ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа № 911/4627/14

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», Київська обл., м. Вишгород

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінету Міністрів України, м. Київ

та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

про стягнення ,69 грн.

Головуючий суддя Наріжний С.Ю.

Суддя Подоляк Ю.В.

Суддя Лилак Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Саква Д.Ю. - довіреність № 01/44-734Д від 25.12.2014 р.

Деревинська О.М. - довіреність № 01/44-743Д від 25.12.2014 р.

від відповідача: Мажирін І.О. - довіреність № 34 від 15.08.2014 р.

від третьої особи 1: Роздобудько С.Г. - довіреність № 9-22/26 від 14.01.2015 р.

від третьої особи 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось Державне підприємство «Енергоринок» (далі - позивач) з позовом до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі - відповідач) про стягнення ,69 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01, зокрема щодо оплати поставленої електроенергії за період 2012-2013 р.р. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача ,69 грн. заборгованості, з якої: ,42 грн. - основного боргу, 33790821,73 грн. - пені, 2459676,62 грн. - штрафу, 126992686,13 грн. - 3 % річних та 408027703,79 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2014 р. порушено провадження у справі № 911/4627/14 та призначено її до розгляду на 17.11.2014 р.

Ухвалою суду від 17.11.2014 р. розгляд справи відкладено на 10.12.2014 р. та ухвалою суду від 10.12.2014 р. призначено колегіальний розгляд справи.

Ухвалою суду від 15.12.2014 р. справу прийнято до провадження у складі колегії головуючий суддя Наріжний С.Ю., судді Грєхов А.С., Лилак Т.Д., розгляд справи призначено на 14.01.2015 р.

12.01.2015 р. через відділ діловодства суду надійшла заява Позивача від 09.01.2015 р. № 03/44-105 (вх. № 5/15) про відвід суддів Грєхова А.С. та Лилака Т.Д.

12.01.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача від 12.01.2015 р. № 44/264 (вх. № 308/15) про фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів, яке було задоволено судом.

Ухвалою суду від 14.01.2015 р. залишено без задоволення заяву Позивача про відвід суддів Грєхова А.С. та Лилака Т.Д.

Крім цього, ухвалою суду від 14.01.2015 р. залучено до участі у справі третіх осіб 1, 2 - Кабінет Міністрів України та Міністерство енергетики та вугільної промисловості України; розгляд справи відкладено на 04.02.2015 р.

Ухвалою суду від 03.02.2015 р. у зв'язку з перебуванням судді Грєхова А.С. у відпустці на підставі розпорядження № 22-АР від 02.02.2015 р. справу прийнято до провадження у складі головуючий суддя Наріжний С.Ю., судді Подоляк Ю.В., Лилак Т.Д.

04.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача від 02.02.2015 р. б/№ (вх. № 2556/15) на позов, згідно якого Відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні повністю.

У судовому засіданні 04.02.2015 р. оголошено перерву до 04.03.2015 р.

12.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли заперечення Позивача від 10.02.2015 р. № 01/44-1597 (вх. № 3212/15) на відзив Відповідача.

12.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача від 11.02.2015 р. № 44/44-1618 (вх. № 3213/15) про залучення судової практики.

03.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Третьої особи 2 від 02.03.2015 р. № 17/0489 (вх. № 4747/15) про відкладення розгляду справи.

04.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача від 04.03.2015 р. б/№ (вх. № 4888/15) про залучення додаткових доказів.

04.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Третьої особи 1 від 03.02.2015 р. № 1157-0-4-15 (вх. № 4890/15) по суті спору, згідно яких Третя особа 1 повністю підтримує позовні вимоги Позивача.

В судове засідання 04.03.2015 р. з'явились представники Позивача, Відповідача і Третьої особи 1 та надали пояснення у справі. Позивач та Третя особа 1 позов підтримали і просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Третя особа 2 у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши клопотання Третьої особи 2 про відкладення розгляду справи, колегією суддів встановлено, що останнє обґрунтоване тим, що Третя особа 2 наразі вирішує питання щодо утворення робочої групи з позапланової перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Відповідача, у зв'язку з чим Третій особі 2 потрібен час для підготовки правової позиції у цій справі.

В той же час колегія суддів не знаходить зазначені обґрунтування достатніми для відкладення розгляду справи, оскільки створення зазначеної робочої групи Міністерством не є підставою для відкладення розгляду даної справи по суті в контексті приписів ст. 77 ГПК України. До того ж судом береться до уваги, що у судовому засіданні присутній представник Відповідача, до якого заявлені позовні вимоги та вказана особа висловила свою позицію у справі.

За таких обставин суд залишає без задоволення клопотання Третьої особи 2 про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 04.03.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, Відповідача та Третьої особи 1, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2008 р. між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ, позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством «Укренерговугілля», яке згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 13.11.2008 р. № 557 було реорганізовано в Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (ЕК, відповідач у справі) укладено договір № 3/08-ЕЕ/4695/01 (далі - Договір), відповідно до умов якого ДПЕ зобов'язалося продавати, а ЕК - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно п. п. 4.10., 4.13. Договору, ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках. Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками Акт купівлі-продажу електроенергії.

Пунктами 6.1, 6.4. Договору сторонами врегульовано порядок оплати отриманої електроенергії.

Договір укладено на термін з 01 червня 2008 року до 31 грудня 2008 року. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати договір за один місяць до дати закінчення строку дії договору (п. 11.6. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи жодна з сторін Договору не зверталася із заявами про розірвання договору від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01 за один місяць до дати закінчення строку дії Договору.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність факту продовження дії Договору від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01.

На виконання п. 2.1. Договору Позивач за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. передав Відповідачу електроенергію на загальну суму 6,22 грн., що підтверджується відповідними підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу електроенергії за вказаний період, копії яких долучені до матеріалів справи.

Для оплати вартості електроенергії поставленої за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на підставі Договору, Позивачем виставлені Відповідачу рахунки-фактури на визначену суму, копії яких також долучені до матеріалів справи.

Однак Відповідач, в порушення вимог п. п. 6.1, 6.4. Договору, за отриману від Позивача електроенергію розрахувався частково на суму ,80 грн, що підтверджується довідкою про стан взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. станом на 30.10.2014 р. по договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 та актом звірки розрахунків станом на 01.09.2014 р. від 18.09.2014 р. № 01/1718, який підписаний та скріплений печатками Позивача та Відповідача без зазначення Відповідачем будь-якого зауваження щодо якості, вартості, обсягу реалізованої Позивачем електроенергії чи суми заборгованості Відповідача перед Позивачем з оплати придбаної електроенергії, копія якого знаходиться в матеріалах справи, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виник борг з оплати електроенергії, яка передана Позивачем Відповідачу за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на підставі Договору, у сумі ,42 грн.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором з оплати отриманої електричної енергії за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму ,69 грн., яка включає в себе станом на 24.10.2014 р. основний борг у сумі ,42 грн., інфляційні нарахування у сумі 408027703,79 грн., 3% річних у сумі 126992686,13 грн., пеню у сумі 33790821,73 грн. та штраф у сумі 2459676,62 грн.

Заперечуючи проти позову Відповідач у відзиві посилається на приписи статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та стверджує, що нормами Закону передбачено перерахування коштів виключно через рахунки із спеціальним режимом використання, отже Відповідач позбавлений можливості здійснювати розрахунки в інший спосіб, тобто через інші рахунки.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Закон України «Про електроенергетику» у ч. 8, 9 ст. 15 передбачає, що оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. Сторонами договору є суб'єкти господарської діяльності, пов'язаної з: диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням об'єднаною енергетичною системою України; виробництвом електричної енергії на електростанціях; передачею електричної енергії; постачанням електричної енергії; розподілом електричної енергії; оптовим постачанням електричної енергії.

Колегія суддів встановила, що договором, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної електроенергії України, є Договір між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996 р., затверджений постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі за текстом: ДЧОРЕ).

Згідно п. «а», «в» ч. 1 преамбули ДЧОРЕ, Державне підприємство «Енергоринок», яке одержало ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і виконувати положення цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору; Постачальник електричної енергії, який одержав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як члена ринку.

Пунктом 1.1. ДЧОРЕ передбачено, що Державне підприємство «Енергоринок» є стороною цього Договору та здійснює діяльність з оптового постачання електричної енергії. Постачальник електричної енергії сторона цього Договору, що купує електричну енергію на Оптовому ринку. Місцевий або незалежний постачальник, який діє відповідно до умов своє ліцензії. Місцевий постачальник - постачальник, який одержав ліцензію з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території.

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, отже Позивач та Відповідач є членами оптового ринку електричної енергії.

Закон України «Про електроенергетику» у абз. 5 ч. 12 ст. 15 передбачає, що всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Відповідно до п. 2.3., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3. ДЧОРЕ, кожний член ринку, починаючи від дати набрання чинності цим Договором зобов'язаний: продавати всю вироблену та імпортовану електричну енергію ДПЕ на Оптовому ринку згідно з цим Договором та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього. Виняток може становити електрична енергія, яка: - споживається для власних потреб електростанцій; - вироблена на електростанціях із установленою потужністю нижче 20 МВт; - вироблена на електростанціях, у яких загальний відпуск електричної енергії в об'єднану енергетичну систему України становив менше 100 млн. кВт год. за попередній рік; - вироблена на теплоелектроцентралях, які входять до складу постачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності. Укласти двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії з ДПЕ. Купувати електричну енергію у ДПЕ, згідно з цим договором, та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього.

Рішенням Конституційного Суду України від 12.02.2002 р. № 3-рп/2002 (справа про електроенергетику) встановлено, що запроваджений порядок грошових взаєморозрахунків на оптовому електричної енергії не порушує правову модель господарських відносин.

Постановою НКРЕ від 11.05.2006 року за № 577 схвалено Примірний договір купівлі-продажу електроенергії між оптовим постачальником електричної енергії (Державним підприємством «Енергоринок») та постачальником електроенергії за регульованим тарифом.

Таким чином на підставі вищевказаних правових актів між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01.

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії регламентовано ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику».

Згідно ч. 2, 3, 4, 5, 6 ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; поточний рахунок енергопостачальника; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії. Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку електричної енергії, всіма енергопостачальниками перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. З поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії зазначені кошти спрямовуються виключно: енергогенеруючим компаніям та іншим суб'єктам господарської діяльності, які провадять продаж електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії; підприємству, яке здійснює диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України, підприємству, яке здійснює передачу електричної енергії, а також на допоміжні заходи із забезпечення сталого функціонування об'єднаної енергетичної системи України; на поточний рахунок оптового постачальника електричної енергії; іншим особам, які мають право на отримання коштів з інвестиційної складової оптового тарифу на електричну енергію, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, в тому числі на спільне фінансування розвитку нетрадиційних джерел електричної енергії.

Відповідно до ч. 8 ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (енергопостачальника, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території) є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та енергопостачальником (договору на постачання електричної енергії між енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, та споживачем).

Колегією суддів береться до уваги, що відповідно до п. 3.6. ДЧОРЕ, для виконання своїх зобов'язань за цим договором ДПЕ відкриває у Банкіра ринку поточний рахунок із спеціальним режимом використання (банківський рахунок ринку), на який перераховуються кошти за електричну енергію, продану постачальником, згідно з законодавством. ДПЕ спрямовує кошти, які надійшли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового ринку, згідно з алгоритмом оптового ринку та Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку.

Згідно п. 6.3., 6.6. Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії (додаток 4 до ДЧОРЕ) (далі за текстом: ІВКОР), під час проведення розрахунків за електричну енергію: кошти (за винятком коштів, що перераховуються згідно з окремими рішеннями Уряду), що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників, а також кошти, що перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника на рахунки виробників та інших учасників розподілу коштів, у розрахунковому періоді, зараховуються як поточна оплата електричної енергії, придбаної в цьому ж періоді; кошти, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового постачальника з інших рахунків місцевих постачальників у розрахунковому періоді, зараховуються як оплата електричної енергії згідно з призначенням платежу, вказаним у платіжному документі. Оплата за куплену в оптовому ринку електричну енергію постачальниками здійснюється на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового постачальника на підставі договорів купівлі-продажу електричної енергії, які укладаються відповідно до договору

Пунктами 6.1., 6.4. Договору сторони погодили, що оплату за куплену електроенергію ЕК здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання ЕК, відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, а також з інших рахунків ЕК. Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що встановлений п. 6.1., 6.4. Договору алгоритм розподілу коштів не звільняє Відповідача від обов'язку з оплати отриманої за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2., 6.4., 6.5., 6.7. ІВКОР, споживачі, яким електрична енергія постачається місцевим постачальником, зобов'язані оплачувати її коштами виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання місцевих постачальників. Оплата за продану виробниками ті іншими суб'єктами електричну енергію оптовому постачальнику здійснюється на їх рахунки згідно з умовами двосторонніх договорів. Банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника, які надійшли від постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму та на підставі розпорядження власника рахунку. При проведенні розрахунків за куплену електричну енергію оптовий постачальник обов'язково вказує у призначенні платежу розрахунковий період, за який здійснюється оплата, обсяг та розмір ПДВ. Банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників на поточні рахунки оптового постачальника відповідно до алгоритму двічі на день. При цьому у призначенні платежу банкіром ринку зазначається: «За електричну енергію згідно з постановою НКРЕ, в тому числі ПДВ».

Згідно п. 9.1. ІВКОР, алгоритм оптового ринку складається з двох складових частин. Перша складова частина стосується порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників, і застосовується відповідно до Порядку визначення відрахувань коштів на поточні рахунки місцевих постачальників та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника. Друга складова стосується порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника.

Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 р. № 1136, у п. 4 передбачає, що уповноважений банк до 12 години операційного дня здійснює перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. які надійшли від постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму, встановленого НКРЕ, та на підставі розпорядження власника рахунку згідно з режимом, встановленим у договорі про розрахунково-касове обслуговування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що перерахування коштів з поточного рахунку з спеціальним режимом використання Державного підприємства «Енергоринок» на рахунки його кредиторів здійснюється на підставі його розпорядження (вказівки), на відміну від Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», розрахунки якого з Державним підприємством «Енергоринок» здійснюються автоматично обслуговуючим банком з його рахунків із спеціальним режимом використання без волі та впливу власника таких рахунків, відповідно до алгоритму встановленого НКРЕ України.

Все викладене вище спростовує позицію Відповідача, викладену у відзиві на позов, зокрема відносно того, що Відповідач не має підстав для проведення розрахунків з Позивачем за отриману електроенергію з інших рахунків Відповідача, окрім рахунку із спеціальним режимом використання.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що заперечення Відповідача на позов, викладені у відзиві на позов, є безпідставними та необґрунтованими.

Як встановлено судом вище, Відповідачем обов'язок щодо оплати отриманої електроенергії за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. виконано частково, зокрема несплаченою залишається сума основного боргу в розмірі ,42 грн.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем порушено передбачене Договором та ст. 15, 15-1 Закону України «Про електроенергетику», ст. 526, 530, 612, 655, 692 ЦК України, ст. 173, 175, 193 ГК України, право Позивача на одержання коштів за продану електроенергію.

Враховуючи те, що ,42 грн. основного боргу Відповідача перед Позивачем за отриману електричну енергію за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. на підставі Договору на час прийняття судового рішення не погашено, що додатково підтверджується усними поясненнями представника Відповідача, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога Позивача про стягнення з Відповідача ,42 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем за період з 20.04.2014 р. по 01.10.2014 р. нарахована пеня в сумі 33790821,73 грн., у також нараховано штраф у сумі 2459676,62 грн.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами другою, третьою цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.3.2. Договору сторони останнього погодили, що ЕК несе відповідальність за порушення строків оплати за отриману електроенергію, передбачених розділом 6 договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обов'язку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії.

Водночас, заявлена Позивачем пеня не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, відповідно до п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Проте Позивачем в порушення вищенаведених приписів законодавства здійснено нарахування пені за Договором за 6 місяців, що передували даті звернення Позивача до суду, за зобов'язаннями, обов'язок виконання яких настав у 2013 році. Тобто фактично Позивачем було змінено початок перебігу строку нарахування пені.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені у позові суми пені є необґрунтованими та розрахованими Позивачем з порушенням вимог законодавства, отже вказані суми не підлягають задоволенню судом.

Досліджуючи позовну вимогу Позивача по стягнення з Відповідача штрафу у сумі 2459676,62 грн., колегією суддів встановлено наступне.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.01.2013 р. у справі № Б911/46/11/13-г (суддя Мальована Л.Я.) порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі», зокрема за заявою ДП «Енергоринок».

На підставі п. 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в ред., що набрала чинності з 19.01.2013 р.), під час розгляду справи № Б911/46/11/13-г підлягають застосовуванню положення Закону в редакції, чинній станом на дату порушення провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній станом на 03.01.2013 р.), мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Так, ухвалою господарського суду Київської області від 17.10.2014 р. у справі № Б911/46/11/13-г залишено без розгляду заяву про порушення справи про банкрутство Відповідача у цій справі та припинено дію мораторію за задоволення вимог кредиторів.

Як зазначено вище, відповідно до положень п. 6.4., 7.3.2. Договору, остаточний розрахунок за отриману електроенергію Відповідачем здійснюється до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим; за прострочення понад 30 днів додатково Позивач має право стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу.

Таким чином згідно приписів ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у Позивача відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за Договором, починаючи з 03.01.2013 р. по 17.10.2014 р.

Отже Позивачем безпідставно нараховано штраф на заборгованість Відповідача за зобов'язаннями за Договором за період з листопада 2012 р. по грудень 2013 р., оскільки дати виникнення у Позивача права нараховувати штраф за вказаними зобов'язаннями підпадають під дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин за період заборгованості, визначений Позивачем у позові, Позивач мав право нараховувати Відповідачу штраф у відповідності до п. 7.3.2. Договору лише на заборгованість Відповідача за зобов'язаннями за період з січня 2012 р. по жовтень 2012 р. - ,27 грн.

Так, здійснивши власний перерахунок суми штрафу за Договором за вказаний період, колегія суддів дійшла висновку, що вірною сумою штрафу є 1099218,89 грн. - 0,1 % від суми боргу Відповідача за Договором за період січень-жовтень 2012 року ,27 грн.

Таким чином позовна вимога Позивача про стягнення з Відповідача штрафу підлягає задоволенню частково, у сумі 1099218,89 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 126992686,13 грн. 3 % річних та 408027703,79 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останні є обґрунтованими та арифметично вірними, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 126992686,13 грн. та вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 408027703,79 грн.

При цьому колегія суддів відзначає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних не підпадає під дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, передбаченого ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вказані категорії не є штрафними чи іншими санкціями; за своєю правовою природою інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Беручи до уваги все вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (07300, Київська обл., м. Вишгород, ПАТ «Укргідроенерго»; ) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; (два мільярди чотириста п'ятдесят дев'ять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 42 коп. основного боргу, 1099218 (один мільйон дев'яносто дев'ять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 89 коп. штрафу, 126992686 (сто двадцять шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 13 коп. 3 % річних, 408027703 (чотириста вісім мільйонів двадцять сім тисяч сімсот три) грн. 79 коп. інфляційних втрат та 72232 (сімдесят дві тисячі двісті тридцять дві) грн. 46 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 33790821,73 грн. пені та 1360457,73 грн. штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 10.03.2015 р.

Головуючий суддя С.Ю. Наріжний

суддя Ю.В. Подоляк

суддя Т.Д. Лилак