РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/959/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова Група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення 6470,34 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська Страхова Група» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Відповідач) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 6470,34 грн. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відзиву на позов Відповідач не подав. За клопотаннями сторін розгляд справи здійснюється за відсутності їх повноважних представників.

На запит суду в порядку ст. 65 ГПК України від МТСБУ надійшла інформація по полісу обов'язкового страхування № АІ/222565.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

25.08.2014 на дорозі Знам'янка - Луганськ - Ізварине була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «ДАФ», д.р.н. ВМ6082АР, яким керував Коцур В.М., з автомобілем «МАН», д.р.н. ВС7202СХ, з напівпричепом д.р.н. ВМ2617ХТ, яким керував Приц С.М. Причинами ДТП стало те, що водій Коцур В.М., керуючи автомобілем «МАН», д.р.н. ВС7202СХ, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «МАН», д.р.н. ВС7202СХ, з напівпричепом д.р.н. ВМ2617ХТ, чим порушив п. 12.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються короткою та розгорнутою довідками ДАІ про обставини ДТП, копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено напівпричіп д.р.н. ВМ2617ХТ до автомобіля «МАН», д.р.н. ВС7202СХ (Застрахований напівпричіп), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ТОВ «Транс-Сервіс-1» на праві власності, був зчеплений з автомобілем «МАН», д.р.н. ВС7202СХ під керуванням Коцур В.М. на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування).

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи рахунок від 01.09.2014 ремонтного СТО Застрахованого напівпричепу (17827,12 грн.), Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 6980,34 грн. на рахунок вказаного ремонтного СТО (копія платіжного доручення залучена до справи).

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого напівпричепу, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на рахунок ремонтного СТО, та оскільки відновлення пошкодженого майна не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за вказаним договором, і Відповідачем не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «ДАФ», д.р.н. ВМ6082АР, Коцур В.М., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено постановою Зарічного районного суду міста Суми від 24.09.2014.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність Коцур В.М., як особи, яка експлуатує автомобіль «ДАФ», д.р.н. ВМ6082АР на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АІ/222565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000 грн., франшиза - 510 грн. Отже, Відповідач є особою на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «ДАФ», д.р.н. ВМ6082АР,

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу Застрахованого автомобіля (напівпричепу) підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до рахунку від 01.09.2014 ремонтного СТО Застрахованого напівпричепу, вартість його відновлювального ремонту, внаслідок пошкодження в ДТП становить 17827,12 грн.

Судом встановлено, що наведені в рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому напівпричепу пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідці ДАІ, і Відповідачем не надано доказів протилежного, а також перед судом не спростовано належними засобами доказування, що вартість робіт по відновленню Застрахованого напівпричепу є необґрунтованою або завищеною. Наявність іншого розміру коефіцієнту фізичного зносу деталей напівпричепу, ніж встановлений Позивачем, Відповідачем також не доведено.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/222565 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000 грн.), виходячи з вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля з урахуванням встановленого розміру коефіцієнту зносу, при цьому в межах суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (6980,34 грн.), за мінусом франшизи (510 грн.), та отже в сумі 6470,34 грн.

З матеріалів справи слідує, що Позивач з метою отримання коштів від Відповідача звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АІ/222565. Дана вимога та документи, які необхідні для виплати страхового відшкодування на користь Позивача, були отримані Відповідачем 16.10.2014, отже у Відповідача було достатньо часу для дослідження страхового випадку.

Враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) за полісами ОСЦПВВНТЗ повинна бути виплачена страховиком (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, Відповідач після отримання вищезазначеної заяви та обов'язкового відповідно до закону переліку документів, обґрунтованих заперечень до Позивача не висунув, до суду не подав, та у встановлений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк суми страхового відшкодування на користь Позивача не виплатив.

З огляду на все вищенаведене, заявлені позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, літера А; ідентифікаційний код 30859524) 6470 (шість тисяч чотириста сімдесят) грн. 34 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.02.2015

Суддя Сташків Р.Б.