ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2015 р.Справа № 922/203/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про внесення змін до договору оренди землі
за участю представників сторін:

позивача - Чигринової Н.В. довіреність №08-11/4676/2-14 від 24.12.14 о.;

відповідача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 26.02.15 р.;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якій позивач просить внести зміни до договору оренди землі від 26.11.2003 р. №8545/03 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у редакції, яка викладена у позовній заяві. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав заяву надану ним через канцелярію господарського суду Харківської області за вх.№8460, в якій відповідач просить припинити провадження у даній справі у зв'язку із не підсудністю господарському суду. Усно представник відповідача пояснив, що договір оренди землі був укладений із відповідачем як фізичною особою, тому справа не підсудна господарському суду.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача господарський суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2015 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено ії до розгляду у судовому засіданні на 02 лютого 2015 року та у позивача витребувані наступні документи: докази в обґрунтування позову (оригінали - для огляду у судовому засіданні, засвідчені належним чином копії - до справи), правове обґрунтування позовних вимог, довідку з Облстату (від Державного реєстратора) про знаходження відповідача у ЄДРПОУ станом на момент розгляду справи.

Представник позивача, який був присутній у судовому засіданні 02.02.15 р. та 04.03.15 р. документів необхідних для вирішення спору не надав.

За таких обставин суд керується ст. 81 ГПК України. Відповідно п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що спір не може бути розглянутий по суті в зв'язку з тим, що позивачем не було виконано вимоги суду і не було надано достатніх доказів по справі, які можуть мати суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та всіх фактичних обставин спору, вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі про відмову в задоволенні позову з таких причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції":

П.2.3. Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Згідно п.п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як стягнення збитків так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, відсутність витребуваних документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи. Враховуючи це, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі - відмовити.

2. Позов залишити без розгляду.

Суддя Ю.В. Светлічний