РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/25885/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства

"Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: Андрієвська О.В. (за довіреністю від 31.12.2014)

від відповідача: Гамоля О.Ф. (за довіреністю від 06.01.2015)

СУТЬ СПОРУ:

21 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (позивач) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва на розгляд судом позовну заяву № 1485 від 19.11.2014р., в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району" (відповідач) заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 06439/2-01 від 14 березня 2006 року заборгованість за надані 01.10.2013 року по 30.06.2014 року послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 720 602,38 грн., втрати від інфляції - 70 872,81 грн., пеню - 32 603,48 грн., штрафу - 36 030,12 грн. та 3% річних - 7 304,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, взятих на себе зобов'язань за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 06439/2-01 від 14 березня 2006 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі оплату наданих йому позивачем, послуг з постачання питної води, внаслідок чого у відповідача утворилась вищевказана заборгованість.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позивачем неправомірно виставлялися відповідачу рахунки на оплату за постачання питної води на підігрів для виготовлення гарячої води, оскільки це не передбачено умовами Договору, оскільки на балансі відповідача не перебувають бойлери та відповідач не є виробником гарячої води.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2014р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/25885/14. Розгляд справи призначено на 14.01.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

У судовому засіданні 14.01.2015р. судом оголошено перерву до 02.02.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є ПАТ "Київводоканал" (Постачальник), та ЖЕО-103 (Абонент) був укладений Договір № 06439/2-01 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір, копія договору в справі), за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод, а відповідач зобов'язався розраховуватися за вищезазначені послуги згідно з умовами Договору.

Згідно з підпунктами 2.1.1 та 2.1.4 пункту 2.1 Договору, облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильників, зареєстрованих у позивача, окрім випадків, передбачених Правилами користування. Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору, зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача у присутності представника Абонента.

Абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у Журналі обліку споживання води (пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою), який заповнюється щомісячно Абонентом та представником Постачальника (п. 2.1.5 Договору).

Згідно з п. 2.1.6. Договору, облікові дані Абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, або у інші строку, на вимогу Постачальника, проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості або вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими Абонентом.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору, оплата вартості послуг здійснюється відповідачем щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення позивачем розрахункового документу до банківської установи відповідача.

У разі неотримання від позивача поточного щомісячного розрахункового документа, відповідач здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (пункт 2.2.3 Договору).

З пояснень представника позивача та з доданих до справи матеріалів слідує, що для обліку заборгованості за надані послуги з постачання питної води та водовідведення за Договором, ПАТ "Київводоканал" було присвоєно ЖЕО-103 наступні абонентські коди:

- 1-1378 (водопостачання та водовідведення питної води для потреб населення);

- 1-51378 (водопостачання та водовідведення питної води на підігрів для потреб населення);

- 1-1703 (водопостачання та водовідведення питної води для власних потреб Абонента);

- 1-1704 (водопостачання та водовідведення питної води для інших споживачів).

За розрахунком позивача заборгованість відповідача перед ПАТ "Київводоканал" за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2013р. по 30.06.2014р. складається з:

- 412 699,07 грн. заборгованість (за кодами Абонента 1-1378, 1-1703, 1-1704);

- 177 879,38 грн. заборгованість за надані послуги з постачання питної води на підігрів

(обліковується за кодом Абонента 1-51378);

- 130 023,92 грн. за надані послуги з приймання стоків гарячої води (обліковується за кодом Абонента 1-51378).

На підтвердження зазначеної обставини позивачем надані акти про зняття показань з приладів обліку, розшифровки з рахунку Абонента за відповідний період (копії документів в матеріалах справи).

Згідно з п. 2.2.4 Договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документа до банківської установи Абонента, письмово повідомити Постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити розрахунковий документ Постачальника вважатиметься безпідставною.

Абонентом, встановлений Договором порядок надання заперечень щодо кількості або вартості наданих послуг виконано не було, та у встановлений Договором строк не направлено свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння.

З огляду на це, надані Постачальником послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації, відповідно до умов Договору, є прийнятими.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 року за № 936/15627; далі - Правила № 190) передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п. 3.13 Правил № 190, суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Таким чином, відповідно до пункту 3.13 Правил № 190, розрахунок за спожиту питну воду, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, повинен проводитися з балансоутримувачем теплових пунктів (котелень).

Представники сторін в судовому засіданні пояснили, що теплові пункти за адресами, на які Постачальником постачається питна вода на підігрів для виготовлення гарячої води, та за якими позивач виставляє рахунки Абоненту, не знаходяться у володінні та користуванні останнього.

Отже, ЖЕО-103 не є балансоутримувачем зазначених теплових пунктів (котелень).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

З огляду на це, оскільки Договір не регулює відносин постачання питної води для виготовлення гарячої, вимога позивача до відповідача про оплату послуг з постачання гарячої води є необґрунтованою.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Абонента заборгованості за воду, обліковану позивачем за кодом 1-51378, як на підігрів для виготовлення гарячої води, є такими, що задоволенню не підлягають. Разом з цим, нараховані на вказану суму заборгованості інфляційні втрати, 3% річних, пеня та штраф також не підлягають стягненню.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані у період з 01.10.2013 року по 30.06.2014 року послуги з постачання питної (холодної) води та приймання стічних вод з неї, в розмірі 412 699,07 грн., та приймання стічних вод з постачання води на підігрів в розмірі 130 023,92 грн., що разом складає 542 722,99 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за послуги з постачання питної (холодної) води та приймання стічних вод з неї (за кодами Абонента 1-1378, 1-1703, 1-1704) наданий позивачем, суд приходить до висновку про його арифметичну невірність. За розрахунком суду, за прострочення виконання вказаного грошового зобов'язання з відповідача підлягає до стягнення 35 951,68 грн. інфляційних втрат.

Разом з цим, перевіривши розрахунок інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за послуги з приймання стічних вод з постачання води на підігрів (за кодом Абонента 1-51378), який було надано позивачем, суд приходить до висновку про його невірність. Так, за розрахунком суду, за прострочення виконання вказаного грошового зобов'язання з відповідача підлягає стягненню 12 471,61 грн. інфляційних втрат.

Позов у частині вимог про стягнення 3% річних, нарахованих за прострочення оплати заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, що обліковуються за кодами Абонента 1-1378, 1-1703, 1-1704 та 1-51378 (в частині заборгованості за надані послуги з приймання стоків гарячої води), підлягає задоволенню в частині 5 614,99 грн.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, Абонент сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім цього, згідно з п. 4.6 Договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

З огляду на це, позов у частині вимог про стягнення пені та штрафу, нарахованих за прострочення оплати заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, що обліковуються у позивача за кодами Абонента 1-1378, 1-1703, 1-1704 та 1-51378 (в частині заборгованості за надані послуги з приймання стоків гарячої води), підлягає задоволенню в частині 25 031,98 грн. пені та 27 136,15 грн. (542 722,99 грн. * 5%) штрафу. Наданий позивачем детальний (за кодами Абонента) розрахунок пені відповідає нормам законодавства, зокрема і вимогам частини 6 статті 232 ГК України, матеріалам справи та умовам Договору.

Судові витрати позивача по сплаті судового в розмірі 12 878,24 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ-103 ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ" (ідентифікаційний код 26385316, адреса: 03040, м. Київ, вулиця Деміївська, будинок 33), з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (ідентифікаційний код 03327664, адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду 542 722,99 грн. (п'ятсот тисяч сімсот двадцять дві гривні 99 копійок) заборгованості за надані за період з 01.10.2013 року по 30.06.2014 року послуги з водопостачання та водовідведення, 48 423,29 грн. (сорок вісім тисяч чотириста двадцять три гривні 29 копійок) інфляційних втрат, 5 614,99 грн. (п'ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 99 копійок) 3% річних, 25 031,98 грн. (двадцять п'ять тисяч тридцять одна гривня 98 копійок) пені, 27 136,15 грн. (двадцять сім тисяч сто тридцять шість гривень 15 копійок) штрафу та 12 878,24 грн. судових витрат (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 24 копійки). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало