ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. справа № 911/202/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства «Автодім-С», Київська обл., м. Славутич

про стягнення 27 097,93 гривень

за участю представників:

від позивача: Яндульський Д.В. (довіреність №3025-О від 17.09.2012)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.01.2015 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі-ПАТ КБ «Приватбанк»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Автодім-С» (далі-ПП «Автодім-С»/відповідач) про стягнення 27 097,93 грн, з яких:

- 21 833,67 грн заборгованості по сплаті кредиту (кредитного ліміту) за договором №б/н від 10.06.2013, 1 442,12 грн пені за порушення строків сплати кредиту;

- 3 090,69 грн заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 83,21 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом;

- 630,75 грн заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 17,49 грн пені за порушення строків сплати комісії.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2014 порушено провадження у справі №911/202/15 та призначено справу до розгляду на 03.02.2015.

Ухвалами господарського суду Київської області від 03.02.2015 та 17.02.2015 розгляд даної справи відкладався на 17.02.2015 та 03.03.2015 відповідно.

В судові засідання 03.02.2015, 17.02.2015 та 03.03.2015 представник відповідача не прибув, витребувані судом документи не надав, про причини їх ненадання суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2013 ПП «Автодім-С» (далі-клієнт) звернулось до ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-банк) із завою про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, на підставі якої ПП «Автодім-С» приєдналось до «Умов та правил надання банківських послуг» (надалі-Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 10.06.2013, та взяло на себе зобов'язання виконувати його умови (далі-договір).

Відповідно до договору відповідачу в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, на його поточний рахунок №8267 було встановлено кредитний ліміт.

Приписами пунктів 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.8, 3.2.1.1.12, 3.2.1.4.5 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його поповнення, сплати процентів та винагороди.

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту.

Клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.4.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору відповідачу на його поточний рахунок було відкрито кредитний ліміт у розмірі 32 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з поточного рахунку останнього.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення банком (позивачем) умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за договором в частині повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом протягом жовтня-грудня 2014 та сплати комісії за жовтень-грудень 2014 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.12.2014 за ним утворилось 25 555,11 грн сукупної заборгованості.

З метою досудового врегулювання даного спору, 26.11.2014 позивачем було надіслано відповідачу претензію №3061НЕN0S0KS, відповідно до якої позивач інформував останнього про наявність заборгованості за договором та вимагав її погашення.

Посилаючись на те, що відповідач на зазначену претензію не відповів, суму заборгованості за договором не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 25 555,11 грн сукупної заборгованості за договором, в тому числі:

- 21 833,67 грн заборгованості по сплаті кредиту;

- 3 090,69 грн заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом з 01.10.2014 по 08.12.2014;

- 630,75 грн заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом протягом жовтня-грудня 2014.

В обґрунтування розміру заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем здійснено часткове повернення суми наданого кредиту, а також сплачено проценти та комісію за користування кредитом за попередні періоди, тобто до 01.10.2014 у повному обсязі, у той час, як решта грошових зобов'язань відповідача за договором, які виникли після означеного періоду, залишились не виконаними.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів та/або документів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1050, ст. 627 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктами 3.2.1.4.1.1-3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4.4 Умов передбачено, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставно у розмірі 0% річних.

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, процентна ставка складає 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту починаючи з 91 дня після дати завершення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта вважаються порушеними.

Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг.

З огляду наведеного, використання відповідачем кредитного ліміту, відкритого в рамках договору, свідчить про погодження останнім з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та, відповідно, породжує у відповідача обов'язок по поверненню використаного кредитного ліміту, процентів та комісії за його використання у повному обсязі згідно умов договору.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також те, що станом на день прийняття рішення відповідач свої грошові зобов'язання за договором виконав частково, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 25 555,11 грн сукупної заборгованості за договором, в тому числі:

- 21 833,67 грн заборгованості по сплаті кредиту;

- 3 090,69 грн заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом з 01.10.2014 по 08.12.2014;

- 630,75 грн заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом протягом жовтня-грудня 2014 підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 1 442,12 грн пені, нарахованої з 09.09.2014 по 08.12.2014 на 21 833,67 грн заборгованості по сплаті кредиту;

- 83,21 грн пені, нарахованої на суму заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом протягом вересня-грудня 2014, зростаючим підсумком за періоди:

з 09.09.2014 по 30.09.2014 на 33,97 грн,

з 01.10.2014 по 31.10.2014 на 747,20 грн,

з 01.11.2014 по 30.11.2014 на 1 800,07 грн,

з 01.12.2014 по 08.12.2014 на 2 818,97 грн;

- 17,49 грн пені, нарахованої на суму заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом протягом вересня-грудня 2014 зростаючим підсумком, за періоди:

з 01.10.2014 по 02.11.2014 на 237,75 грн,

з 03.11.2014 по 30.11.2014 на 434,25 грн,

з 01.12.2014 по 08.12.2014 на 630,75 грн.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого обов'язку по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6. клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.1.5.1-3.2.1.5.2 здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Оскільки арифметично вірний розмір заявленої до стягнення пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, обрахованої судом за вказаний позивачем період з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень Умов, становить 1 407,52 грн та 73,33 грн відповідно, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1 442,12 грн пені за порушення строків сплати кредиту та 83,21 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 407,52 грн та 73,33 грн відповідно.

Крім того, статтею 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, а також враховуючи встановлені пунктом 3.18.4.4. договору строки сплати комісії (1-го числа кожного місяця), суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення строків сплати комісії за користування кредитом у позивача виникає з другого числа кожного поточного місяця, а не з першого числа спірного місяця, як помилково вважає позивач.

Враховуючи наведене, суд здійснював обрахунок пені на суму заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом протягом вересня-грудня 2014 зростаючим підсумком, за періоди:

з 02.10.2014 по 02.11.2014 на 237,75 грн,

з 03.11.2014 по 30.11.2014 на 434,25 грн,

з 02.12.2014 по 08.12.2014 на 630,75 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір заявленої до стягнення пені за порушення строків сплати комісії, обрахованої судом за вказаний позивачем період з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень Умов, становить 17,57 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 17,49 грн пені за порушення строків сплати комісії підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 59, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 612, 627, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 173, 175, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Автодім-С» (07100, Київська обл., м. Славутич, кв-л Бєлгородський, 7, кв. 130, ідентифікаційний код 35219989) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570):

- 21 833 (двадцять одну тисячу вісімсот тридцять три) грн 67 коп. заборгованості по сплаті кредиту, 1 407 (одну тисячу чотириста сім) грн 52 коп. пені за порушення строків сплати кредиту;

- 3 090 (три тисячі дев'яносто) грн 69 коп. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 73 (сімдесят три) грн 33 коп. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом;

- 630 (шістсот тридцять) грн 75 коп. заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом та 17 (сімнадцять) грн 49 коп. пені за порушення строків сплати комісії;

- 1 824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 04.03.2015

Суддя В.А. Ярема