номер провадження справи 3/128/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 Справа № 908/5638/14

За позовом: Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Де Лаваль" (04655, м. Київ, вул. Межигірська, 82, ідентифікаційний код 24261981)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНОС-ДОН" (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 138-а, ідентифікаційний код 37670907)

про стягнення 22 654, 30 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Прокопенко М.О.

Представники:

від позивача: Гребенченко О.А., довіреність № б/н від 01.11.2014р.

від відповідача: не з'явився

Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Де Лаваль" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ТОВ "КРОНОС-ДОН" про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р. в сумі 22 654, 30 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру автоматизованого розподілу справ від 09.12.2014р. автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл та справу призначено для розгляду судді Соловйову В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві, та обґрунтовані ст. 1, 2, 44, 49, 54-57 ГПК України, ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України та ст.193, 230, 231 ГК України.

Ухвалою від 12.12.2014р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5638/14, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 12.01.2015р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою голови господарського суду Запорізької області Немченка О.І. від 09.01.2015р. розгляд справи перенесений на 19.01.2015р. об 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 19.01.2015р. продовжено строк розгляду спору у справі до 24.02.2015р. та розгляд справи відкладений на 24.02.2015р. о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 24.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 27.02.2015р.

Під час розгляду справи представник позивача вимогу про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявляв.

В судовому засіданні 24.02.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві від 02.12.2014р., та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 19 283, 63 грн. основного боргу, 1 866, 55 грн. пені, 231, 40 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 1 272, 72 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 13 871, 18 грн. витрат за надання юридичних послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.09.2013р. між ним та відповідачем було укладено договір підряду № 20-09-2013-Р-КНД, згідно якому позивач виконує за дорученням відповідача монтажні та пусконалагоджувальні роботи по встановленню обладнання.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.3.1, 5.3.2 Договору, загальна ціна робіт становить 38 567, 26 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 6 427, 88 грн. Оплата за цим договором здійснюється шляхом передплати в розмірі 50 %, що становить 19 283, 63 грн., протягом 5 банківських днів з дати підписання договору підряду, та залишок в розмірі 50 % протягом 5 банківських днів з дати підписання Акту здачі - приймання робіт.

На виконання вимог п.п. 5.3.1 Договору, відповідачем було сплачено передоплату 50 % вартості робіт, що становить 19 283, 63 грн., та підтверджується випискою з банку № 2013/211 від 08.11.2013р.

Позивач за договором підряду роботи виконав в повному обсязі, про що складено Акт виконання монтажу устаткування від 17.06.2014р., який підписаний позивачем та відповідачем без зауважень.

Таким чином, відповідач відповідно до п.п. 5.3.2 договору підряду, повинен був до 24.06.2014р. включно сплатити позивачу залишок вартості робіт в розмірі 19 283, 63 грн.

Проте відповідач зазначену суму не сплатив.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду станом на 17.11.2014р. становить 19 283, 63 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням грошових зобов'язань відповідачу також нараховано пеню, 3 % річних та втрати від інфляції грошових коштів.

Відповідач відзив на позовну заяву, витребувані судом документи і документи, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, в судові засідання жодного разу не з'явився.

Про час і місце розгляду справи в судовому засіданні 24.02.2015р. відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить факт ознайомлення його представника Дорошенко А.О. з матеріалами справи 20.02.2015р. (а.с.74).

Питання про визнання явки представника відповідача у засідання господарського суду обов'язковою, відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України, судом не вирішувалось.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.п. 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18).

Надані позивачем матеріали свідчать про те, що неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, отже справу розглянуто відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "Де Лаваль" (Підрядник) та ТОВ "КРОНОС-ДОН" (Замовник) укладений договір підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р. за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник виконує монтажні та пусконалагоджувальні Роботи по встановленню Обладнання (Додаток № 1 до цього Договору) на Об'єкті, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх на умовах, які визначені цим Договором (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Підрядник виконує наступні Роботи:

- Координацію розміщення Обладнання,

- Фіксування Обладнання на фундаментах,

- Монтування Обладнання всередині молочних блоків, у вакуумних кімнатах і інших приміщеннях згідно зі специфікацією Обладнання (додаток № 1 до цього Договору),

- Проведення наладки Обладнання,

- Проведення консультацій обсягом до 10 годин персоналу Замовника щодо порядку роботи на даному Обладнанні,

- Надає комплект технічної документації російською або українською мовами.

Також сторонами було підписано Додаток № 1 від 20.09.2013р. до договору № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р. в якому визначено специфікацію обладнання (а.с.14).

Згідно п. 3.1 Договору, роботи відповідно до цього Договору виконуються Підрядником своїми силами із Обладнання, визначеного в Специфікації (Додаток №1 до цього Договору), яка є невід'ємною частиною цього Договору. Підрядник вправі залучати субпідрядників для виконання Робіт.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4.1 Договору, Замовник зобов'язується здійснити оплату та прийняти Роботи в порядку та строки, визначені цим Договором.

Як зазначено в п. 5.1 Договору, ціна Робіт за цим Договором становить 32 139, 38 грн., крім того ПДВ 20 %: 6 427, 88 грн., всього 38 567, 26 грн., в т.ч. ПДВ.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що оплата за цим Договором здійснюється наступним чином:

5.3.1.Платіж в розмірі 50 % вартості Робіт, визначених в п. 5.1 цього Договору, що становить 19 283,63 грн., в т.ч. ПДВ перераховується Замовником на поточний рахунок Підрядника протягом 5 банківських днів з дня підписання цього Договору.

5.3.2. Платіж в розмірі 50 % вартості Робіт, визначених в п.5.1 цього Договору, що становить 19 283, 63 грн., в т.ч. ПДВ перераховується Замовником на поточний рахунок Підрядника протягом 5 банківських днів з дати підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно пункту 6.1 Договору, виконані роботи приймаються шляхом підписання Сторонами Акту здачі - приймання виконаних робіт.

Підписання Акту здачі - приймання виконаних робіт підтверджує належне та повне виконання Підрядником Робіт (п. 6.5 Договору).

07.11.2013р. відповідач перерахував на рахунок позивача 50 % вартості робіт, що підтверджується банківською випискою № 2013/211 від 08.11.2013р.

17.06.2014р. сторони підписали акт про виконання монтажу устаткування (а.с.15).

Згідно пункту 11.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених цим Договором.

Доказів оплати позивачу залишку вартості робіт за Договором у розмірі 19 283, 63 грн. відповідачем суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Так, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.1 ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1, 3 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Сторони в пункті 5.1 Договору передбачили, що ціна Робіт за цим Договором становить 38 567, 26 грн., в т.ч. ПДВ.

Частиною 1 ст. 854 ГПК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника.

За приписами п.п.5.3.1, 5.3.2 п. 5.3 Договору, оплата за цим Договором здійснюється наступним чином:

50 % вартості робіт, визначених в п.5.1 цього Договору, що становить 19 283, 63 грн., в т.ч. ПДВ - протягом 5 банківських днів з дня підписання цього Договору;

50 % вартості робіт, визначених в п.5.1 цього Договору, що становить 19 283, 63 грн., в т.ч. ПДВ - протягом 5 банківських днів з дати підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт.

В пунктах 6.1, 6.5 Договору сторони передбачили, що виконані роботи приймаються шляхом підписання Акту здачі - приймання виконаних робіт. Підписання цього Акту підтверджує належне та повне виконання Підрядником робіт.

07.11.2013р. відповідач перерахував на рахунок позивача 50 % вартості робіт, що підтверджується банківською випискою № 2013/211 від 08.11.2013р.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання за договором підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р., які визначено главою 50 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки між сторонами підписано 17.06.2014р. акт про виконання монтажу устаткування, тому наявні всі підстави для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Доказів оплати відповідачем суми боргу у загальному розмірі 19 283, 63 грн. у матеріали справи не надано.

Встановлений Договором строк для здійснення відповідачем оплати, а саме протягом 5 банківських днів з дати підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт, сплинув 24.06.2014р.

Тому, в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 19 283, 63 грн. позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню, 3 % річних від простроченої суми та втрати від інфляції грошових коштів.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відповідних відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються Законом України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений законом, не обмежує учасників договірних відносин щодо визначення розміру пені, а передбачає обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

В підпункті 7.5 договору підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р. сторони визначили, що у випадку прострочення платежу згідно пункту 5.3.2 за цим Договором Замовник зобов'язаний також сплатити Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума пені в розмірі 1 866, 55 грн. відповідає діючому законодавству та підтверджується розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с. 21).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором підряду № 20-09-2013-Р-КНД від 20.09.2013р. сторони інший розмір процентів не встановлювали.

Враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього на користь позивача 231, 40 грн. - 3 % річних від простроченої суми та 1 272, 72 грн. втрат від інфляції грошових коштів підлягають задоволенню повністю. Суми річних та втрат від інфляції грошових коштів розраховані у відповідності з приписами законодавства і підтверджуються розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с. 21).

Згідно ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

При цьому господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як зазначено у абзаці 1 пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

В абзацах 1, 2 пункту 6.3 згаданої постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивач просить стягнути з відповідача на витрати за надання юридичних послуг у розмірі 13 871, 18 грн.

Відповідно до приписів пункту 6.5 постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Господарський суд вважає, що вказані вище витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем до позовної заяви та матеріалів справи не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ним були понесені витрати за надання юридичних послуг у розмірі 13 871, 18 грн. і що ці послуги надані саме адвокатом (адвокатським бюро, колегією, фірмою, конторою чи іншим адвокатським об'єднанням).

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНОС-ДОН" (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 138-а, ідентифікаційний код 37670907) на користь Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Де Лаваль" (04655, м. Київ, вул. Межигірська, 82, ідентифікаційний код 24261981) 19 283 (дев'ятнадцять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 63 коп. основного боргу, 1 866 (одну тисячу вісімсот шістдесят шість) грн. 55 коп. пені, 231 (двісті тридцять одну) грн. 40 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 1 272 (одну тисячу двісті сімдесят дві) грн. 72 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на судовий збір.

3. Повне рішення складено 27.02.2015р.

Суддя В.М. Соловйов