ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 922/5856/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора Харківської області м. Харків в інтересах держави в особі : 1. Державної пенітенціарної служби України, 2. Міністерство юстиції України,
до 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вільне" с.Вільшани, 2. Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

прокурор - Хряк О.О. за посвідченням 15.08.2014 року,

1-го позивача - не з'явився.

2-го позивача - Блавацька Д.А. за довіреністю №9-32/2049 від 25.12.2014 року та довіреністю №125 від 25.12.2014 р.,

1-го відповідача - Смотров О.І. за довіреністю від 23.06.2014 р.,

2-го відповідача - Старжинська О.О. за довіреністю від 22.05.2014р.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі : 1. Державної пенітенціарної служби України, 2. Міністерство юстиції України, до відповідача - 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вільне" с.Вільшани, 2. Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут про визнання недійсним договору підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року № Г-2/48, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вільне" с. Вільшани.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 14.01.2015 року о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.02.2015 року о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 02.03.2015 року о 10:30 год.

У судовому засіданні 02.03.2015 року було оголошено перерву до 03.03.2015 року о 12:00 год.

Прокурор у судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягав у повному обсязі та просив суд визнати недійсним договір підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року № Г-2/48, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вільне" с. Вільшани.

Представник 1- го позивача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Разом з тим, у судовому засіданні 02.03.2015 року було задоволене клопотання 1-го позивача про розгляд справи без участі представників ДПтС України (вх.№ 5463 від 11.02.2015 року), відповідно до якої останні просив суд розгляд справи №922/5856/14 проводити без участі представника ДПтС України та зазначав, що затребувані судом матеріали (докази виконання спірного договору, докази укладення основного договору оренди, оформлення та узгодження документації з землеустрою) знаходяться у відповідачів.

Представник 2-го позивача в призначене судове засідання з'явився, позовні вимоги заявлені прокурором підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник 1-го відповідача в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечує в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник 2-го відповідача в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечує в повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

03.02.2014 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вільне" с.Вільшани (1-им відповідачем, підрядником) та Державним підприємством "Сільскогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут (2-им відповідачем, замовником) було укладено договір підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції № Г-2/48. (арк. с. 31-32)

17.11.2014 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Вільне" с.Вільшани (1-им відповідачем, підрядником) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут (2-им відповідачем, замовником) було укладено Додаткову угоду №1 до договору № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року (арк.с. 128)

Відповідно до п. 1 договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.11.2014 року, сторони визначили, що замовник доручає, а підрядник зобов'язується виробити продукцію і передати її у власність замовнику ,а замовник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору.

Так, п.1.2. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.11.2014 року, сторони визначили, що за цим договором підрядник зобов'язується виробити та передати наступну продукцію: озима пшениця - в кількості 2307 тис. т, ціна за тонну - 2600 грн., вартістю 5998,2 млн.грн. у строк - серпень 2015 року; соняшник - у кількості 917,5 тис.т., ціна за тону 6000 грн., вартістю - 5505 млн.грн. зі строком передачі жовтень 2015 року.

Відповідно до п.3.2. Договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.11.2014 року, передбачено, що продукція повинна відповідати вимогам діючих стандартів. Предмет підряду не може бути засобом забезпечення виконання зобов'язань замовником та підрядника перед іншими фізичними або юридичними особами та державними органами.

Пунктом 4.1 договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.11.2014 року, сторони узгодили, що підрядник зобов'язався: своїми силами, засобами та за свій рахунок своєчасно провести закупівлю насіння відповідної сільськогосподарської культури, мінеральних добрив, засобів захисту, провести необхідний комплекс робіт згідно технології її вирощування та інших агротехнічних заходів, збирання урожаю; при виконанні умов даного Договору додержувати встановлених норм діючого законодавства стосовно охорони навколишнього природного середовища та охорони земель, захисних смуг, санітарних та протипожежних норм та правил, техніки безпеки; виконати роботи із своїх матеріалів, якщо інше не встановлено домовленістю сторін; допускати для ведення обліку і контролю за ходом виконання цього Договору представників ЗАМОВНИКА; після виконання робіт за цим Договором або закінчення строку дії даного Договору передати ЗАМОВНИКУ результати виконаних робіт (за винятком випадкової загибелі врожаю до його передачі ЗАМОВНИКУ).

Згідно з п.4.2 договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.11.2014 року, замовник зобов'язався забезпечити підряднику фронт робіт, а саме визначити на місцевості земельну ділянку площею 1136 (одна тисяча сто тридцять шість) гектарів в придатному для виконання підрядником робіт за цим Договором стані, із земель, які належать ЗАМОВНИКУ; сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, обсязі та порядку, встановлених Договором або додатковими угодами до нього, включаючи надання спецконтингенту; прийняти роботу.

Відповідно до п.5.1. договору, винагорода підрядника складає відсоток вирощеної продукції, в заліковій вазі, за мінусом вартості витрат, понесений замовником та підрядником. Сторони домовилися, що розмір відсотку вирощеної Продукції визначається Сторонами після зібрання врожаю Продукції.

Пунктом 5.2. Договору, у разі недосягнення згоди щодо відсотку вирощеної продукції в якості винагороди або неоплати замовником Продукції протягом 10 (десяти) днів від дня повідомлення підрядником про необхідність такої оплати, підрядник має право використати Продукцію на власний розсуд. В цьому випадку підрядник зобов'язується у строк до «31» листопада 2015 року перерахувати замовнику фіксований гарантований рівень частки доходу від реалізації даного Договору в розмірі 908800,00 гривень.

Сторони домовилися; що сплата підрядником замовнику фіксованої гарантованої частки доходу, визначеної в абз. 1 цього пункту, є доказом повного і належного виконання підрядником своїх зобов'язань за цим Договором.

У пункті 7.1 договору сторони встановили обов'язок відповідача надавати акти виконаних робіт щомісячно.

Згідно з пунктом 8.1. договір набирає чинності від дати його підписання сторонами, укладений на 3 роки та діє до 31 грудня 2013 року.

Так, Заступник прокурора Харківської області м. Харків звертаючись з позовом в інтересах держави в особі: 1. Державної пенітенціарної служби України, 2. Міністерство юстиції України, зазначив, що вважає спірний договір № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року, удаваним правочином, який укладено з метою приховування справжнього правочину - договору оренди землі, що в свою чергу є підставою для визнання його недійсним, до того ж договір укладений не уповноваженою особою, посилаючись на ч.2 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним вищевказаного договору.

У відповідності до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до статті 11 Цивільного Кодексу України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Майново-господарські зобов'язання, у відповідності до ст. 179 Господарського Кодексу України, які виникають на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 179 Господарського Кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ГК України, з врахуванням особливостей, передбачених господарським законодавством.

Приписами статей 627, 628 Цивільного Кодексу України передбачено, що сторони є вільними при укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. При цьому зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У пункті 2.1 Статуту Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут (арк.с. 15-16) вказано, що підприємство створене з метою залучення засуджених, які відбувають покарання у виправній колонії, до суспільно корисної праці і забезпечення їх професійно-технічного навчання.

Відповідно до п.2.2. Статуту Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут, одним з основних видів діяльності підприємства є вирощування зернових бобових та насіння олійних культур, вирощування овочів та здійснення інших сільськогосподарських робіт.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У главі 20 Господарського Кодексу України встановлений загальний порядок укладення господарських договорів, згідно якого за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором, після чого сторони погоджують розбіжності, які виникли та договір підписується на взаємоузгоджених умовах.

З аналізу умов спірного договору вбачається, що сторонами в договорі узгоджені такі істотні умови договору як предмет, ціна, строк дії договору.

Так, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про незгоду позивача з умовами договору, які визначені сторонами.

Наведене дає підстави вважати, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, підписання спірного договору за викладеними в ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін, зміст договору не суперечить вимогам чинного законодавства, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх волі, умови договору націлені на реальне настання наслідків, обумовлених вказаним договором.

Проаналізувавши умови договору договору № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року, зокрема те, що предметом спірного договору є вирощування та розподіл підрядником на власний ризик урожаю товарної сільськогосподарської продукції у відповідності до умов даного договору, суд вважає, що спірний договір є змішаним, якій містить елементи договору підряду, надання послуг, договору спільної діяльності та не суперечить вимогам діючого законодавства, зокрема, главам 61, 63, 77 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає помилковим доводи прокурора про те, що до спірного договору № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року, підлягають застосуванню нормативно-правові акти, які регламентують вимоги для договорів оренди землі.

В той же час, суд зазначає, що спірна земельна ділянка, яка надавалась за договором № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року підряднику, знаходиться в постійному користуванні замовника на підставі Державних актів на право постійного користування земельними ділянками (серія ХР-10-00-000501, серія ХР 10-00-000503, (арк.с.35 - 41) цільове призначення (використання) земельних ділянок - ведення сільськогосподарського виробництва) і за умовами спірного договору її цільове призначення та статус не змінювались, так само як і не передбачалось її вилучення.

Так, Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області", п. Дворічний Кут в межах своїх повноважень, на свій розсуд укладено договір на використання виділеної йому земельної ділянки по здійсненню сільськогосподарських робіт, укладений договір містить елементи договору підряду, спільної діяльності та надання послуг, тому підстав визнавати його недійсним за наведеними прокурором мотивами не має.

У зв'язку з наведеним, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору № Г-2/48 про вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року за наведеними прокурором в позовній заяві підставами та вважає позовні вимоги прокурора такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 11.07.2012 року по справі № 31/5009/8009/11 та Постанові Вищого господарського суду України від 04.07.2012 року по справі № 28/5009/8012/11.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. покладаються на позивачів - Державну пенітенціарну службу України та Міністерство юстиції України та стягується з останніх в дохід державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 203, 215, 509, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Державної пенітенціарної служби України (04050, м.Київ, вул.Мельникова, 81, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 609,00 грн. судового збору.

Стягнути з Міністерство юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 609,00 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/5856/14