ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.15р. Справа № 904/10400/14

За позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", (м. Дніпродзержинськ)

до Житлово-будівельного кооперативу "Троянда", (м. Дніпродзержинськ)

про стягнення 7 141,44 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Миткалик Є.В. - юрисконсульт (дов. № 00.01.0130 від 15.04.14р.)

від відповідача: Горкун Д.О. - представник (дов. № б/н від 04.02.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Троянда" (далі-відповідач) про стягнення 7 141,44 грн.

Сума позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання за відсутності у споживача приладів обліку № 161 від 22.10.1999р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену теплову енергію.

Представником позивача у судовому засіданні надано копію витягу з Держреєстру на відповідача.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 20033233 станом 04.02.2015 року юридичне місцезнаходження відповідача (Житлово-будівельний кооператив "Троянда") - 51911, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, Баглійський район, вул. Горького, буд. 25 - куди і направлялись ухвали суду.

Представником позивача в судовому засіданні наданий лист № 00.09.0224/1 від 27.02.15р., в якому зазначено, що заборгованість відповідача за послуги теплопостачання згідно договору № 161 від 22.10.99р. станом на 27.02.15р. складає у сумі 7 141,44 грн. Періодом виникнення заборгованості є період з моменту укладання договору, а саме: з 22.10.1999р. по жовтень 2002р., тобто на момент передачі функцій реалізації теплової енергії до ВАТ "ДДТЕЦ". Існуюча заборгованість підтверджена актами звіряння взаємних розрахунків станом на 24.12.01р. та на 06.09.02р. Остання сплата за послуги теплопостачання за вище зазначеним договором надійшла на розрахунковий рахунок КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" 29.12.05р. Борг, який утворився станом на 01.01.06р. в сумі 7 141,44 грн. станом на 27.02.15р. не сплачено та рахується як заборгованість.

Відповідач проти позовних вимог заперечує (відзив на позовну заяву від 02.03.15р.) та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, просить суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі та застосувати строк позовної давності до вимог Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" до Житлово-будівельного кооперативу "Троянда" (далі-відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 7 141,44 грн.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 1999 року між Комунальним підприємством "Дніпродзержинськтепломережа", як постачальник, та Житлово-будівельним кооперативом "Троянда", як споживач, було укладено договір на відпуск теплової енергії № 161, відповідно до умов якого, відповідач зобов'язаний був прийняти та оплатити теплову енергію на умова передбаченим даним договором.

Згідно п. 1.2. договору, планове середньомісячне споживання теплової енергії на опалення енергії на опалення та вентиляцію, витрата гарячої та холодної води в системі центрального гарячого водопостачання характеризується наступними показниками (таблиця № 1).

Нарахування оплати за теплову енергію, гарячу і холодну воду виробляється постачальником на підставу документа, затвердженого відділом цін Облвиконкому або іншим уповноваженим Держадміністрацією, органом (п. 2.1. договору).

Споживач зобов'язується проводити передоплату за теплову енергію, гарячу і холодну воду в безакцептному порядку по рахунках (або іншим платіжними документами) постачальника, вступникам не раніше 5-го числа оплачуваного місяця. При несвоєчасній оплаті, але не раніше ніж три доби з дня пред'явлення платіжних документів, проводиться нарахування пені у розмірі 0,5% від суми платежу за кожні повні або неповні добу затримки платежу.

У разі неоплати після закінчення 14 днів з дня пред'явлення платіжних документів постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачі теплової енергії споживачу (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що оплата в поточному місяці нараховується по плановому середньомісячні витраті теплової енергії, гарячої та холодної води, передбаченому п. 1.2. цього договору (для жовтня і квітні витрата теплоти на потреби опалення та вентиляції становить 50% від планового середньомісячного витрати), з урахуванням різниці планових і фактичних показників за минулий місяць.

Позивач зазначає, що відповідно до умов договору на відпуск теплової енергії № 161 від 22.10.99р., станом на 01.11.2011 рік відповідачу постачалася теплова енергія на загальну суму 7 141,44 грн.

Отже, Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" належним чином виконувало свої зобов'язання за вищевказаним договором щодо поставлення відповідачу теплової енергії на загальну суму 7 141,44 грн.

Проте, в порушення строків вказаних у пункті 2.1. договору, відповідач не здійснив оплату за поставки теплової енергії.

Таким чином, на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед їхнім підприємством за поставлену теплову енергію складає у сумі 7 141,44 грн.

Також, позивач вказує на те, що 01.05.2004 року відповідачем був підписаний акт взаємозвіряння, яким він визнав у себе наявність заборгованості перед Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

04 серпня 2011 року назву підприємства позивача було змінено на Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену теплову енергію у сумі 7 141,44 грн.

З приводу заперечень відповідача господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує, що між позивачем та відповідачем 22 жовтня 1999 року був укладений договір про відпуск теплової енергії на умовах передбачених договором, однак відповідно до п. 2.1. спірного договору, не встановлені строки уплати за надані послуги, у зв'язку з чим, посилання позивача в позові на порушення строків уплати, які встановлені п. 2.1. договору є безпідставними та необґрунтованими.

Натомість п. 3.1. договору, споживач зобов'язується проводити передоплату за теплову енергію, гарячу і холодну воду в безакцептному порядку по рахунках (або іншим платіжними документами) постачальника, вступникам не раніше 5-го числа оплачуваного місяця.

Таким чином, договором встановлено, що оплата здійснюється на підставі документів, які надходять від постачальника послуг, а в даному випадку, докази які б підтверджували надходження документів про оплату начебто наданих послуг позивачем не надано.

02 березня 2015 року відповідач звернувся до господарського суду із заявою, якою просить суд застосувати строк позовної давності до вимог Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" до Житлово-будівельного кооперативу "Троянда" про стягнення грошових коштів у сумі 7 141,44 грн.

Відповідно до ст. 223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовується загальні та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

Отже, до майново-господарських зобов'язань, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь іншої сторони або утриматися від певної дії) має застосовуватися позовна давність, строки якої визначені Цивільним кодексом України.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст. 261 Цивільного кодексу України, а саме, строк позовної давності починає спливати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо у передбачених законом випадках із позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання причин пропущення позовної давності поважними може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Як передбачено статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, встановлена вимогами статті 257 Цивільного кодексу України тривалістю у три роки.

Відповідно до Пленуму Вищого господарського суду України № 10 - 2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", надано роз'яснення у відповідності до яких Законом не встановлено вимоги щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання: господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

З позовної заяви вбачається, що 01.05.2004 року відповідачем був підписаний акт взаємозвіряння, яким він визнав наявність заборгованості перед нашим підприємством. Тобто, перебіг позовної давності розпочався з 01.05.2004 року і сплинув 01.05.2007 року, тоді як позивач звернувся з позовом до суду лише 29 грудня 2014 року (про що свідчить вхідний штамп канцелярії суду на позовній заяві), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 7 141,44 грн. не підлягають задоволенню.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач звернувся з позовом за межами трирічного строку від моменту виконання зобов'язання відповідачем за договором на відпуск теплової енергії. Доказів пропущення строку позовної давності з поважних причин позивачем не надано.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, отже викладене є підставою для відмови у задоволення позову.

Судові витрати по справі на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача, оскільки у позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.03.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін