ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р.Справа № 922/639/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк
до Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецьке АТП-10920", м. Сєвєродонецьк
про стягнення 186 657,61 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Сєвєродонецьке АТП-10920" (відповідача) про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків, а також фінансової санкції та пені за період з 01.11.2005 р. по 30.04.2011 р. на загальну суму 186 657,61 грн., з яких: 55 000,00 грн. недоїмка по страхових внесках, 69 622,26 грн. фінансова санкція та 62 035,35 грн. пеня. Позивач у позовній заяві просить суд розглянути справу без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 03.02.2015 р. було порушено провадження у даній справі, розгляд якої призначено у судовому засіданні на 17.02.2015 р. на 12:00 год. При цьому клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача вирішено розглянути під час розгляду справи та визнано явку представників сторін в судове засідання, призначене на 17.02.2015 р., обов'язковою.

Однак, позивач у судові засідання, призначені на 17.02.2015 р. та 05.03.2015 р., не з'явився. Подав до суду письмові пояснення (вх.№7223 від 24.02.2015 р. та вх.№8211 від 03.03.2015 р.), в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46), в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив. Подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№6856 від 20.02.2015 р.), в якому просить суд відмовити в позові, посилаючись на той факт, що ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2011 р. було порушено справу №13/13б/2011 про банкрутство ВАТ "Сєвєродонецьке АТП 10920" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідач стверджує, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача недоїмки зі сплати страхових внесків, що виникла у період з 01.11.2005 р. по 30.04.2011 р. в розмірі 55 000,00 грн., суми фінансової санкції в розмірі 16 736,09 грн. та суми пені в розмірі 4 694,55 грн. є безпідставними, оскільки дані суми вже внесено до Реєстру вимог кредиторів на підставі власної заяви позивача, що підтверджується заявою позивача від 13.05.2011 р. за вих. №9850/09-145/1 про визнання грошових вимог кредитора та ухвалою господарського суду Луганської області від 05.07.2011 р. у справі №13/13б/2011 (а.с. 52-55).

При цьому відповідач вважає, що позовні вимоги щодо стягнення частини суми фінансової санкції та частини суми пені є безпідставними, оскільки дані суми нараховано позивачем на поточну заборгованість після порушення справи про банкрутство та не можуть бути стягнуті, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовується інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, 3% річних від простроченої суми тощо.

Крім того, відповідач подав до суду заяву (вх.№8498 від 04.03.2015 р.) про розгляд справи без участі представника відповідача у зв'язку із неможливістю забезпечити явку представника відповідача в судове засідання через важке фінансове становище (банкрутство товариства) відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, суд вважає за можливе задовольнити його як таке, що не суперечить інтересам сторін та вимогам чинного законодавства.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач у позові стверджує, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Згідно зі ст. ст. 14, 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058 (далі - Закон України № 1058) підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6 ст. 20 Закону України №1058 страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України.

Але відповідач, в порушення вказаних норм Закону України №1058, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем з погашення недоїмки по страхових внесках в розмірі 55 000,00 грн. за період з 01.11.2005 р. по 30.04.2011 р.

Позивачем відповідно до ст. 106 Закону України №1058 було складено вимогу про сплату боргу №10-630/10 від 06.12.2010 р. про стягнення 55 000,00 грн. недоїмки зі страхових внесків, яка була отримана відповідачем 15.12.2010 р. (а.с. 22).

31.01.2011 р. у відповідності до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. N 2464-VI (далі - Закону України №2464) позивачем прийнято Рішення про розстрочення №13 від 31.01.2011 р., яким було вирішено розстрочити відповідачеві заборгованість зі сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 55 000,00 грн.

У зв'язку із невиконанням відповідачем порядку погашення розстрочення заборгованості Рішенням №1 від 29.04.2011 р. скасовано Рішення про розстрочення №13 від 31.01.2011 р., несплачений залишок вищевказаного боргу пред'явлено відповідачеві до сплати. Рішення №1 від 29.04.2011 р. було отримано відповідачем 24.05.2011 р.

Дану заборгованість зі сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 55 000,00 грн. визнано відповідачем, про що свідчить Акт звірки станом на 01.01.2012 р.

До відповідача також було застосовано положення ч. 9 ст. 106 Закону Україні 1058, нараховано фінансову санкцію в розмірі 98 522,70 грн. та пеню в розмірі 62 035,351 за період з 01.11.2005 р. по 30.04.2011 р., зв'язку з чим позивачем було складено Рішення про застосування фінансових санкції та нарахування пені №808 від 16.12.2009 р.

У відповідності до п. 14-1 Перехідних положень Закону України №10581 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про розстрочення №261005X1 04.01.2010 р., за умовами якого відповідачеві було надано розстрочку сплати накладених (нарахованих) штрафів та пені на суму 160 558,05 грн. з січня 2010 року по травень 2014 р.

Рішенням №1 від 29.04.2011 р. про дострокове розірвання договору про розстрочення Договір №2610058 від 04.01.2010 був розірваний, несплачений залишок боргу в сумі 131 657,61 грн. вирішено пред'явити відповідачеві до сплати. Рішення №1 від 29.04.2011 р. про дострокове розірвання Договору про розстрочення було отримано відповідачем 24.05.2011 р. із Рішенням №1 від 29.04.2011 р. про скасування рішення про розстрочення.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.03.2011 р. було порушено справу про банкрутство №13/136/2011 ВАТ "Сєвєродонецьке АТП - 10920" та введено процедуру санації.

На підставі викладеного позивач вважає, що зазначена сума недоїмки по страхових внесках, пеня та фінансова санкція були нараховані за період, який передував порушенню справи про банкрутство, однак на момент порушення справи про банкрутство дана заборгованість боргом не була, а набула ознак боргу з моменту розірвання вищевказаних Договору про розстрочення та Рішення про розстрочення від 29.04.2011 р., тобто після порушення справи про банкрутство, а відтак дана сума не відноситься до конкурсної заборгованості і не включена до Реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України №2343 керуючий санацією зобов'язаний розглядати вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації.

У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України №2343 26.12.2014 р. позивач надіслав на адресу керуючого санацією заяву №14359/09-16/1 від 26.12.2014 р. про визнання вищевказаних поточних вимог. Однак, відповіді на дану заяву позивачем не отримано, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши вимоги позивача та дослідивши надані сторонами матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2011 р. порушено справу №13/13б/2011 про банкрутство ВАТ "Сєвєродонецьке АТП 10920", якою було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 10).

Оскільки справу про банкрутство відносно відповідача порушено 24.03.2011 р., то до правовідносин сторін застосовуються положення Закону України від 14.05.1992 р. № 2343 - ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції дійсній станом на 24.03.2011 р.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції станом на 24.03.2011 р.) (далі - Закон) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ст. 1 Закону конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду Луганської області з заявою від 13.05.2011 р. вих. №9850/09-145/1 про визнання грошових вимог кредитора по справі №13/13б2011, в якій позивач просив суд визнати вимоги кредитора - управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо боржника - ВАТ "Сєвєродонецьке АТП - 10920" в розмірі 269 785,99 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів (з яких: 54 210,94 грн. недоїмка по страхових внесках, 55 220,72 грн. пільговий список №1, 138 923,69 грн. пільговий внесок №2, 16 736,09 грн. фінансова санкція та 4 694,55 грн. пеня). При цьому у даній заяві зазначено про те, що 04.01.2010 р. з відповідачем було укладено Договір про розстрочення боргу, 31.01.2011 р. складено Рішення про розстрочення №13. Але відповідачем умови розстрочки не виконано, борг не сплачено.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.07.2011 р. у справі №13/13б/2011 було затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ "Сєвєродонецьке АТП - 10920", зі змісту якої вбачається, що до Реєстру вимог кредиторів увійшли також вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в розмірі 269 785,99 грн., в тому числі 54 210,94 грн. (2 черга), 194 144, 41 грн. (4 черга), 21 430,64 грн. (6 черга) (а.с. 52-55).

Отже, недоїмка зі сплати страхових внесків в розмірі 55 000, 00 грн., сума фінансової санкції в розмірі 16 736,09 грн. та сума пені в розмірі 4 694,55 грн. виникли до порушення провадження у справі про банкрутство №13/13б/2011, тобто є конкурсною заборгованістю, а не поточною, як стверджує позивач у позовній заяві (а.с. 5).

Враховуючи той факт, що недоїмку зі сплати страхових внесків в розмірі 54 210,94 грн., фінансову санкція в розмірі 16 736,09 грн. та пеню в розмірі 4 694,55 грн. включено до Реєстру вимог кредиторів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення зазначених сум з відповідача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідача недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 789,06 грн. (55 000,00 грн - 54 210, 94 грн.= 789,06 грн.), фінансової санкції в розмірі 52 886,17 грн. (69 622,26 грн. - 16 736,09 грн. = 52886,17грн.) та пені в розмірі 57 340,80 грн. (62 035,35 грн. - 4 694,55 грн. = 57340,80грн.) слід зазначити таке.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Судом встановлено, що позивач у встановлений законом термін звернувся до боржника ВАТ "Сєвєродонецьке АТП 10920" у справі №13/13б/2011 про банкрутство з письмовою заявою про визнання його грошових вимог (недоїмки зі сплати страхових внесків) в розмірі 54 210,94 грн. Вимоги щодо визнання решти заборгованості з недоїмки по страхових внесках в розмірі 789,06 грн. позивачем до боржника у справі про банкрутство не заявлено, що підтверджується копією ухвали господарського суду Луганської області від 05.07.2011 р. у справі №13/13б/2011.

За умовами п. 2 ст. 14 Закону вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до п. 54 постанови Пленуму Верховного суду України № 15 від 18.12.2009 р. "Про судову практику в справах про банкрутство" Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" і ГПК України не містять приписів стосовно заборони прийняття судом позовної заяви до боржника, щодо якого вже порушено справу про банкрутство, а також стосовно вирішення спору за цим позовом по суті. Якщо позивач не звернувся у місячний строк з дня публікації оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, господарський суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини другої статті 14 Закону.

Враховуючи вище викладені обставини і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що заборгованість відповідача перед позивачем з недоїмки по страхових внесках в розмірі 789,06 грн. є погашеною, а тому правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Судом встановлено, що фінансова санкція в розмірі 52 886,17 грн. та пеня в розмірі 57 340,80 грн. нараховані позивачем за період після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України з моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржника щодо нього вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Як визначено в ст. 1 Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Крім того, згідно з абз. 4 п. 17 Постанови Верховного Суду України від 18.12.2009 року №15 "Про судову практику у справах про банкрутство" за змістом ст.12 Закону про банкрутство мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов`язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань зі сплати податків і зборів, що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов`язаний із його суттю.

Оскільки на момент розгляду справи діє мораторій на задоволення вимог кредиторів, суд вважає, що нарахування позивачем фінансової санкції в розмірі 52 886,17 грн. і пені в розмірі 57 340,80 грн. та їх стягнення у період дії мораторію є неправомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.12.2012 року у справі № 5/34-09.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині також слід залишити без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в задоволенні позову судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 11, 12, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко