ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р.Справа № 5017/2338/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів Журавльова О.О., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Сивак А.Л., за довіреністю;

від відповідача: Шаркова Н.Р., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.»

на рішення господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2012 року

по справі № 5017/2338/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.»

про стягнення 13409,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» 13409,96 грн. заборгованості за скид стічної води з перевищенням допустимих величин концентрацій.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2014 року по справі №5017/2338/2012 (суддя Панченко О.Л.) позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "П.А.Л.А.Д.А." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" заборгованість за скид стічної води з перевищенням допустимих величин концентрацій в сумі 13409 грн. 96 коп., судовий збір у сумі 1609 грн. 50 коп.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню у заявленій сумі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення вимог чинного законодавства України і просить скасувати рішення господарського суду Одеської області та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відбір проб стічних вод було здійснено з прийняттям необхідних запобіжних заходів та у відповідності до п.п.10.6-10.8 Правил, матеріали справи не містять та таких доказів всупереч вимогам ст.33 ГПК України, позивачем до суду першої інстанції не надано.

Крім того, скаржник зазначає, що зі змісту самих актів вбачається, що останні взагалі не містять в собі належних та необхідних відомостей щодо місця проведення відбору, посуду, який ви користувався та інших доказів, що підтверджуються дотримання встановленого порядку відбору, внаслідок чого скаржник вважає що вказані акті (аналізи стічної води) не є належними доказами у справі у розумінні вимог ст.34 ГПК України, а тому факт скидання відповідачем у комунальну каналізацію стічних вод з перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин є недоведеним належними та допустимими доказами.

Також апелянт зазначав, що акти «Аналіз стічної води» не можуть бути об'єктивним доказом перевищення ДК, оскільки позивачем не надані результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища у відповідності до вимог п.7.6 Правил приймання стічних вод, підприємств у комунальній та відомчій системі каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37.

Разом з тим, відповідач зауважував, що підпис від його імені на актах Аналізу стічної води підписані Горголь В.К. та Туренко Ю.М., які не є уповноваженими особами на підписання актів.

Скаржник наголошував також на тому, що при укладенні спірного договору у 2007 році позивач не встановлював та не інформував відповідача щодо допустимих концентрацій для кожної забруднюючої речовини, в порушення розділу 2 Правил приймання стічних вод.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.02.2007 року між ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» та ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 2024/3, відповідно до п.п.1.1,1.2 якого водоканал надає послуги по постачанню питної води на об'єкти відповідача, а також по прийому стічних вод, які скидаються відповідачем у систему комунальної каналізації згідно з дислокацією об'єктів (Додаток № 1), а відповідач - своєчасно оплачувати надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатувати та утримувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них в належному стані згідно з Правилами, зазначеними в п. 2.1 цього договору, та чинним законодавством.

Згідно п.2.1 договору, сторони зобов'язуються керуватись діючими нормативними актами : ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеса, технічними умовами, діючими ДСТУ, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», іншими нормативними актами, прийнятими в установленому законом порядку.

Відповідно до п.п.2.4.2, 2.4.13 договору, відповідач зобов'язався здійснювати скид стічних вод, якість яких не перевищує гранично допустимі концентрації, встановлені "Правилами приймання стічних вод"; своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги водопроводу та каналізації, скид ненормативно-очищених стічних вод та інші платежі, передбачені "Правилами водокористування" та "Правилами приймання стічних вод".

Пунктом 3.9 договору встановлено, що об'єми стоків, що відводяться від відповідача, приймаються рівними об'ємам спожитої води або визначаються за показниками приладу обліку стоків відповідно до п. 21.1 "Правил водокористування". Об'єм скинутих відповідачем ливневих стоків визначається розрахунковим шляхом відповідно до п. 15.9 "Правил водокористування" та ДСТУ 3013-95.

Відповідно до п.3.10, нарахування платежу за скид ненормативно-очищених стоків здійснюється згідно з "Правилами приймання стічних вод".

Пунктом 4.4 договору передбачено, що загальний строк позовної давності за вимогами, пов'язаними з невиконанням умов цього договору, встановлюється строком на 5 (п'ять) років.

Пунктом 7.3 договору передбачено строк дії договору з 26.02.2007р. до 31.12.2010р. Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо до закінчення місяця після закінчення строку його дії жодна із сторін не заявить про зміну або припинення його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2009 р. та 12.09.2011р. представником філії «Інфоксводоканал» в присутності представника ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» були відібрані проби стічної води на об'єкті ТОВ "П.А.Л.А.Д.А.", про що складені акти - "Аналіз стічної води", підписані також представниками відповідача, контейнери опечатано пломбами, попереджено відповідача про можливість проведення паралельних відборів проб та ознайомлення з результатами аналізу стічної води.

За результатами лабораторних аналізів стічної води за пробами від 05.08.2009р. та від 12.09.2011р., проведених незалежною лабораторією ВАТ "ІнтерХім", встановлено невідповідність стічної води діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах.

Відповідно до акту Аналіз стічних вод від 05.08.2009 року, підписаного з боку відповідача головним інженером Туренко Ю.М., представнику підприємства запропоновано опломбувати контейнер (каністру) своєю пломбою, супроводжувати контейнер (каністру) до лабораторії, відібрати паралельні проби з відповідним оформленням документів, ознайомитись з результатами відбору проб через 30 днів в технічній інспекції (вул.Басейна, 5).

Згідно акту Аналіз стічних вод від 12.08.2011 року, підписаного головним інженером ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» Горголь В.К., представнику підприємства запропоновано здійснити аналогічну низку заходів, спрямовану на запобігання порушення представниками позивача процедури відбору пломб, що на думку апелянта, могло призвести до неправильних результатів аналізів.

При цьому, при підписанні актів у представників відповідача, посади яких зазначені в актах, не виникло жодних зауважень або претензій до порядку відбору проб, складання актів , тощо.

Згідно з п. 4.9, п. 4.10 Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси позивачем був здійснений розрахунок суми за скид відповідачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій за двома відборами проб, яка становить 13409,96 грн..

З метою погашення заборгованості за скид стічних вод позивач надіслав на адресу відповідача результати аналізів, досудове попередження від 22.12.2011р., претензію від 05.06.2012р. щодо заборгованості за скид ненормативно-очищених стічних вод в сумі 13409,96 грн., відповіді на які не отримав, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610, ч.2 ст.615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи та умовами укладеного між сторонами договору, виходячи з такого.

Відповідно до приписів ст.235 ГК України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

На думку судової колегії, нарахований позивачем відповідачеві платіж за скидання ненормативно-очищених стоків у сумі 7714,79грн. за своєю правовою природою є оперативно-господарською санкцією, та передбачений пунктом 2.4.13 договору, а тому цілком обґрунтовано стягнутий з відповідача судом першої інстанції.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції керувався, в тому числі, місцевими Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням виконкому Одеської міської ради від 14.06.2007р. №632.

Місцеві Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси були розроблені та затверджені відповідно до Правил приймання стічних вод, підприємств у комунальній та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691.

При цьому, як Правилами, затвердженими Держбудом України, так і Місцевими правилами, визначені та встановлені права і обов'язки сторін.

Відповідно до вказаних Правил водоканалу надано право, зокрема, здійснювати контроль за якістю стічних вод, що скидають підприємства, проводити обстеження водопровідних і каналізаційних систем та складати акти за результатами цих обстежень, здійснювати раптовий (в будь-який час доби), не погоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб, проводити хімічний аналіз проб стічних вод підприємств, робити офіційні висновки про відповідність фактичних концентрацій забруднювальних речовин стічних вод до допустимих.

При цьому, п.2.3 Правил Держбуду України передбачено, що абонент має право перевіряти розрахунки допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах свого підприємства, виконані водоканалом, та оскаржувати їх, вимагати роз'яснення по них, брати участь у відборі проб стічних вод, робити паралельний відбір проб.

Відповідно до п.п. 5.1. 5.2. Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуд України від 19.02.2002р., № 37, ДК (допустима концентрація) забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств визначають, виходячи з таких умов: ДК забруднюючої речовини в каналізаційній мережі (на випуску Підприємства); ДК забруднюючої речовини в спорудах біологічної очистки (на вході в ці споруди); величини лімітів на скид забруднюючих речовин у водойму, які встановлені Водоканалам органами Мінекоресурсів України в дозволах на спеціальне водокористування; допустимого вмісту важких металів в осадах стічних вод, що використовуватимуться як органічні добрива (згідно з пунктом 5.7 цих Правил). З цих чотирьох величин найменша встановлюється як ДК.

Розрахунок ДК забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств проводять для кожної з очисних споруд каналізації, що є в населеному пункті, чи для кожного з колекторів, які відводять стічні води до цих очисних споруд.

При визначенні ДК забруднюючої речовини в стічних водах за ДК в каналізаційній мережі ДК приймають за даними додатка 1 до цих Правил.

Згідно з положеннями п.7.4 вказаних Правил, підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення Водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу. Порядок та періодичність відбору контрольних проб визначається у місцевих Правилах приймання.

Пунктом 7.8 Правил встановлено, що з метою контролю якості стічних вод Підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента.

Разом з тим, місцевими Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси також регулюються відносини щодо регулювання скиду стічних вод в систему каналізації.

А саме, пунктом 9.1 Місцевих правил визначено, що місця та періодичність відбору проб мають бути погоджені з позивачем, а методики проведення аналізів - з органами державного нагляду.

Згідно з п. 9.4 вказаних Правил, Водоканал здійснює раптовий, не погоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю та кількістю стічних вод, що скидаються. При цьому, плановий відбір проб здійснюється Водоканалом один раз в два місяця.

Згідно п.10.1 Місцевих правил відбір проб здійснюється у контрольному колодязі, тобто колодязі на каналізаційному випуску підприємства безпосередньо перед приєднанням до збірного чи головного каналізаційного колектора.

Пунктами 10.6-10.8 Місцевих правил встановлено, що перш ніж взяти пробу, посуд слід обполоснути водою, що відбирається. Тип пробовідбірного устрою вибирається з урахуванням мети дослідження і способу відбору стічних вод на підприємстві, в організації, установі. Як пробовідбірний посуд слід використовувати хімічно стійкий до стічної води, що використовується, посуд місткістю, що забезпечує визначення всіх запланованих компонентів. Згідно із п.10.4 Місцевих правил - об'єм проби повинен бути не менше ніж 1000 мл.

Положеннями Національного стандарту України "Якість води", "Відбирання проб", щодо зберігання та поводження з пробами (ДСТУ ISO 5667-3-2001) передбачено, що води, особливо поверхневі і майже усі, що скидаються як стічні води, чутливі до різного роду фізичних, хімічних чи біологічних реакцій, що можуть мати місце в період між відбиранням проби і аналізуванням. Природа і інтенсивність таких реакцій часто є така, що у випадку, коли не прийнято необхідних запобіжних заходів перед або під час транспортування і в період зберігання проби в лабораторії до аналізування, концентрація визначуваної речовини буде відрізнятися від початкової, яка була під час відбирання проб.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт перевищення відповідачем допустимих концентрацій забруднюючих речовин при скиданні стічних вод, що підтверджується актами «Аналіз стічних вод» від 05.08.2009 року та 12.08.2011 року, що є підставою для нарахування плати за ненормативний скид стічних вод.

Судова колегія відхиляє твердження апелянта про те, що позивачем не доведено, що відбір проб стічних вод було здійснено з прийняттям необхідних запобіжних заходів та у відповідності до п.п.10.6-10.8 місцевих Правил, відсутність у акті відомостей щодо місця проведення відбору, посуду, який ви користувався та інших доказів, що підтверджуються дотримання встановленого порядку відбору, внаслідок чого, на думку апелянта, такий Акт не повинен прийматись в якості доказу по справі.

Суд зазначає, що пункт 7.8 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України 19.02.2002 №37, встановлює лише те, що відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному Журналі або Акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

При цьому, зазначені Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні системи каналізації населених пунктів України не містять переліку обов'язкових даних, які повинні бути занесені до спеціального Журналу або відображені в Акті; не встановлено цими Правилами також і зразку запису у Журналі або обов'язкової форми Акту.

Місцевими правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси також не передбачено внесення обов'язкових даних до Акту, а тому скаржник необґрунтовано посилається на недотримання позивачем запобіжних заходів та невідповідності відбору проб вищенаведеним Правилам.

Також апелянт зазначав, що акти «Аналіз стічної води» не можуть бути об'єктивним доказом перевищення ДК, оскільки позивачем не надані результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища у відповідності до вимог п.7.6 Правил приймання стічних вод, підприємств у комунальній та відомчій системі каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37.

З таким доводом колегія суддів не може погодитись, оскільки п.7.6 вищевказаних Правил передбачено, що для визначення вмісту забруднень у стічних водах Підприємств використовуються як дані лабораторії Водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі акредитації, тобто даною нормою передбачена можливість використання даних для визначення вмісту забруднень у стічних водах підприємств як лабораторій Водоканалу, так і інших лабораторій, акредитованими у даній галузі акредитації.

Не передбачає дана норма обов'язкового одночасного проведення двох і більше лабораторних досліджень, а саме лабораторією Водоканалу та іншою лабораторією, акредитованою у даній галузі акредитації.

Як було зазначено вище, лабораторні аналізи стічної води за пробами від 05.08.2009р. та від 12.09.2011р. проведені незалежною лабораторією ВАТ "ІнтерХім".

При цьому, скаржником не доведено відсутності акредитації вказаної лабораторії у даній галузі, а тому немає підстав вважати дані, отримані за наслідками аналізу, недостовірними.

Доводи скаржника про те, що акти підписували неуповноважені особи, а особи Горголь В.К. та Туренко Ю.М. взагалі не перебували в трудових відносинах з відповідачем, судом не приймаються до уваги, з наступних мотивів.

Перш за все, апелянтом не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, в підтвердження того, що особи Горголь В.К. та Туренко Ю.М. не являлись працівниками підприємства.

Довідка ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» від 18.02.2015 року не являється належним доказом, оскільки складена в односторонньому порядку, при цьому ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» є заінтересованою особою у даній справі. Інших доказів в підтвердження своїх доводів скаржником не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ані Правила приймання стічних вод підприємств у комунальній та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, ані Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, не містять приписів щодо обов'язкової наявності Анкети водокористувача та відомостей у цій анкеті, та визначення «уповноваженого представника Абонента», повноваження якого підтверджуються Анкетою водокористувача.

Судова колегія також відхиляє доводи апелянта про те, що при укладенні спірного договору у 2007 році позивач не встановлював та не інформував відповідача щодо допустимих концентрацій для кожної забруднюючої речовини, в порушення розділу 2 Правил приймання стічних вод.

Колегія суддів зазначає, що розділом 5 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а також розділом 7 місцевих правил встановлено порядок визначення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, а у Додатках до цих Правил встановлені допустимі величини показників якості стічних вод, і якщо Водоканал не встановлював та не інформував відповідача щодо допустимих концентрацій для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися ТОВ "П.А.Л.А.Д.А." в систему каналізації, то водокористувач має керуватись нормами, встановленими Правилами.

Крім того, п.п.2.4.2, 2.4.13 договору сторони погодили, що обов'язком відповідача є здійснення скиду стічних вод, якість яких не перевищує гранично допустимі концентрації, встановлені "Правилами приймання стічних вод"; своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги водопроводу та каналізації, скид ненормативно-очищених стічних вод та інші платежі, передбачені "Правилами водокористування" та "Правилами приймання стічних вод".

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що сторони самостійно та на свій розсуд погодили умови укладеного між ними договору, зазначений договір не визнано недійсним в судовому порядку, а тому його умови повинні виконуватись сторонами належним чином.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 14 січня 2015 р. у справі №916/1985/14.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення господарського суду, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - відсутні.

У зв'язку з викладеним, оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2012 року по справі № 5017/2338/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 25.02.2015 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя О.О. Журавльов

Суддя В.А. Лисенко