень (а.с.246-249, т.ІІІ).

18.12.2014 р. від ПАТ "Рівнеазот" надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з посиланням на те, що акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2010 р., що стосується поставки природного газу у лютому 2010 року з боку ВАТ "Рівнеазот" замість керуючого санацією, генерального директора Заблуди М.В., відповідно до примітки, зробленої в акті, підписав Коваленко В.Г., що діяв згідно наказу № 121 від 24.02.2010 р., при цьому сам Коваленко В.Г. висловлює сумніви щодо наявності свого підпису на вказаному акті; а також, в цьому ж акті та актах приймання-передачі від 31.03.2010 р., 30.06.2010 р., 31.07.2010 р., 30.09.2010 р., 30.11.2010 р. замість підпису головного бухгалтера ВАТ "Рівнеазот" - Рехтмана В.І. відтворений підпис невстановленої особи, при цьому сам Рехтман В.І. підтверджує відсутність його підпису на вказаних актах приймання-передачі природного газу (а.с.8-17, т. ІV).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. у справі № 5/6 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.175-179, т. ІV).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності направлення усіх матеріалів справи на експертизу та зупинення у зв'язку із цим провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (частини 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Згідно статті 8 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

Пунктами 8, 12 постанови пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 р. "Про незалежність судової влади" встановлено, що звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом; звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченим процесуальним законом, розгляду судами не підлягають; оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 р. кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Згідно частини 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Недопустимими є дії деяких сторін, третіх осіб у справах, спрямовані на зловживання своїми процесуальними правами. Такі дії можуть полягати у заявлені численних безпідставних відводів суддям; у нез'явленні представників - учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин; у поданні не заснованих на законі клопотань про вчинення судом процесуальних дій; у поданні зустрічних позовів без дотримання вимог ГПК; в одночасному оскарженні судових рішень в апеляційному і в касаційному порядку; у поданні апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені, тощо.

Подібна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу, при цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Як вбачається з матеріалів даної справи № 5/6, позивач звернувся до суду з позовом 21.12.2010 р. Розгляд справи неодноразово відкладався, на даний час здійснюється її новий розгляд після скасування Вищим господарським судом України рішень суду першої та апеляційної інстанцій. Вже при повторному її розгляді провадження у справі зупинялося більше ніж на два роки (з 08.08.2012 р. по 23.10.2014 р.).

Відповідно до частини 1 статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Отже, призначення судової експертизи є правом суду, а не обов'язком.

Суд першої інстанції в ухвалі від 23.12.2014 р. про призначення судової експертизи прийшов до висновку, що для забезпечення повноти та всебічності дослідження всіх обставин справи, для правильного вирішення справи існує необхідність в спеціальних знаннях (а.с.175-179, т. ІV).

Однак, як вбачається з актів приймання-передачі природного газу від 28.02.2010 р., 31.03.2010 р., 30.06.2010 р., 31.07.2010 р., 30.09.2010 р., 30.11.2010 р., всі вони скріплені печаткою ВАТ "Рівнеазот" (а.с.10-15, 167-172, т. ІV), що підтверджує справжність підписів посадових осіб юридичної особи - ВАТ "Рівнеазот", з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів викрадення печатки відповідача.

Крім того, від імені ВАТ "Рівнеазот" акти приймання-передачі підписувалися двома посадовими особами - керуючим санацією, генеральним директором та головним бухгалтером, а як вбачається з клопотання про призначення експертизи, відповідач висловлює сумніви на актах приймання-передачі від 31.03.2010 р., 30.06.2010 р., 31.07.2010 р., 30.09.2010 р., 30.11.2010 р. тільки щодо одного з підписів - головного бухгалтера, і тільки на акті приймання-передачі від 28.02.2010 р. - обох підписів.

Згідно пункту 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 р. за № 705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року № 144/5), з подальшими змінами та доповненнями, строк проведення експертизи встановлюється в залежності від складності дослідження та може складати від 10 днів до понад 60. У строк проведення експертизи не включається строк виконання клопотань експерта, усунення недоліків, допущених органом (особою), який призначив експертизу.

Враховуючи тривалий розгляд справи, суд першої інстанції мав можливість, не зупиняючи провадження у справі, направити на експертну установу для проведення почеркознавчої експертизи оригінал акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2010 р., експериментальні підписи та інші документи з підписами для дослідження, встановивши експерту строк для проведення експертизи в межах розумного строку розгляду справи.

Відповідно до пункту 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" господарським судам необхідно враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Проте, судом першої інстанції ні в оскаржуваній ухвалі, ні в ухвалі про призначення експертизи, не наведено обґрунтування про необхідність з'ясування поставленого ним питання про те, ким виконано підпис, а також не зазначено в чому полягає неможливість вирішення спору, підставою якого не є наявність або відсутність повноважень у цих осіб на підписання актів приймання-передачі природного газу без проведення почеркознавчої експертизи.

Частиною 1 статті 106 ГПК України передбачено вичерпний перелік ухвал, які підлягають оскарженню. При цьому, приписами вказаного Кодексу не передбачено можливість оскарження ухвали про призначення судової експертизи.

Згідно частини 2 статті 106 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Оскільки, в даному випадку зупинення провадження у справі пов'язано з призначенням експертизи за відсутності необхідності її проведення, то зупинення провадження у даній справі є безпідставним.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення (ухвали) місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (пункт 4 частини 1 статті 104 ГПК України).

Оскільки ухвала господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. про зупинення провадження у справі № 5/6 прийнята з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню.

Згідно частини 7 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача - Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 26.12.2014 р. слід задоволити, ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. про зупинення провадження у справі № 5/6 - скасувати, а справу передати господарському суду Рівненської області для подальшого її розгляду.

Згідно підпункту 4.8 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року із подальшими змінами і доповненнями, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 49, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 26.12.2014 р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 23.12.2014 р. у справі № 5/6 скасувати.

Справу № 5/6 передати на розгляд господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.В. Гудак

Г.Є.Олексюк