ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.2015 Справа № 920/154/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Моїсеєнко В.М., при секретарі судового засідання Малюк Р.Б., розглянувши матеріали справи № 920/154/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нодис», м.Суми

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Сумський державний університет, м. Суми

про визнання недійсним договору оренди державного майна,

представники сторін:

від позивача: Пєхтєрєв Д.В.

від відповідача: Ладиченко О.М.

від третьої особи: Кузікова О.М.

В судовому засіданні 12.02.2014р. оголошувалась перерва до 26.02.2015р. до 11 год. 00 хв.

Суть спору: позивач в своїй позовній заяві б/н від 29.01.2015р. просить визнати недійсним договір оренди державного майна № 2090, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нодис» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області 23 липня 2014 року в м. Суми.

12.02.2015р. відповідач подав відзив № 10-03-00588 від 11.02.2015р. на позовну заяву, в якому зазначає, що він не є власником майна, що передавалось в оренду за договором № 2090, як це зазначає позивач, а, у відповідності до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», є орендодавцем нерухомого майна за договором оренди № 2090. Орган управління майном, що передавалось в оренду - Міністерство освіти та науки України, листом повідомило позивача про те, що надає дозвіл на передачу майна в оренду терміном на один рік. Балансоутримувач - Сумський державний університет, також не заперечував проти надання майна в оренду. 23.07.2014 р. між позивачем та третьою особою був підписаний акт приймання-передавання майна, п. 3 якого сторони підтвердили відсутність претензій у сторін відносно майна, що передається в оренду. Крім того, рішенням господарського суду Сумської області від 05.02.2015р. у справі № 920/2048/14 договір № 2090 розірвано, тому відсутній предмет спору у справі № 920/154/15. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

11.02.2015 р. третя особа надала пояснення від 11.02.2015р. № 15/01/01 по справі № 920/154/15, відповідно до яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні, на підставі наступного: майно, що передано позивачу в оренду, є державною власністю, перебуває на балансі та в оперативному управлінні Сумського державного університету відповідно до ст. 63 Закону «Про вищу освіту» № 2984-ІП, Статуту університету, що підтверджується доданими документами. Жодних доказів належності майна іншим особам позивач не надав.

Спірний договір оренди державного майна було укладено у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (далі - Закон) належними сторонами та у встановленому порядку. Орендодавцем, яким є відповідно до ст. 5 Закону Регіональне відділення фонду державного майна України по Сумській області, проведено конкурс на оренду державного майна, з переможцем якого - Товариством з обмеженою відповідальністю «НОДИС» - укладено договір відповідно до ст. 9 Закону. Сумський державний університет, як балансоутримувач майна, та Міністерство освіти і науки України, як орган, уповноважений управляти майном, надали згоду на передачу нерухомого майна в оренду. Третя особа вважає необґрунтованим посилання позивача в своїх позовних вимогах на ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, оскільки відповідач як на момент укладення договору, так і на сьогодні, відповідно до ст. 92 ЦК України та Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області, затвердженого Головою ФДМУ від 16.07.2012 р., володіє достатнім обсягом цивільної дієздатності для укладення договорів оренди державного майна. Також позивач не надав жодного доказу того, що укладений договір оренди суперечить законодавству, інтересам держави, суспільства чи моральних засадам.

Під час укладення договору оренди державного майна № 2090 сторони (позивач та відповідач) узгодили всі істотні умови договору, а також порядок приймання-передавання орендованого майна (п. 7.1., 2.4. договору). У встановленому договором порядку 23.07.2014 р. обумовлене майно було передано позивачу в користування, про що складено акт приймання-передавання (є в матеріалах справи). Претензій щодо майна позивач не висловив.

Пропорційний розподіл орендної плати між орендодавцем та балансоутримувачем також жодним чином не суперечить законодавству та передбачений п. 3.6 договору, з урахуванням ст. 19 Закону, та п. 10 ч. 3 ст.29 Бюджетного кодексу України.

23.07.2014 р. орендоване майно передано позивачу в користування на підставі договору оренди державного майна №2090. З моменту передачі і на сьогодні позивач користується переданим йому майном та має змогу провадити свою господарську діяльність з його використанням. На підтвердження іншого позивач доказів не надав. Позивач жодного разу не звертався до відповідача чи третьої особи з приводу розірвання договору та повернення майна з підстав неможливості користування ним. Позивач не пояснює, яким чином балансоутримувач чинить перешкоди в користуванні орендованим майном та не надає жодних доказів на підтвердження цього. Крім цього, позивач вказує, що перешкоди йому чинять власники транспортних засобів, що користуються стоянкою. Відповідно до п 1.2. договору державне майно передане Позивачу для розміщення стоянки для автомобілів. Відносини позивача з третіми особами, організація надання їм послуг автостоянки, отримання від них коштів, застосування до порушників зобов'язань відповідальності тощо не є предметом договору оренди державного майна та не можуть породжувати правових наслідків ані для орендодавця, ані для балансоутримувача.

12.02.2015р. третя особа подала додаткові пояснення від 12.02.2015р. № 15/01/02, в якому зазначила, що у своїх позовних вимогах позивач стверджує, що не може здійснювати свою господарську діяльність на території орендованого майна. Третя особа з цим не погоджується, оскільки позивач протягом договору оренди користується майном переданим в оренду та укладає з фізичними особами договори про платне надання парко-місць для зберігання транспортних засобів на території автостоянки. На підтвердження цього третя особа надала копії договорів: № 166 від 01.08.2014р., № 179 від 04.09.2014р., № 119 від 15.08.2014р.

26.02.2015р. відповідач подав до господарського суду Сумської області заяву № 10-03-00769 від 25.02.2015р., в якій просить суд залучити до матеріалів справи копію протоколу № 3 від 24.06.2014 року засідання конкурсної комісії на право оренди державного нерухомого майна - комплексу будівель та споруд для зберігання транспортних засобів на 180 машино-місць за адресою: м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2.

Суд оглянув подані документи та долучив копію протоколу до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

24.06.2014р. відбулось засідання конкурсної комісії на право оренди державного нерухомого майна - комплексу будівель та споруд для зберігання транспортних засобів на 180 машино-місць, з них 77 машино-місць під накриттям за адресою: м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2.

Переможцем конкурсу стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Нодис», яке запропонувало найвищий розмір орендної плати за базовий місяць - квітень 2014 року - 21060,00 грн.

23 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нодис» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області був укладений договір оренди державного майна № 2090 зі строком на 1 рік.

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди № 2090, орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - комплекс будівель та споруд для зберігання транспортних засобів на 180 машино-місць, з них 77 машино-місць під накриттям (до складу об'єкту входять: замощення із щебеню площею 6170,98 м.кв.; двоповерхова будівля для охорони загальною площею 24,66 м.кв.; огорожа на бетонній основі з плоского шиферу) за адресою: м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2, що перебуває на балансі Сумського державного університету, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.03.2014р. і становить за незалежною оцінкою 1 444 400,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору, майно передається в оренду з метою розміщення стоянки для автомобілів.

Відповідно до п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна між балансоутримувачем та орендарем.

23.07.2014р. позивачем та третьою особою був підписаний акт приймання-передавання майна, згідно якого позивач прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - комплекс будівель та споруд для зберігання транспортних засобів на 180 машино-місць, з них 77 машино-місць під накриттям (до складу об'єкту входять: замощення із щебеню площею 6170,98 м.кв.; двоповерхова будівля для охорони загальною площею 24,66 м.кв.; огорожа на бетонній основі з плоского шиферу) за адресою: м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2, що перебуває на балансі Сумського державного університету, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.03.2014р. і становить за незалежною оцінкою 1 444 400,00 грн.

Згідно з п. 10.1 Договір оренди укладено строком на 1 рік, що діє з 23.07.2014р. до 22.07.2015р. включно.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.02.2015р. у справі № 920/2048/14 позов заступника прокурора Сумської області - прокурора м. Суми в інтересах держави в особі позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області задоволено повністю, зокрема, розірвано договір оренди державного майна від 23.07.2014 року № 2090 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нодис".

Зазначене рішення оскаржене до апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він не може здійснювати свою господарську діяльність з підстав того, що майно, яке є предметом договору, як на момент укладення договору, так і на даний час використовується власниками автомобільного транспорту, які стверджують, що саме вони є власниками майна, що є предметом оренди. Вони самостійно побудували вказану автостоянку та облаштували на ній накриття для зберігання автомобілів. Позивач стверджує, що ці особи відмовились звільняти автостоянку та виконувати законні вказівки орендаря. На думку позивача відповідач та третя особа не є власниками об'єкту оренди, так як не несли затрат на його створення та не створювали такий об'єкт. Предмет договору оренди № 2090 був створений фізичними особами, які використовують вказану автостоянку для задоволення своїх потреб. В зв'язку з чим, у відповідача на момент укладення спірного договору оренди не було необхідного обсягу цивільної дієздатності, визначеної ст. ст. 761, 795 ЦК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що зумовлюють недійсність вказаного договору в силу ч. 2 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 3 ст. 283 ГК України визначає, що об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», цей Закон регулює:

- організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності;

- майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Частина 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об'єктом оренди за цим законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Згідно з абз. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцем є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Фонд державного майна України щодо державного майна, а органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування, щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим, або комунального майна формують щороку на підставі інформації органів, уповноважених управляти відповідним майном, переліки цілісних майнових комплексів підприємств та їх структурних підрозділів і нерухомого майна, що може бути передано в оренду.

У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Відповідно ч. 3 ст. Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

У відповідь на лист-звернення № 07-09-00771 від 14.02.2014р. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області Міністерство освіти та науки України надало дозвіл на передачу в оренду зазначеного майна відповідно до законодавства терміном на один рік.

Листом № 06.03/06-05/642 від 13.02.2014р. Сумський державний університет повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області про те, що він не заперечує проти надання в оренду нерухомого майна - комплексу будівель та споруд для зберігання транспортних засобів на 180 машино-місць за адресою: м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2. Дане майно знаходиться на балансі Сумського державного університету.

Листом № 01/06-05/8848 від 19.09.2014р. Сумський державний університет повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області про те, що жодних речових прав на майно, що є предметом договору оренди, які б стали перешкодою в користуванні ТОВ «Нодис» цим майном, у будь-яких третіх осіб немає. СумДУ не заперечує проти вжиття ТОВ «Нодис» заходів до третіх осіб, що чинять перешкоди в правомірному користуванні майном, якщо такі заходи не завдадуть шкоди цьому майну. Листом від 01.10.2014р. № 11-09-04071 про це було повідомлено ТОВ «Нодис».

Третьою особою були надані копії договорів від 15.08.2014р., від 04.09.2014р., від 01.08.2014р., які свідчать про те, що позивач використовував орендоване майно для здійснення своєї підприємницької діяльності.

Пунктом 2.2. договору оренди № 2090 від 23.07.2014р. визначено, що власником майна (предмета оренди) є Держава.

Відповідно до ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

В даному випадку Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області є особою, уповноваженою на укладення договору оренди державного майна, згідно з положеннями Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Посилаючись на ці норми позивач зазначає, що договір оренди державного майна та акт приймання-передавання майна повинні укладатись між ним та відповідачем.

Суд зазначає, що договір оренди № 2090 від 23.07.2014р. і так укладений між позивачем та відповідачем.

Акт приймання-передавання майна від 23.07.2014р. підписаний позивачем та третьою особою, так як остання є балансоутримувачем державного нерухомого майна, що є предметом оренди. Даний акт погоджений першим заступником начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області Петровою С.М. Більше того, п. 3 даного акту сторони підтвердили відсутність претензій у сторін відносно майна, що передається в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що на момент укладення спірного договору оренди у відповідача не було необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Твердження позивача не відповідають обставинам справи, так як матеріалами справи підтверджується, що предмет оренди за договором № 2090 від 23.07.2014р. належить до державної власності, права третіх осіб на цей предмет відсутні. Відповідач, в силу положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», є особою уповноваженою на укладення договорів оренди державного майна.

З огляду на викладене, позовні вимоги визнаються судом неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 02.03.2015р.

СУДДЯ В.М. МОЇСЕЄНКО