РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015Справа №910/18393/13

За позовом Приватного підприємства "Строй-Систем"

до Державної служби зайнятості (Центральний апарат)

про стягнення 1 477 373,90 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники :

від позивача Безсмертний М.В. - пред. за довір.

від відповідача Малишев М.С.- пред. за довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Строй-Систем" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Державного центру зайнятості України 1 477 373,90 грн., з яких 1 146 627,06 грн. - пеня та 330 746,84 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2012р. у справі № 5011-16/11082-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2013р., з відповідача на користь позивача було стягнуто 15 071 485,11 грн. заборгованості за договором підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості № 155 від 22.12.2010р., 335 701, 85 грн. річних та 64 380, 00 грн. судового збору. Однак, вказане рішення відповідачем було виконано лише 25.07.2013р., в зв'язку з чим позивачем нараховано відповідачу 1 146 627, 06 грн. пені за період з 04.01.2012р. по 04.07.2012р. та 330 746, 84 грн. 3% річних за період з 01.10.2012р. по 24.06.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2013р. у справі № 910/18393/13 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" 986 029, 26 грн. - пені, 329 508 , 09 грн. 3 % річних. В іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2014р. рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013р. у справі № 910/18393/13 скасовано.

Позов приватного підприємства "Строй-Систем" залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2014р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2014р. у справі № 910/18393/13 скасовано, справу №910/18393/13 передано до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014р. у справі №910/18393/13 рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013р. у справі №910/18393/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014 року у справі №910/18393/13 рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014р. у справі №910/18393/13 скасовано, справу №910/18393/13 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

За результатом повторного автоматичного розподілу справ дану справу передано на розгляд судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.14р. суддею Шкурдовою Л.М. справу №910/18393/13 прийнято до свого провадження.

Судом встановлено, що Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України () змінено найменування на Державну службу зайнятості (Центральний апарат) (), що вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осб та фізичних осіб-підприємців від 03.03.2015р., зробленого судом, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне замінити найменування відповідача з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України () на Державну службу зайнятості (Центральний апарат) ().

16.12.2014 року від відповідача надійшла заява про поворот виконання рішення суду, мотивована тим, що грошові кошти в розмірі 1 315 537,35 грн були стягнуті з відповідача на підставі наказу господарського суду міста Києва від 01.09.2014 року, виданого на підставі рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014р. у справі 910/18393/13, в той час як постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014 року у справі №910/18393/13 рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014р. у справі №910/18393/13 скасовано, справу №910/18393/13 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Як визначено статтею 122 ГПК України, якщо виконані рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою.

Отже, для настання повороту виконання необхідні: одержання позивачем майна або грошових сум у порядку виконання рішення суду; зміна чи скасування постанови і прийняття нового рішення про повну або часткову відмову у позові; припинення провадження у справі; залишення позову без розгляду.

З огляду на те, що на час подання відповідачем заяви про поворот виконання рішення суду, рішення за результатом повторного розгляду справи №910/18393/13 не було винесено та не набрало законної сили, підстави для здійснення повороту виконання рішення у суду відсутні.

03.03.2015р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач здійснив перерахунок 3 % річних та пені та заявив до стягнення 986 029,26 грн - пені та 329 508,09 грн - 3 % річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин, заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята господарським судом міста Києва.

В судовому засіданні 03.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2010р. між приватним підприємством "Строй-систем" (позивач, генпідрядник за договором) та державним центром зайнятості - виконавчою дирекцією Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (відповідач, замовник за договором) укладено договір підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості № 155, відповідно до п. 2.1. якого генпідрядник зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17, і здати замовнику у встановлений строк, визначений договором, об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується забезпечити генпідрядника затвердженою у встановленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати по відповідному акту будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Згідно п. 4.1. договору договірна ціна об'єкту є твердою, визначається на підставі процедури відкритих торгів та акцептованої пропозиції генпідрядника і становить 270 777 000, 00 грн., у тому числі ПДВ - 45 129 500, 00 грн.

Пунктом 5.4. договору сторони погодили, що розрахунки проводяться замовником шляхом:

- авансування в розмірі 30 % річного обсягу робіт в розрізі черг згідно до п. 4.2. цього Договору на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів;

- наступні платежі здійснюються на підставі актів приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.6. договору оплата проміжних платежів за виконані роботи здійснюється на підставі "Акту приймання виконаних підрядних робіт" по формі КБ-2в та "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" по формі КБ-3 (розрахованої за допомогою програмного комплексу АВК-5), підписаними представниками сторін після перевірки замовником протягом трьох робочих днів з дня їх надання. Замовник (за наявності фінансування) протягом трьох банківських днів сплачує генпідряднику кошти за підписаними актами.

Згідно п. 12.2. договору строк позовної давності для стягнення збитків та неустойки (санкцій) за цим договором встановлюється в три роки.

Пунктом 12.10. договору сторони передбачили, що при ненадходженні або при несвоєчасному надходженні коштів на рахунок замовника штрафні санкції до замовника не застосовуються. В разі наявності коштів за затримку платежів генпідряднику за виконані роботи, з замовника стягується пеня в розмірі двох облікових ставок НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Термін дії цього договору, згідно п. 15.3., встановлюється з моменту його підписання обома сторонами і до виконання зобов'язань сторін по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості №155 від 22.10.2010р. позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 15 071 485, 11 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) № 16 від 05.12.2011р., № 10 від 05.12.11р., № 8 від 05.12.11р. та довідками про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ-3), належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2012р. у справі №5011-16/11082-2012 стягнуто з Державного центру зайнятості України на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" 15 071 485, 11 грн. основного боргу, 335 701, 85 грн. річних, 64 380, 00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2013р. у справі № 5011-16/11082-2012, залишеною без змін Постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2013р., рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2012 року у справі №5011-16/11082-2012 залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2012р. у справі № 5011-16/11082-2012 відповідачем було виконано лише 25.07.2013р.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 Господарського кодексу України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та умовами договору.

Позивачем, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлено вимоги про стягнення з відповідача 986 029,26 грн пені за період з 04.01.2012р. по 08.06.2012р. та 329 508,09 грн. 3% річних за період з 02.10.2012р. по 24.06.2013р.

Пунктом 12.10. договору сторони передбачили, що при ненадходженні або при несвоєчасному надходженні коштів на рахунок замовника штрафні санкції до замовника не застосовуються. В разі наявності коштів за затримку платежів генпідряднику за виконані роботи з замовника стягується пеня в розмірі двох облікових ставок НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Як вказав Вищий господарський суд України в Постанові Вищого господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі №910/18393/13 судами не надано належної оцінки п.12.10 договору, в якому обумовлено, що при ненадходженні або при невчасному надходженні коштів на рахунок замовника, штрафні санкції до замовника не застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з Договору бюджетні зобов'язання за договором виникають у разі наявності та в межах коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, передбачених на цю мету ( п.2.3. Договору).

Пунктом 12.10. Договору сторони передбачили, що при ненадходженні або при несвоєчасному надходженні коштів на рахунок замовника штрафні санкції до замовника не застосовуються.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В судових засіданнях 03.02.2015 року, 18.02.2015р. судом неодноразово витребовувались докази ненадходження чи невчасного надходження коштів на рахунок відповідача, замовникам за Договором, що вбачається з протоколів судового засідання від 03.02.2015р. та від 18.02.2015р.

Однак, відповідачем доказів ненадходження або невчасного надходження коштів на його рахунок, доказів затримки бюджетного фінансування суду не надано, у зв'язку з чим підстави для незастосування до відповідача штрафних санкцій в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання у суду відсутні.

При цьому, згідно п. 12.2. договору строк позовної давності для стягнення збитків та неустойки (санкцій) за цим договором встановлюється в три роки.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що виконані позивачем роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт №16 від 05.12.2011р., №10 від 05.12.2011р., №8 від 05.12.2011р. повинні були бути оплачені відповідачем, з врахуванням п. 5.6. договору, в термін до 09.12.2011р., у зв'язку з чим, прострочення виконання зобов'язання за договором підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості № 155 від 22.12.2010р. мало місце з 09.12.2011р.

За таких підстав, враховуючи, що законодавство не обмежує можливість позивача звернутися з позовом про стягнення з відповідача пені в окремому судовому провадженні після винесення судового рішення про стягнення суми основного боргу, позивач має право на стягнення з відповідача суми пені, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язання за договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, нарахування пені здійснюється за перші шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені позивача за період з 04.01.2012р. по 08.06.2012р., на суму заборгованості 15 071 485, 11 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в розмірі 986 029,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2012р. у справі № 5011-16/11082-2012 з відповідача на користь позивача стягнуто 3 % річних, нарахованих позивачем за період з 04.01.2012р. по 01.10.2012р., у зв'язку з чим 3% річних повинні нараховуватись за період з 02.10.2012р. по 24.06.2013р.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних, нарахованих за період з 02.10.2012р. по 24.06.2013р. на суму заборгованості 15 071 485,11 грн, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню в розмірі 329 508, 09 грн.

Посилання відповідача на встановлення Державною фінансовою інспекцією під час перевірки фінансово-господарської діяльності Державного центру зайнятості - виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття факту завищення вартості виконаних робіт на суму 43 981, 983 тис. грн. судом до уваги не беруться оскільки, встановлені факти порушення підлягають доказування стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України. Крім того, прострочення сплати заборгованості за договором підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості № 155 від 22.12.2010р. встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2012 року у справі №5011-16/11082-2012.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що причинами затримки невиконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.02.2013р. №5011-16/11082-2012 є те, що вимога від Державного казначейства про стягнення коштів надійшла відповідачу лише 10.06.2013р. з огляду на те, що обов'язок виконання судового рішення передбачений ст. 4-5 ГПК України та не потребує наявності додаткової вимоги для його виконання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає наступне.

При зверненні до господарського суду міста Києва з вказаним позовом позивачем судовий збір сплачено не було.

Під час нового розгляду справи позивачем надано платіжне доручення №78 від 16.02.2015 року щодо оплати судового збору в розмірі 26 310,75 грн.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

В матеріалах справи міститься квитанція №44-1121О/1 від 24.04.2014 року, згідно якої позивачем було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2014р. в розмірі 13 155,37 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2014р. касаційну скаргу приватного підприємства «Строй-Систем» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2014р. у справі № 910/18393/13 скасовано, справу №910/18393/13 передано до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

З огляду на положення ч.1 ст.49 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору за подання касаційної скарги покладаються, у зв'язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, на відповідача.

Згідно з ч.3 ст.49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної служби зайнятості (Центральний апарат) (01601, м.Київ, вул.Еспланадна, буд.8/10, ) на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" (65091, м.Одеса, вул.Скісна, буд.19/1, ) 986 029 (дев'ятсот вісімдесят шість тисяч двадцять дев'ять) грн. 26 коп. - пені, 329 508 (триста двадцять дев'ять тисяч п'ятсот вісім) грн. 09 коп. - 3 % річних, 26 310 (двадцять шість тисяч триста десять) грн 75 коп - судових витрат за подання позову та 13 155 (тринадцять тисяч сто п'ятдесят п'ять) грн 37 коп - судових витрат за подання касаційної скарги, сплачених позивачем згідно квитанції №44-1121О/1 від 24.04.2014р.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 10.03.15р.

Суддя Шкурдова Л.М.