РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/2681/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД»

до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг»

про стягнення 36896,85 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Полєжаєва К.О. (представник за довіреністю);

від третьої особи - Галков І.О. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» (Позивач) до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (Третя особа) про стягнення 3% річних та інфляційних в порядку ст. 625 ЦК України разом в сумі 36896,85 грн. у зв'язку з простроченням виконання грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № 1125/12/2007 від 18.12.2007. Позовні вимоги мотивовані простроченням Відповідачем погашення заборгованості по вказаному договору в період 12.07.2013 - 25.12.2014, та укладенням між кредитором Відповідача (Третьою особою) та Позивачем договору уступки права вимоги від 05.12.2013 № 204/11-2013 за вказаним договором фінансового лізингу.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на списання з нього суми заборгованості ще 18 серпня 2014 року. Позивач заперечення Відповідача відхиляє з наданням суду виписки банку про зарахування на його рахунок коштів 26.12.2014. Третя особа письмових пояснень не подала, по суті спору не висловилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2007 між Третьою особою, як Лізингодавцем, та Відповідачем, як Лізингоодержувачем, було укладено Договір фінансового лізингу № 1125/12/2007 (далі - Договір), за умовами якого Лізингодавець зобов'язується придбати в свою власність техніку у відповідності з встановленою Лізингоодержувачем специфікацією продавця та передати його без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації Лізингоодержувачу в якості предмету лізингу в тимчасове володіння та користування за плату, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти його на умовах даного договору.

Договір є договором фінансового лізингу, а тому правове регулювання спірних правовідносин здійснюється в т.ч. положеннями § 1 глави 58 Цивільного кодексу України, ст. 292 Господарського кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг».

Сторонами одночасно з підписанням Договору було погоджено та підписано графік внесення лізингових платежів (Додаток № 1 до Договору). Далі, Додатковою угодою № 1125/12/2007/R від 30.07.2009 графік лізингових платежів викладено в новій редакції.

Предметом лізингу за Договором є автопричеп МАЗ-938660-044, 2007 року випуску, 3 одиниці. 20.03.2008 на підставі видаткової накладної № РН-0000066 Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв вищевказаний предмет лізингу за Договором. Факт виконання Лізингодавцем своїх зобов'язань по Договору та передачі майна у лізинг підтверджується матеріалами справи та не заперечується Відповідачем.

Згідно з п. 7.7 Договору Лізингоодержувач зобов'язаний вносити на всі грошові суми в рахунок оплати лізингових платежів в об'ємі та в строки, встановлені в графіку внесення платежів, незалежно від виставлення або отримання рахунків Лізингодавця, а також незалежно від фактичного користування майном, в тому числі, в період технічного обслуговування ремонту, втрати майна, протягом строку лізингу або до моменту дострокового припинення Договору.

Вищевказані обставини встановлені чинним рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/17786/13, тому відповідно до ст. 35 ГПК України не доводяться знову при вирішенні даного спору.

Також цим рішенням встановлено обставину наявності у Відповідача заборгованості по сплаті на користь Лізингодавця лізингових платежів (за 53-й - 64-й періоди лізингу) у період з 03.08.2012 по 11.07.2013 в розмірі 124603,56 грн., яку присуджено до стягнення в повному обсязі. У порядку ст. 625 ЦК України у зв'язку з порушення Відповідачем строків виконання грошового зобов'язання судом також було задоволено позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1784,55 грн. - 3% річних та 207,59 грн. - збитків від інфляції, розрахованих станом по 11.07.2013.

Предметом даного позову є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 5448,42 грн. втрат від інфляції та 31448,43 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов'язання зі сплати 124603,56 грн. лізингових платежів у період 12.07.2013 - 25.12.2014.

При цьому суд враховує, що Позивач набув замість Лізингодавця (Третьої особи) право вимоги до Відповідача за Договором, на підставі укладеного 05.12.2013 між Третьою особою та Позивачем Договору про уступку права вимоги (заміна сторони в зобов'язанні) № 204/11-2013.

Наявність у Відповідача заборгованості зі сплати 124603,56 грн. лізингових платежів за Договором встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/17786/13, та у подальший період 12.07.2013 - 25.12.2014 Відповідачем погашена не була. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Заперечення Відповідача, що з нього державною виконавчою службою на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/17786/13 стягнуто всю суму коштів ще 18.08.2014, тому після цієї дати нарахування 3% річних та втрат від інфляції він вважає необґрунтованим, судом відхиляються.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, у даному випадку рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/17786/13 вважається виконаним, і зокрема заборгованість по лізинговим платежам (за 53-й - 64-й періоди лізингу) за період з 03.08.2012 по 11.07.2013 в розмірі 124603,56 грн. вважається погашеною, лише після зарахування коштів на рахунок кредитора - Позивача, тобто з 26.12.2014, що підтверджується наданою Позивачем випискою по рахунку.

При цьому суд зазначає, що про заміну кредитора у зобов'язанні Відповідача було повідомлено належним чином, що встановлено ухвалою суду від 30.09.2014 у справі №910/17786/13, а тому за наявності відповідного волевиявлення Відповідача він міг самостійно на користь належного кредитора погасити присуджену рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/17786/13 суму коштів (в т.ч. основну заборгованість) ще до списання з нього державною виконавчою службою коштів в примусовому порядку, тобто виконати рішення суду добровільно, чого Відповідачем зроблено не було.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених ст. 625 ЦК України.

Перевіривши доданий Позивачем до позову розрахунок інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, тому позовні вимоги про стягнення 5448,42 грн. втрат від інфляції та 31448,43 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, 3; ідентифікаційний код 14073675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» (м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, офіс 402; ідентифікаційний код 38952030) 5448 (п'ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 42 коп. втрат від інфляції, 31448 (тридцять одну тисячу чотириста сорок вісім) грн. 43 коп. 3% річних, а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.03.2015

Суддя Сташків Р.Б.