номер провадження справи 31/4/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 Справа № 908/265/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Хуторного В.М., при секретарі Пилипенко А.В.

За участю представників сторін від позивача - Череповський В. П., директор, протокол №7 від 22.11.2013 р.; від відповідача - Калініченко В. В., довіреність №1/40-19 юр від 09.01.2015 р.;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/265/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк», м. Бердянськ Запорізької області (скорочено ТОВ «Почерк»);

до відповідача: Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ Запорізької області (скорочено ДП «Бердянський МТП»);

про стягнення суми

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.01.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено справу та присвоєно номер провадження 31/4/15, справу до розгляду в засіданні призначено на 04.02.2015 р., розгляд справи відкладався на 25.02.2105 р. та оголошувались перерви на 03.03.2015 р. та 10.03.2015 р.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ТОВ «Почерк» звернулось з позовною заявою про стягнення з ДП «Бердянський МТП» грошових коштів в сумі 92151,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві та обґрунтовані ст. ст. 54 -57 ГПК України, ст. 224, 225, 226 ГК України та Тимчасовою методикою визначення розміру шкоди (збитків), що заподіяна порушенням господарських договорів, схваленою Державною комісією Ради Міністрів СРСР від 21.12.1990 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ДП «Бердянський МТП», відповідач у справі, у відзиві на позовну заяву доводами, з викладеними у позові не погоджується, оскільки між сторонами на той час не було укладено договорів про надання послуг, пов'язаних з обслуговуванням суден позивача в межах території та акваторії Бердянського морського порту, а відтак позивач не мав правових підстав безоплатно та без відповідного договору обслуговувати судна останнього, у зв'язку з чим вимогу про стягнення з ДП «Бердянський МТП» грошових коштів в сумі 92151,99 грн. вважає неправомірною. Позивачем не надано жодних доказів, понесених витрат позивачем у зв'язку з правомірною (на думку відповідача) поведінкою. Доводи позивача про сплату причального збору, що дає останньому підстави для заїзду автотранспорту на територію порту для обслуговування власних суден вважає безпідставним, оскільки причальний збір справляється із судна, яке надійшло і стоїть біля причалу та ніяким чином не покриває витрати порту, понесені в результаті використання його території під час здійснення операцій на причалах порту.

Представник відповідач у судовому засіданні заперечує проти доводів позивача, з підстав, що викладені у відзиві.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2011 р. позивачем було отримано документи на вилов водного біологічного ресурсу (ВБР) із застосуванням теплоходу «Вера» у 2012 році. 28.12.2011 р. ТОВ «Почерк» було видано наказ №54, яким зобов'язано судно «Вера» вийти для вилову тюльки не пізніше 4.01.2012 р.

29.12.2011 р. від ТОВ «Почерк» до ДП «Бердянського МТП» надійшли листи №29/12/В та №29/12-1/В про узгодження видачі одноразових пропусків для вільного доступу працівників через територію відповідача та заявка на в'їзд автотранспорту на територію останнього.

Згідно виписок із Судового журналу №68/900, риболовецьке судно «Вера», власником якого є ТОВ «Почерк», судно простояло на причалі №6 ДП «Бердянський МТП» протягом періоду з 00 год. 00 хв. 11.01.2012 р. включно до 24 год. 00 хв. 31.01.2012 р. При цьому майже щоденно в журналі було зроблено записи про те, що у прийманні заявок на постачання судну палива, води, продуктами харчування та проїзду автомобіля до борту судна канцелярією Бердянського ТМП відмовлено (а. с. 35-45).

Про те, що ДП «Бердянський МТП» не пропускало автотранспорт позивача до судна «Вера» йдеться в щоденних доповідних записках посадової особи та водія позивача на ім'я директора ТОВ «Почерк» (а. с. 46-83).

На думку позивача, відповідач в порушення п. 3, п. 4 ст. 73 Кодексу торговельного мореплавства України (в редакції на спірний період) втрутився в діяльність судна: не пропускав до борта судна автомобілі із постачанням по території порту, хоча судно сплатило портові збори, в т. ч. причальний збір, та позивач мав право користуватися причалом та прилеглою територією для вільного проходу персоналу, а також проїзду до борту судна через територію порту транспорту для обслуговування судна. Під час вимушеної стоянки з 00 год. 00 хв. 11.01.2012 р. до 24 год. 00 хв. 31.01.2012 р. власник судна теплохід «Вера» для утримання судна поніс умовно - постійні витрати в розмірі 4388,19 грн. за одну добу та враховуючи те, що вимушена стоянка теплоходу «Вера» склала 21 добу (з 11.01.2012 р. по 31.01.2012 р.) компенсація умовно - постійних витрат за 21 добу становить 92151,99 грн. (4388,19 грн. Ч 21 добу).

Стягнення з відповідача 92151,99 грн. компенсації умовно - постійних витрат є предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, заслухавши представників сторін, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 224 Господарського кодексу України:

1. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

2. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В даному випадку ДП «Бердянський МТП» виступає, як учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, зокрема ст. 73 Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ), якою встановлено, що морський порт є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території і акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту. На території порту: можуть діяти підприємства та організації всіх форм власності, метою і видом діяльності яких є обслуговування суден, пасажирів і вантажів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Морський порт не має права перешкоджати діяльності цих підприємств і організацій на території порту, а також втручатися в їх господарську діяльність, за винятком випадків, передбачених законодавством України, установчими документами цих підприємств і організацій.

Його протиправна поведінка полягає в тому, що ДП «Бердянський МТП» не пропускав на територію порту автомобілі ТОВ «Почерк» для постачання на борт СЧС «Вера» продуктів харчування, води та паливно-мастильних матеріалів, вимагаючи при цьому укладання окремого господарського договору.

Статтею 67 Господарського кодексу України встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору.

Як правильно зазначає позивач у поясненнях від 19.02.2015 р., ДП «Бердянський МТП» відмовлявся приймати заявки і листи з вимогою пропустити по державній території до судна бензовоз з дизельним пальним та інше. Дизельне пальне є одним із основних складових безпечного мореплавства судна та членів екіпажу. Обов'язок порту забезпечити діяльність екіпажу при постачанні силами екіпажу ніяк не може бути господарськими відносинами. Будь-яких послуг, передбачених ст. 76 КТМ України, теплохід «Вера» не замовляв, тому і не потрібно було укладати господарський договір саме у письмовому вигляді. Шкідливий результат - це збитки у вигляді витрат на утримання судна за кожний день існування судна (підтверджені первинними бухгалтерськими документами, які містяться у матеріалах справи), та якщо б порт не втрутився в діяльність судна, то ці витрати були покриті від основної діяльності судна згідно поставлених завдань Міністерством агропромислового комплексу та продовольства України. Причинний зв'язок полягає в тому, що порт діяв навмисно: вимагав укладання господарського договору, що є добровільним волевиявленням сторін, а забезпечення судна є обов'язком, та якщо б порт запропонував би якісь господарські послуги, тоді можливо було би розглядати його пропозицію, але таких пропозицій від порту не поступало. Дії порту по вимаганню укласти господарський договір, бездіяльність у вигляді не відкривання воріт для проїзду прямо пов'язані з добовими витратами на утримання судна, яке з вини порту не мало можливості виконувати свої функції.

Позивачем до пояснень від 19.02.2015 р. надано заявки капітана СЧС «Вера» на проведення бункеровки дизельним пальним, з доказами направлення та вручення відповідачу, а також відповіді ДП «Бердянський МТП» №20-18/115 від 30.01.2012 р. та №382/40-юр від 12.10.2012 р., в яких слідує, що відповідач відмовлявся виконувати заявки судна без укладання господарського договору.

Суд робить висновок, що прийом заявок, оформлення та видача пропусків, відкривання (закривання) воріт (шлагбауму), огляд транспортних засобів та перевірка вантажу є звичайними трудовими функціями відповідних працівників порту. Виконання таких функцій не можна розглядати як надання господарських послуг по обслуговуванню судна позивача, тому не потребує укладання господарського договору.

Наявність шкоди та її розмір підтверджується нижченаведеним розрахунком.

Позивачем не вірно визначено понесені витрати, як умовно - постійні. Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318, яким передбачено, що:

6. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

8. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

11. Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

13. До складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

15. До складу загальновиробничих витрат включаються:

15.4. Витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Відповідно до приписів п/п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в редакції 2012 р., податок на додану вартість не відноситься до витрат.

Проаналізувавши наведені у позовної заяві склад витрат, суд дійшов висновку, що позивачем понесені як прямі витрати у вигляді заробітної плати так і загальновиробничі витрати, а саме на утримання, експлуатацію та ремонт СЧС «Вера», що призвело до збільшення виробничої собівартості продукції та, відповідно, до зменшення активів ТОВ «Почерк».

Суд робить розрахунок наступним чином:

1. Щомісячні витрати складаються із:

а) заробітна плата з нарахуваннями на 10 членів екіпажу теплоходу «Вера» 25063,5 грн., що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю № НЗП-000001 за січень 2012 р. та квитанціями 8692.470.1; 8692.470.3; 8692.470.4; 8692.470.5.;

б) забезпечення питною водою 10 членів екіпажу 480 грн., судом не враховується, оскільки позивачем не надано доказів забезпечення цією водою саме теплоходу «Вера»;

в) колективне харчування (виходячи із вимог ст. 57 КТМ України) 66526 грн., що підтверджується рапортом капітана СЧС «Вера» від 30.12.2011 р. та видатковими касовими ордерами від 02.01.2012 р., 12.01.2012 р., 24.01.2012 р.;

г) оформлення приходу відходу судна 274,08 грн. судом не враховується, оскільки ці витрати не підтверджені платіжним документом;

д) обслуговування холодильного обладнання та гідравлічного устаткування судна 8000 грн., що підтверджується договором про надання послуг від 01.01.2012; звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 5 від 31.01.2012 року; идатковим касовим ордером від 31.01.2012 р.; актом № ОУ-0000021 здачі-приймання робіт надання послуг) від 31.01.2012 р.; квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 31.01.2012 р.

є) обслуговування обладнання (ремонт турачки, виготовлення диску) 6340,5 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5 від 30.01.2012 р., платіжним дорученням № 720 від 12.12.2011 р., рахунком № 9 від 02.02.2012 р., актом здачі-приймання робіт № 10 від 02.02.2012 р., платіжним дорученням № 5 від 03.02.2012 р. (при цьому ПДВ в розмірі 468,1 грн. судом не приймається);

ж) агентські послуги 15500 грн., що підтверджується договором морського агентування №10/12-11 від 10.12.2011 р., видатковим касовим ордером від 12.01.2012 р., звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № АО-14 від 13.01.2012 р., квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1 від 12.01.2012 р. та № 5 від 13.01.2012 р., дисбурсменським рахунком № Г-31/01/12 від 31.01.2012 р. (при цьому ПДВ в розмірі 3100 грн. судом не приймається);

з) 5% від квот на 2012 рік 2300 грн. за січень, що підтверджується квитанцією 8830.737.1 від 26.01.2012 р.

Всього за місяць 123730 грн. слід розділити на 31 добу отримуємо 3991,29 грн. за одну добу.

2. Щорічні витрати на вимогу Регістра судноплавства України:

а) ПП «Рембал» (обстеження та перекладка плотів) сума 2580 грн. судом не враховується, оскільки ці витрати не підтверджені платіжним документом;

б) Регістр судноплавства України (щорічне засвідчення судна) 2494,8 грн., що підтверджується договором про технічний нагляд Регістром судноплавства України № 34-107-07 від 12.02.2007р., актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.08.2012 р., платіжним дорученням № 853 від 07.08.2012 р. (при цьому ПДВ в розмірі 498,96 грн. судом не приймається);

в) ТОВ «Транзас Україна» (т/о та комплексна перевірка радіообладнання ГМССБ) без урахування % інфляції складає 4236 грн., (при цьому ПДВ в розмірі 706 грн.), судом не враховується, оскільки ці витрати не підтверджені платіжним документом;

г) ТОВ «Нобель» (ремонт та налаштування АПС дизельного генератора) без урахування % інфляції складає 5000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №49/09 від 14.10.2011 р., платіжними дорученнями №626 від 9.11.2011 р. та №724 від 14.12.2011 р.;

Всього за рік 7494,8 грн. слід розділити на 365 діб отримуємо 20,53 грн. за одну добу.

3. Витрати на профілактику, ремонт пред'явлено Регістру судноплавства України 1 раз на 2,5 роки:

а) Судоремонтний завод (ТОВ «СРЗ») витрати без урахування % інфляції складають 174725,82 грн. (при цьому ПДВ в розмірі 29120,97 грн. судом не приймається). До сплати підлягає сума 145604,85 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 2303402 від 21.10.2011 р., згідно з договором № 99 від 22.10.2011 р., платіжними дорученнями №№ 475, 548, 550, 556, 575, 614, 693;

б) Регістр судноплавства України (огляд 1 раз на 2,5 роки) без урахування % інфляції складає 6923,84 грн. (при цьому ПДВ в розмірі 1153,97 грн. судом не приймається). До сплати підлягає сума 5769,87 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття роботи від 21.10.2011; квитанціями 8830.265.1; 8830.595.1; 9018.656.1; 9187.42.1; 9018.217.1; 9018.441.1; 9018.638.1; 8830.524.1; 8030.868.1; 8830.1102.1 за 2012 рік, платіжним дорученням № 877 від 04.09.2012 р., платіжним дорученням № 563 від 18.10.2011 р.

Всього за 2,5 роки 151374,72 грн., слід розділити на 912 діб отримуємо 165,98 грн. за одну добу.

Отже, загальна сума витрат за 1 добу складає 4177,8 грн., а за 21 добу - 87733,8 грн.

Доводи відповідача, викладені у відзиві та додаткових поясненнях спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 13/7, код ЄДР 01125761) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Почерк» (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, 138-А, код ЄДР 22138510) грошові кошти у розмірі 87733 (вісімдесят сім тисяч сімсот тридцять три) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 1754 (одна тисяча сімсот п'ятдесят чотири) грн. 67 коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повний текст рішення складено 11.03.2015 р.

Суддя В.М. Хуторной