РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р. Справа № 902/1613/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України на рішення господарського суду Вінницької області від 25.12.14 р. у справі № 902/1613/14 (суддя Білоус В.В.)

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України (вул. Леніна, 10, с. Олександрівка, Тростянецький район, Вінницька область, 24333)

до Приватного підприємства "Земельний центр" (вул. Лісова, 15, смт. Глухівці, Козятинський район, Вінницька область, 22130)

про стягнення 46 085,89 грн., з яких: 35 000,00 грн. - безпідставно отриманих коштів, 11085,89 грн. - штрафних санкцій, згідно договору про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою від 13.10.2009 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.12.2014 року у справі №902/1613/14 у задоволенні позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України до Приватного підприємства "Земельний центр" про стягнення 46 085,89 грн., з яких: 35 000,00 грн. - безпідставно отриманих коштів, 11085,89 грн. - штрафних санкцій, згідно договору про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою від 13.10.2009 р. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необгрунтованим, і таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються параграфом 4 глави 61 ЦК України, зокрема ст.ст. 887, 888 ЦК України.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано належну правову оцінку тому, що технічна документація невиконана в повній мірі та не відповідає технічному завданню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує її доводи, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. На підтвердження своєї правової позиції зазначає, що предметом позову є повернення безпідставно набутого та збереженого майна (коштів) відповідачем та сплата штрафних санкцій. Зазначені взаємовідносини регулюються главою 83 Цивільного кодексу України (ст.1212-1215) і належать до недоговірних зобов'язань.

Крім того зазначає, що між сторонами у справі було укладено договір про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою №13-10-09 від 13.10.2010 року, який не визнаний недійсним та не розірваний. Оскільки кошти перераховані позивачем відповідачу не раніше дати укладення договору вважає, що переказ коштів позивачем був здійснений не помилково, а на виконання фактичних зобов'язальних правовідносин по Договору № 13-10-09 від 13.10.2010 року, а тому твердження позивача про необхідність застосування до даних правовідносин положень ст.ст.1212-1215 ЦК України є помилковим.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження у складі колегії: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. та призначено до розгляду на 26.02.2015 року.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 року, у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Юрчука М.І., внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, колегію суддів визначено у cкладі головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Крейбух О.Г., суддя Бучинська Г.Б.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення на /а.с. 11, 12 у т.2/, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи ті обставини, що неявка представників сторін без поважних причин не являється підставою для відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання.

В статті 99 ГПК України зазначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом 13.10.2009р. між позивачем (в договорі - "Замовник") та відповідачем (в договорі - "Виконавець") було укладено договір про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою.

Додатковою угодою від 01.01.2013 р. до договору термін виконання робіт продовжено до 31.10.2013 року.

За умовами п. 1.1 договору виконавець зобов'язався виконати з дотриманням вимог законодавства роботи по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування на земельну ділянку (далі документація), що знаходиться на території с. Олександрівка, Тростянецького району, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п.2.1 договору вартість робіт за даним договором становить 35 000 грн. (Що є договірною ціною).

Замовник проводить оплату відповідно до встановлених Виконавцем Актів виконаних робіт (п.2.2 договору).

Згідно п. 4.1. договору початок робіт являється дата підписання даного Договору. Термін виконання робіт на протязі 12 місяців з дня підписання сторонами договору.(До терміну виконання робіт не входить строк проходження державної реєстрації).

На виконання умов договору позивачем було повністю оплачено вартість робіт в сумі 35 000 грн., зокрема 16.10.2009 р. - 17000 грн., 28.12.2009 р. - 3000 грн., 22.10.2013 р. - 15000 грн., що стверджується копіями банківських виписок.

Матеріали справи містять також акт від 26.03.2013 р. за №121 приймання-передачі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державному підприємству "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук на території Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

Згідно з листамами № 25 від 06.02.2012 року, № 329 від 12.11.2012 року замовник повідомлявся про необхідність усунення недоліків, а саме необхідність визначення меж населеного пункту для встановлення меж земельних ділянок, на які розробляється технічна документація та з якими межує населений пункт.

Також, листом № 334 від 20.11.2012 року замовника повідомлено про необхідність вирішення ряду питань, які унеможливлюють продовження робіт із виготовлення технічної документації: 1) щодо узгодження меж земельних ділянок, оскільки виникла розбіжність у межах земельної ділянки ДП «Одеська залізниця» та земельної ділянки ДП ДГ «Олександрівське»; 2) щодо надання документу, що посвідчує розташування земельної ділянки на якій знаходиться водонапірна башта; 3) щодо надання дозвільних документів, що підтверджують виділення частки земельної ділянки із земель ДП ДГ «Олександрівське» на користь Олександрівської сільської ради для розширення кладовища.

Судовою колегією з'ясовано, що 26.03.2013 р. представнику замовника передано технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та плани земельних ділянок для погодження із суміжними землекористувачами та усунення зауважень, що підтверджується актом приймання-передачі № 121. Після цього замовник мав повернути технічну документацію ПП «Земельний центр» для створення обмінного файлу та завершення робіт із виготовлення технічної документації із землеустрою.

Листами № 426 від 06.22.2013 р., № 111 від 28.03.2014 р. та № 196 від 04.06.2014 р. замовнику нагадувалось про необхідність повернення технічної документації до ПП «Земельний центр» для завершення робіт по її виготовленню, про те ні відповіді на вказані листи, ні технічної документації так і не отримано.

Відмовляючи в позові місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено безпідставність набутих відповідачем коштів згідно зі ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ЦК України), при цьому сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Згідно з ст. 851 Цивільного кодексу України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Предметом спору в даній справі є стягнення 46085,89 грн. з яких: 35000, 00 грн. - безпідставно отриманах коштів, 11085, 89 грн. - штрафних санкцій, з посиланням на ст.1212 ЦК України. Вимоги замовника мотивовані направленням підряднику претензії № 41 від 20.01.2012 року. У відповіді від 13.11.2012 року № 329 на претензію відповідач зазначив, що замовником невизначено конкретні межі земельних ділянок.

18.01.2013 р. відповідачеві направлено лист з нагадуванням щодо необхідності повного і своєчасного виконання господарських зобов'язань по договору, на який у відповіді № 62 від 22.02.2013 р., відповідач зазначав про окремі недоліки в розпорядженні Тростянецької районної державної адміністрації № 624 від 07.12.2012 року.

Листами № 426 від 06.22.2013 р., № 111 від 28.03.2014 р. та № 196 від 04.06.2014 р. замовнику нагадувалось про необхідність повернення технічної документації до ПП «Земельний центр» для завершення робіт по її виготовленню, про те ні відповіді на вказані листи, ні технічної документації так і не отримано.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт повернення технічної документації ПП "Земельний центр", необхідної для завершення робіт по її виготовленню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, було укладено договір про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою № 13-10-09 від 13.10.2009 р., а кошти, які Державне підприємство "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України просить стягнути з Приватного підприємства "Земельний центр", отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень 1212 ЦК України як безпіставне збагачення.

Правова позиція з цього питання є усталеною в судовій практиці, та висловлена Верховним Судом України у постанові від17.06.2014 р. у справі № 3-30гс14, від 22.01.2013 р. у справі № 3-69гс12.

Враховуючи приписи законодавства та встановлені судами обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і стягнення 46 085,89 грн., з яких: 35 000,00 грн. - безпідставно отриманих коштів, 11085,89 грн. - штрафних санкцій, згідно договору про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою від 13.10.2009 р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 25.12.2014 р. у справі № 902/1613/14 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 25.12.2014 року у справі №902/1613/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Олександрівське" Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/1613/14 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Крейбух О.Г.