ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 925/41/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем Вініченко О.Б., за участю представників сторін:

від позивача: Якименко А.В. - по довіреності,

від відповідача: Панченко Ф.В. - по довіреності,

розглянув справу №925/41/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ББФ»

про стягнення 111 879,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» звернулось в суд з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ББФ» 111 879,06 грн. заборгованості, з яких: 95 011,79 грн. основна заборгованість, 4 923,73 грн. пеня, 4 818,37 грн. - 24% річних, 7 125,17 грн. інфляційні.

Підставою позову є невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті поставленої продукції згідно договору поставки №363 від 01 березня 2013 року.

У судове засідання 11.03.2015 року представник позивача не з'явився, у заяві №95 від 27.02.2015 року стверджує про сплату відповідачем основного боргу в сумі 95 011,79 грн.

Представник відповідача в судове засідання 11.03.2015 року з'явився, проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, оглянувши оригінали документів, суд припиняє провадження у справі №925/41/15 в частині вимоги про стягнення 95 011,79 грн. основного боргу, в іншій частині позов задовольняє частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №363 від 01 березня 2013 року, за умовами якого позивач (Постачальник) зобов'язується передавати у власність відповідача (Покупця) товар, а відповідач в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується приймати й оплачувати товар в кількості та асортименті згідно зі Специфікаціями, які є невід'ємними частинами цього договору (пункт 1.1. договору).

Зазначені договірні відносини по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За твердженням позивача, він свої зобов'язання по договору виконав, поставивши відповідачу товар на загальну суму 124 925,58 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.20-31).

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.2. договору, покупець зобов'язується оплачувати кожну окрему партію товару (кількість та асортимент якої визначено у Специфікаціях) протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару (згідно накладної).

Судом встановлено, що відповідач розрахувався з позивачем частково в сумі 29 913,79 грн., його заборгованість на момент звернення до суду із позовом становила 95 011,79 грн.

Після порушення провадження у справі №925/41/15 відповідач сплатив суму основного боргу 95 011,79 грн., тому суд припиняє провадження у справі №925/41/15 в цій частині на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Протоколом розбіжностей від 01.03.2013 року (а.с.16) пункт 7.2.1. договору поставки викладено в наступній редакції: «за порушення термінів розрахунків, передбачених пунктом 5.2. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Сторони відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що за порушення грошового зобов'язання покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити 24% річних».

Суд перевіривши нарахування позивачем 24% річних в сумі 4 818,37 грн., встановив неправильність їх нарахування (після перерахунку - 5 197,92 грн.), але оскільки позивач просить стягнути 24% річних в сумі 4 818,37 грн., то задовольняє позов в цій частині.

Крім того, за змістом пункту 1 статті 199 Господарського кодексу України та пункту 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Зазначені статті узгоджуються з приписами пункту 7.2.1. договору в редакції протоколу розбіжностей від 01.03.2013 року, згідно з яким за порушення термінів розрахунків, передбачених пунктом 5.2. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Суд перевіривши нарахування позивачем пені в сумі 4 923,73 грн., встановив неправильність її нарахування (після перерахунку - 5 265,19 грн.), але оскільки позивач просить стягнути пеню в сумі 4 923,73 грн., то задовольняє позов в цій частині.

Суд перевіривши нарахування позивачем інфляційних в сумі 7 125,17 грн., встановив неправильність їх нарахування (після перерахунку - 5 930,67 грн.), тому задовольняє позов частково в сумі 5 930,67 грн., в іншій частині позову про стягнення інфляційних суд відмовляє за необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача 4 923,73 грн. пені, 4 818,37 грн. - 24% річних, 5 930,67 грн. інфляційних.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 213,70 грн.

Керуючись статтею 49, пунктом 1-1 частини першої статті 80 ГПК України, статтями 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Провадження у справі №925/41/15 в частині вимоги про стягнення 95 011,79 грн. основного боргу припинити.

2.В іншій частині позов задовольнити частково.

3.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ББФ» (Черкаська область, Черкаський район, село Руська Поляна, Урочище Кленове, буд.5, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» (м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд.5, ) - 4 923,73 грн. пені, 4 818,37 грн. - 24% річних, 5 930,67 грн. інфляційних, в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 2 213,70 грн.

Видати наказ.

4.В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Повне рішення складено 11.03.2015 року

Суддя С.С.Боровик