ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" лютого 2015 р. Справа № 911/292/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до Приватного підприємства «ТМД Сервіс»
про стягнення 14495,31 грн.
за участю представників:

позивача:Гостищева Н.В. - дов. від 17.01.2015р. № 01-22/6-105
відповідача:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - позивач) до Приватного підприємства «ТМД Сервіс» (далі - відповідач) про стягнення 14495,31 грн., з яких 11518,29 грн. основний борг, 1409,74 грн. інфляційні втрати, 204,09 грн. 3% річних та 1363,19 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди окремого індивідуального визначеного майна від 04.04.2011р. № 02.1.2-14/24-32 щодо сплати орендних платежів.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір оренди окремого індивідуального визначеного майна від 04.04.2011р. № 02.1.2-14/24-32 (далі - договір) відповідно до умов якого орендодавець - позивач передає, а орендар - відповідач приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно згідно таблиці (далі - майно), яке знаходиться на балансі позивача (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на базовий місяць розрахунку орендної плати без врахування ПДВ становить 13000 грн.

Орендодавець щомісячно виставляє орендарю рахунок за оренду майна за звітній місяць та акт приймання-здачі виконаних послуг, орендар з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії орендодавця рахунок та акт приймання-здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 15 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію орендодавця протягом 5 днів з дати його отримання. Якщо протягом 5 днів акт не буде повернутий орендодавцю, він вважається підписаний сторонами (п. 3.7 договору).

Договір діє з дати підписання акту передачі-приймання орендованого майна і укладений строком на 1 рік. У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір може бути продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах при умові погодження з уповноваженим органом управління (п.п. 14.1, 14.2 договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду передбачене договором майно, про що свідчить акт передачі-приймання орендованого майна від 04.04.2011р., який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприемств, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Актом передачі-приймання орендованого майна від 31.12.2013р. № 2 орендар передав, а орендодавець прийняв частину орендованого майна, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприемств, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Для сплати орендних платежів за оренду майна позивач виставляв відповідачу відповідні рахунки-фактура, а саме: від 30.04.2014р. № 216/60 на суму 1672,01 грн., від 30.04.2014р. № 216/61 на суму 1515,40 грн., від 30.04.2014р. № 216/62 на суму 1524,49 грн., від 30.04.2014р. № 216/63 на суму 1558,03 грн., від 31.05.2014р. № 216/72 на суму 1735,55 грн., від 30.06.2014р. № 216/83 на суму 1752,90 грн., від 31.07.2014р. № 216/93 на суму 1759,91 грн. та наступні акти приймання-здачі виконаних послуг: від 30.04.2014р. на суму 1672,01 грн., від 30.04.2014р. на суму 1515,40 грн., від 30.04.2014р. на суму 1524,49 грн., від 30.04.2014р. на суму 1558,03 грн., від 31.05.2014р. на суму 1735,55 грн., від 30.06.2014р. на сум 1752,90 грн., від 31.07.2014р. на суму 1759,91 грн., які (акти) підписані повноважним представником позивача і скріплені печаткою підприємства, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Приймаючи вищезазначені акти як доказ, суд враховує наступне.

Згідно п. 3.7 договору орендар з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії орендодавця рахунок та акт приймання-здачі виконаних послуг. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію орендодавця протягом 5 днів з дати його отримання.

Рахунки-фактури: від 30.04.2014р. № 216/60 на суму 1672,01 грн., від 30.04.2014р. № 216/61 на суму 1515,40 грн., від 30.04.2014р. № 216/62 на суму 1524,49 грн., від 30.04.2014р. № 216/63 на суму 1558,03 грн. з актами приймання-здачі виконаних послуг: від 30.04.2014р. на суму 1672,01 грн., від 30.04.2014р. на суму 1515,40 грн., від 30.04.2014р. на суму 1524,49 грн., від 30.04.2014р. на суму 1558,03 грн. відповідач отримав самостійно у позивача, про що свідчить підпис повноважного представника відповідача на відповідному реєстрі документів, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Рахунки-фактури: від 31.05.2014р. № 216/72 на суму 1735,55 грн., від 30.06.2014р. № 216/83 на суму 1752,90 грн., від 31.07.2014р. № 216/93 на суму 1759,91 грн. з актами приймання-здачі виконаних послуг: від 31.05.2014р. на суму 1735,55 грн., від 30.06.2014р. на сум 1752,90 грн., від 31.07.2014р. на суму 1759,91 грн. відповідач всупереч положенням п. 3.7 договору, самостійно з 10 числа місяця, що слідує за звітним, не одержав його в бухгалтерії орендодавця, у зв'язку з чим позивач надіслав на адресу відповідача зазначені рахунки-фактури та акти, що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист з повідомленням від 20.08.2014р., завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до п. 3.7 договору якщо протягом 5 днів акт не буде повернутий орендодавцю, він вважається підписаний сторонами.

Проте, всупереч положенням п. 3.7 договору відповідач не повернув в бухгалтерію позивача підписані акти приймання-здачі виконаних послуг протягом 5-ти робочих днів з дати їх отримання.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що письмових зауважень по зазначених актах відповідач позивачу не надав, а також не надав мотивованої письмової відмови від їх підписання, суд приходить до висновку, що відповідач орендував майно зазначене в перелічених вище актах приймання-здачі виконаних послуг в обсягах та за цінами, які в них вказані.

Разом з тим, відповідач в супереч умов договору оренди не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати орендних платежів, в зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість зі сплати орендних в розмірі 11518,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо сплати передбачених договором орендних платежів, в зв'язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість зі сплати орендних платежів в розмірі 11518,29 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 11518,29 грн. заборгованості зі сплати орендних платежів.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо сплати орендних платежів передбачених договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочки з 16.05.2014р. по 16.01.2015р. складають 1409,74 грн., 3% річних з прострочених сум за період прострочки з 16.05.2014р. по 16.01.2015р. складають 204,09 грн.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 1205,98 грн., 3% річних в розмірі 170,60 грн. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат розмірі 203,76 грн. та 3% річних в розмірі 33,49 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Також, позивач на підставі п. 3.9 договору просить суд за порушення строків оплати орендних платежів стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, розмір якої за розрахунком позивача за загальний період прострочки з 16.05.2014р. по 16.01.2015р. складає 1363,19 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 11518,29 грн. основного боргу, 1205,98 грн. інфляційних втрат, 170,60 грн. 3% річних та 1363,19 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладається на відповідача, оскільки спір виник в наслідок його неправильних дій. Доказів протилежного останній суду не надав.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ТМД Сервіс» (08320, Київська обл., Бориспільський район, с. Мала Олександрівка, вул. Центральна, 55, ідентифікаційний код 35126045) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ідентифікаційний код 20572069) 11518 (одинадцять тисяч п'ятсот вісімнадцять) грн. 29 коп. основного боргу, 1205 (одну тисячу двісті п'ять) грн. 98 коп. інфляційних втрат, 170 (сто сімдесят) грн. 60 коп. 3% річних, 1363 (одну тисячу триста шістдесят три) грн. 19 коп. пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 27.02.2015р.