ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.15р. Справа № 904/10254/14

За позовом Дочірнього підприємства Логістична компанія "ЕКСІМ-ЮНІВЕРС", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення", м. Луцьк, Волинська область

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 374,27 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача:не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2 : не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство Логістична компанія "ЕКСІМ-ЮНІВЕРС" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" (далі - Відповідач-1) 15174,27 грн., з яких: 14 000,00 грн. - основна сума заборгованості, 1 050,00 грн. - інфляційні втрати, 124,27 грн. - 3% річних, а також солідарно з відповідача-1 та з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2, Поручитель) 200,00 грн. відповідно до укладеного з останнім договору поруки від 20.10.2014 року № 20/10/2014.

Судовий збір у сумі 1827,00 грн. позивач просив покласти на відповідача-1.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" грошових зобов'язань щодо повної оплати послуг у сумі 18 400,00 грн. за договором № 04/04/2014 від 04.04.2014 року про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні (далі - Договір).

При цьому позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідач-1 здійснив часткову оплату у загальній сумі 4 400,00 грн., на підтвердження чого надав копії банківських виписок (а.с. 23-24 том 1). Несплачений відповідачем залишок грошових коштів за надані послуги позивач визначив у сумі 14 000,00 грн. на які й нарахував інфляційні втрати у сумі 1 050,00 грн. за червень - жовтень 2014 року та 3% річних у сумі 124,27 грн. за період з 01.06.2014 року по 26.11.2014 року.

Позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 200,00 грн. боргу позивач обгрунтовує, посилаючись на укладений ним з відповідачем-2 договір поруки № 20/10/14 від 20.10.2014 року (далі - Договір поруки), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" за договором та відповідає у межах 200,00 грн. без сплати за боржника процентів, штрафних санкцій та збитків (п.п. 1.1., 3.1., 3.2. договору поруки).

16.02.2015 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання № 37 від 26.01.2015 року за підписом директора Ісаєва О.С. про зменшення суми позовних вимог у якому він просить стягнути з відповідача-1 інфляційні втрати у сумі 1 050,00 грн., 3% річних у сумі 124,27 грн. та судовий збір у сумі 1 827,00 грн. Від позову про солідарне стягнення з відповідачів 200,00 грн. позивач відмовляється.

Зменшення позовних вимог позивач вмотивовує добровільною сплатою відповідачем-1 заборгованості у сумі 14 000,00 грн. під час розгляду справи, на підтвердження чого ним подана довідка від 13.02.2015 року про отримання вказаної суми двома платежами: 7000,00 грн. - за платіжним дорученням № 279 від 12.01.2015 року, 7000,00 грн. - за платіжним дорученням № 281 від 22.01.2015 року. (а.с. 70-71 том 1).

У судове засідання 24.02.2015 року представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 16.02.2015 року (а.с. 72 том 1).

Відповідачі у судові засідання своїх повноважних представників не направили, відзиву на позов не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.68, 69 том 1).

За таких обставин та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами та за відсутності представників сторін.

За змістом частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

За частиною шостою статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За обставинами справи суд вважає за можливе прийняти зменшення розміру позовних вимог на 14000,00 грн., сплачених відповідачем-1 під час розгляду справи у рахунок погашення основного боргу, а також відмову позивача від позову в частині солідарного стягнення з відповідачів 200,00 грн. боргу.

Зменшення розміру позовних вимог свідчить про нову ціну позову.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (частина друга статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене вбачаються підстави для припинення провадження у справі в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 200,00 грн.

Позов у частині стягнення з відповідача-1 інфляційних втрат у сумі 1 050,00 грн., 3% річних у сумі 124,27 грн. підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Так, провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2014 року.

Розгляд справи призначався на 21.01.2015 року, 16.02.2015 року, 24.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року позивача було зобов'язано надати суду докази на підтвердження виконання ним вимог пункту 5.2. договору № 04/04/2014 від 04.04.2014 року, за змістом якого підставою для виконання відповідачем-1 зобов'язання з оплати є оригінали наданих йому рахунку-фактури, СMR (міжнародної транспортної накладної) з відміткою одержувача вантажу про його прийняття.

Згідно з пунктом 5.3. договору термін оплати послуг складає 14 банківських днів з моменту отримання відповідачем-1 вказаних у пункті 5.2. договору документів.

Представник позивача у судове засідання 16.02.2015 року з'явився, але витребуваних документів на вимогу суду не надав у зв'язку з чим ухвалою суду від 16.02.2015 року його було повторно зобов'язано надати суду до наступного судового засідання, яке було призначене на 24.02.2015 року, докази на підтвердження виконання вимог пункту 5.2. договору № 04/04/2014 від 04.04.2014 року.

До судового засідання 24.02.2015 року позивач повторно витребуваних документів на вимогу суду не надав.

Витребувані судом докази мають правове значення для визначення початку перебігу строку оплати, який у свою чергу визначає строки прострочки в оплаті, а відтак і можливість та правомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Ненадання позивачем витребуваних судом документів унеможливлює вирішення спору по суті.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно з пунктом 4.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливе лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в судове засідання господарського суду без поважних причин.

За змістом частини четвертої пункту 3.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Матеріали справи свідчать про невиконання позивачем вимог суду щодо надання доказів без поважних причин.

Враховуючи викладене, позовна заява в частині стягнення з відповідача-1 інфляційних втрат у сумі 1 050,00 грн., 3% річних у сумі 124,27 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змін. і доп.) "Про судовий збір" передбачені підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 Господарського процесуального кодексу України). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону як про одну із підстав для повернення судового збору, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Разом із тим, за частиною третьою статті 80 Господарського процесуального Кодексу про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позивачу сплаченої суми судового збору, однак є підставою для розподілу судового збору у цій частині між сторонами в порядку, передбаченому статтею 49 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пункту 4 частини першої статті 7 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змін. і доп.) "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви без розгляду (крім випадків, якщо така заява залишена без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" та з огляду на ціну позову у сумі 1 374,27 грн. (1174,27 + 200,00 = 1374,27) судовий збір визначається мінімальним розміром і складає 1 827,00 грн.

З огляду на викладене, залишення позову без розгляду в частині позовних вимог у сумі 1174,27 грн. є підставою для повернення позивачу з державного бюджету України судового збору у сумі 1 561,11 грн. (1174,27х1827,00:1374,27 = 1561,11 грн.).

Залишок судового бору у сумі 265,89 грн. (1827,00 - 1561,11 = 265,89) покладається на позивача.

Керуючись ст. 7 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змін. і доп.) "Про судовий збір", ст.ст. 4, 32-33, 43, п. 4 ч. 1 ст. 80, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" на користь Дочірнього підприємства Логістична компанія "ЕКСІМ-ЮНІВЕРС" інфляційних втрат у сумі 1 050,00 грн., 3% річних у сумі 124,27 грн. залишити без розгляду.

Припинити провадження у справі в частині позову про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства Логістична компанія "ЕКСІМ-ЮНІВЕРС" 200,00 грн. боргу.

Повернути Дочірньому підприємству Логістична компанія "ЕКСІМ-ЮНІВЕРС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 227, ідентифікаційний код 37006034) судовий збір у сумі 1 561,11 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 1 827,00 грн. за платіжним дорученням № 1541 від 20.11.2014 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи (а.с. 14 том 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 24.02.2015 року та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня, наступного за днем її прийняття.

Суддя І.І. Колісник