ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 р. Справа № 914/4620/14

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (м. Львів)

до відповідача: Сколівської міської ради (м. Сколе, Львівська обл.)

про: стягнення 218898,72 грн. - інфляційних втрат, 59040,65 грн. - 3 % річних

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: Маїк І.С. - довіреність б/н від 01.12.2014 року.

від відповідача: Адамовський Ю.В. - довіреність № 01 від 09.01.2015 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (м. Львів) до Сколівської міської ради (м. Сколе, Львівська обл.) про стягнення 218898,72 грн. - інфляційних втрат, 59040,65 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.12.2014 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 05.01.2015 року. Ухвалою суду від 05.01.2015 року розгляд справи відкладено до 15.01.2015 року, у зв'язку з відсутністю представника відповідача та для надання доказів. Ухвалою суду від 15.01.2015 року розгляд справи відкладено до 29.01.2015 року, у зв'язку з відсутністю представника відповідача та для надання доказів. Ухвалою суду від 29.01.2015 року розгляд справи відкладено до 05.02.2015 року, у зв'язку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 05.02.2015 року розгляд справи відкладено до 18.02.2015 року, у зв'язку з клопотанням відповідача та відсутністю його представника. 18.02.015 року по справі оголошено перерву до 20.02.2015 року, згідно клопотання відповідача та для надання доказів. Ухвалою суду від 20.02.2015 року розгляд справи відкладено до 26.02.2015 року, у зв'язку з клопотанням відповідача та відсутністю його представника.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 30.12.2014 року, про відкладення від 05.01.2015 року, від 15.01.2015 року, від 29.01.2015 року, від 05.02.2015 року, від 18.02.2015 року, від 20.02.2015 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

28.01.2015 року за вх.№3027/15 позивач подав додаткові докази до матеріалів справи.

09.02.015 року за вх.№ 4947/15 позивач подав клопотання по справі.

20.02.015 року за вх.№ 779/15 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 202959,47 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2012 року по листопад 2014 року, та 64193,60 грн. - 3% річних за період з 15.02.2013 року по 19.02.2015 року.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 30.12.2014 року, про відкладення від 05.01.2015 року, від 15.01.2015 року, від 29.01.2015 року, від 05.02.2015 року, від 18.02.2015 року, від 20.02.2015 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

29.01.2015 року за вх.№ 3123/15 від відповідача надійшло електронне повідомлення про відкладення розгляду справи.

05.02.2015 року за вх.№ 4466/15 від відповідача надійшло електронне повідомлення про відкладення розгляду справи.

18.02.2015 року за вх.№ 7009/15 відповідач подав клопотання по справі.

19.02.2015 року за вх.№ 7007/15 відповідач подав відзив на позовну заяву.

19.02.2015 року за вх.№ 7139/15 від відповідача надійшло електронне повідомлення про відкладення розгляду справи.

26.02.2015 року за вх. № 8268/15 відповідач подав розрахунок інфляційних втрат, в якому зазначив, що сума інфляційних втрат складає 202959,50 грн, а щодо уточненого розрахунку позивача 3% річних, то у відповідча заперечень та застережень немає.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 26.02.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 6 жовтня 2008 року між Сколівською міською радою (надалі - відповідач, Замовник) в особі голови міської ради Марушкевича О.О., який діяв на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (надалі - позивач, Підрядник) в особі генерального директора Даца З.І., що діяв на підставі Статуту, з другої сторони, було укладено Договір підряду № 8 на виконання проектно-пошукових робіт по відновленню (будівництву) моста через р. Опір при аварійно-відновлювальних роботах по ліквідації наслідків стихії 23-27 липня 2008 року (надалі - Договір).

Позивач зазначає, що, в подальшому, протягом серпня 2009 року, на виконання умов Договору, ним на користь відповідача, як це підтверджується довідкою форми КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року від 17 серпня 2009 року (копія додається) та Актом № б/н форми КБ-2в приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року (копія додається) виконано роботи на загальну суму 1093285,20 грн., однак жодної оплати за їх проведення Сколівською міською радою не здійснено.

Враховуючи наведене, 29 грудня 2011 року позивачем було подано позовну заяву (копія позовної заяви із додатками додається) до Господарського суду Львівської області про стягнення із відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 1 465 622,21 грн., з яких сума основного боргу - 1 093 285,20 грн., пеня - 111 753,46 грн., інфляційні втрати - 183 671,95 грн. (за період з вересня 2009 року по листопад 2011 року), 3% річних - 76 911,60 грн. (за період з 27.08.2009 року по 31.12.2011 року).

Позивач звертає увагу на те, що 29.01.2013 року, на виконання ухвали суду, експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок № 1298 судової будівельно-технічної експертизи по господарській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» до Сколівської міської ради (копія висновку додається), яким встановлено, зокрема, що фактична вартість виконаних підрядних робіт, згідно акту виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року, становить 1062615,20 грн., включаючи ПДВ 20%;

Зважаючи на це, 14.02.2013 року позивачем подано Заяву від 14.02.2013 року на збільшення позовних вимог (копія заяви з додатками додається), у якій просить суд стягнути з Сколівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» 1 469 959,98 грн., у тому числі 1 062 615,20 грн. основного боргу, 110570,21 грн. - 3% річних (за період з 27 серпня 2009 року по 14 лютого 2013 року включно), 188 154,92 грн. інфляційних втрат (за період з вересня 2009 року по березень 2012 року включно), 108 619,65 грн. пені.

Позивач наголошує, що 25.02.2013 року Господарським судом Львівської області прийнято рішення, яким позов задоволено частково, вирішено стягнути з Сколівської міської ради (82600, Львівська область, м.Сколе, майдан Незалежності, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (79044, м.Львів, вул. Мельника, 8, код ЄДРПОУ 30478,20 грн. основного боргу, 110570,21 грн. 3 % річних, 188154,92 грн. індексу інфляції, 27226,60 грн. судового збору (копія рішення додається).

Позивач зазначає, що, незважаючи на винесене судове рішення, в порушення вимог чинного законодавства України, станом на 22 грудня 2014 року Сколівською міською радою не вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості перед ТзОВ «Західтрансбуд».

Також, п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (надалі - Постанова) передбачено, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. При цьому, згідно п. 7.2. Постанови, наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни способу виконання інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації, згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Враховуючи зазначене вище, на думку позивача, в даному випадку, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 218 898,72 грн. за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року включно.

Крім того, за твердженням позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 59 040,65 грн. за період з 15 лютого 2013 року по 22 грудня 2014 року включно.

За таких умов, з відповідача підлягає стягненню 277 939,37 грн. заборгованості, з яких: 218 898,72 грн. - інфляційні втрати; 59 040, 65 грн. - 3% річних.

Позивач зазначає, що 15.03.2012 року Сколівською міською радою, в рамках судового розгляду справи № 5015/194/12, було заявлено клопотання, в якому виражено прохання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з визначенням кола питань, які необхідно запропонувати для роз'яснення судовому експерту. Врахувавши думку позивача, та необхідність спеціальних знань для роз'яснення поставлених представниками сторін питань, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення даного клопотання та призначення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 41, 42, 58, 79,86, 87 ГПК України, 27.03.2012 суд ухвалив призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Львів, пл. Соборна, 6), висновок по справі судовому експерту надіслати на адресу господарського суду Львівської області.

В подальшому, як вбачається з тексту рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2013 року у справі №5015/194/12, 30.01.2013 року за вх. № 183 на адресу суду поступив Висновок № 1298 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Віддак, на думку позивача, є всі підстави стверджувати про наявність оригіналу Висновку № 1298 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.01.2013 року у матеріалах справи 5015/194/12, яка в свою чергу перебуває в архіві Господарського суду Львівської області.

На думку позивача, для повного та об'єктивного з'ясування обставин вказаної справи, необхідно витребувати для огляду у судовому засіданні матеріали господарської справи №5015/194/12 за позовом ТзОВ «Західтрансбуд» до Сколівської міської ради про стягнення 1469 959,98 грн.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено:

який доказ витребовується;

обставини, що перешкоджають його наданню;

підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

обставини, які може підтвердити цей доказ.

20.02.015 року за вх.№ 779/15 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 202959,47 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2012 року по листопад 2014 року, та 64193,60 грн. - 3% річних за період з 15.02.2013 року по 19.02.2015 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач зазначає, що ВГС України у постанові від 19.03.2014 р. по справі №910/15198/13/ та постанові по справі № 18/1805/12 зазначив що, нарахування індексу інфляції згідно вищевказаної статті відбувається за весь час прострочення без обмежень певним вибірковим періодом. Цією нормою передбачено підрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому, за весь період прострочення. І, якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю, і може мати при цьому економічну назву "дефляція", то це не змінює її правову природу. Є цілком неприпустимим при здійсненні розрахунку допустити пропуск якогось місяця. Державні органи статистики щорічно встановлюють загальний індекс інфляції в цілому за минулий рік з обов'язковим урахуванням інфляції за всі, без виключення, місяці, в яких індекс інфляції був як більше, так і менше одиниці.

Відповідач звертає увагу на те, що, як вбачається із позовної заяви ТзОВ «Західтрансбуд», розрахунковий період позивачем взятий довільно, тобто вибірково, не взято до уваги кінцевий період попереднього розрахунку, який задоволений судом, що є неприпустимим, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо правової позиції Сколівської міської ради щодо заявлених позовних вимог, то слід зауважити, що заявлену суму заборгованості міська рада жодного разу не визнавала та не визнає зараз, оскільки жодних актів виконання підрядних робіт в Сколівській міській раді за 2009 рік не було, відомостей про проведення таких робіт також немає, а відтак, і відсутня заборгованість за виконані роботи за відсутніми актами. Крім цього, проведення будь-яких робіт по відновленню моста через р. Опір є абсурдним, оскільки, фінансування даних робіт не проводилося ні з держбюджету, ні не було заплановано у міському бюджеті на 2009 рік, що власне і зафіксовано у позитивному висновку № 14-00657-11 комплексної державної експертизи від 13.04.2011 року. Даним висновком встановлено, що сума, зазначена в акті 2008 року, відповідає фактично виконаним роботам, яка була оплачена в повному обсязі в 2008 році, тому, боргові вимоги позичальника не грунтуються на жодних фактичних обставинах справи.

Відповідач наголошує, що відсутність у Сколівської міської ради заборгованості перед ТзОВ «Західтрансбуд» зафіксовано актом КРУ у Львівській області № 36-38/06 від 22.04.2010 р. та проведеною зустрічною звіркою із позивачем. Також у акті йдеться про те, що станом на 01.01.2010 року жодних кредиторських чи дебіторських заборгованостей в ході зустрічної перевірки не виявлено.

26.02.2015 року за вх. № 8268/15 відповідач подав розрахунок інфляційних втрат, в якому зазначив, що сума інфляційних втрат складає 202959,50 грн, а щодо уточненого розрахунку позивача 3% річних, то у відповідча заперечень та застережень немає.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 6 жовтня 2008 року між Сколівською міською радою (надалі - відповідач, Замовник) в особі голови міської ради Марушкевича О.О., який діяв на підставі Статуту з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (надалі - позивач, Підрядник) в особі генерального директора Даца З.І., що діяв на підставі Статуту з другої сторони, було укладено Договір підряду № 8 на виконання проектно-пошукових робіт по відновленню (будівництву) моста через р. Опір при аварійно-відновлювальних роботах по ліквідації наслідків стихії 23-27 липня 2008 року (надалі - Договір).

В подальшому, протягом серпня 2009 року, на виконання умов Договору, ним на користь відповідача, як це підтверджується довідкою форми КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року від 17 серпня 2009 року (копія додається) та Актом № б/н форми КБ-2в приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року (копія додається) виконано роботи на загальну суму 1093285,20 грн., однак жодної оплати за їх проведення Сколівською міською радою не здійснено.

Враховуючи наведене, 29 грудня 2011 року позивачем було подано позовну заяву (копія позовної заяви із додатками додається) до Господарського суду Львівської області про стягнення із відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 1 465 622,21 грн., з яких сума основного боргу - 1 093 285,20 грн., пеня - 111 753,46 грн., інфляційні втрати - 183 671,95 грн. (за період з вересня 2009 року по листопад 2011 року), 3% річних - 76 911,60 грн. (за період з 27.08.2009 року по 31.12.2011 року).

29.01.2013 року, на виконання ухвали суду, експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок № 1298 судової будівельно-технічної експертизи по господарській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» до Сколівської міської ради (копія висновку додається), яким встановлено, зокрема, що фактична вартість виконаних підрядних робіт згідно акту виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року становить 1062615,20 грн., включаючи ПДВ 20%;

Зважаючи на це, 14.02.2013 року позивачем подано Заяву від 14.02.2013 року на збільшення позовних вимог (копія заяви з додатками додається), у якій просить суд стягнути з Сколівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» 1 469 959,98 грн., у тому числі 1 062 615,20 грн. основного боргу, 110570,21 грн. - 3% річних (за період з 27 серпня 2009 року по 14 лютого 2013 року включно), 188 154,92 грн. інфляційних втрат (за період з вересня 2009 року по березень 2012 року включно), 108 619,65 грн. пені.

25.02.2013 року Господарським судом Львівської області прийнято рішення, яким позов задоволено частково, вирішено стягнути з Сколівської міської ради (82600, Львівська область, м.Сколе, майдан Незалежності, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (79044, м.Львів, вул. Мельника, 8, код ЄДРПОУ 30478,20 грн. основного боргу, 110570,21 грн. З % річних, 188154,92 грн. індексу інфляції, 27226,60 грн. судового збору (копія рішення додається).

Судом встановлено, що, незважаючи на винесене судове рішення, в порушення вимог чинного законодавства України, станом на 22 грудня 2014 року Сколівською міською радою не вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості перед ТзОВ «Західтрансбуд».

Також, п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (надалі - Постанова) передбачено, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. При цьому, згідно п. 7.2. Постанови, наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни способу виконання, інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Вказані правові положення відображені і у судовій практиці. Так, при винесенні 08.07.2014 року постанови Вищого господарського суду України у справі №916/69/14 за позовом ТзОВ «СЕМАГРО» до ПП агрофірма «Ніва» про стягнення 152 959,62 грн. 75% річних (копія постанови додається), судом було визначено, що приписи ст. 193 ГК України, ст.ст. 550, 599, 625 ЦК України передбачають, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано у встановленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

20.02.015 року за вх. № 779/15 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 202959,47 грн. - інфляційних втрат за період з квітня 2012 року по листопад 2014 року, та 64193,60 грн. - 3% річних за період з 15.02.2013 року по 19.02.2015 року.

26.02.2015 року за вх. № 8268/15 відповідач подав розрахунок інфляційних втрат, в якому зазначив, що сума інфляційних втрат складає 202959,50 грн, а щодо уточненого розрахунку позивача 3% річних, то у відповідча заперечень та застережень немає.

Враховуючи зазначене вище, в даному випадку з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 202959,47 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2012 року по листопад 2014 року, та 64193,60 грн. - 3% річних за період з 15.02.2013 року по 19.02.2015 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги не спростував, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (м. Львів) до Сколівської міської ради (м. Сколе, Львівська обл.) про стягнення 202959,47 грн. інфляційних втрат та 64193,60 грн. - 3% річних є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

При поданні позовної заяви позивач також подав заяву про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по суті.

У заяві позивач зазначив, що станом на 01.12.2014 року, дебіторська заборгованість по розрахунках за виконані роботи перед позивачем становить 7164 800 грн. Вказане підтверджується виданою ТзОВ «Західтрансбуд» Довідкою № 61 від 01.12.2014 року (Довідка додається). При цьому, слід наголосити, що основними боржниками в даному випадку виступають органи місцевого самоврядування (Стрілківська сільська рада - загальний борг у сумі 1 478 600 грн., Сколівська міська рада - борг у сумі 1 388 600 грн., Монастирецька сільська рада - борг у сумі 1 541 900 грн.) та Державні підприємства (ДП «Чернівецький облавтодор» - борг у сумі 497 700 грн., ДП «Івано-Франківський облавтодор» - борг у сумі 530 800 грн., ДП «Львівський облавтодор» - борг у сумі 909400 грн.)., бюджети яких затверджуються лише після затвердження державного бюджету України та залежать від нього. Враховуючи наведене вище, складну економічну ситуацію у Державі (скорочення видатків на всі органи державної влади, органи місцевого самоврядування, державні підприємства, установи, організації, тощо). а також неприйняття станом на день подання вказаної позовної заяви Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», неважко спрогнозувати, що розмір коштів визначених для погашення вказаних заборгованостей може бути значно меншим від необхідного або взагалі не передбаченим у бюджетах зазначених установ.

Позивач повідомив, що підприємством, зі свого боку, вживаються усі необхідні заходи для примусового стягнення вказаної дебіторської заборгованості. Так, згідно Рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2012 року у справі № 5015/3209/12 визначено стягнути з Монастирецької сільської ради на користь ТзОВ «Західтрансбуд» 1 099 316,4 грн. основного боргу, 114 223,49 грн. пені, 95 523,28 грн. 3% річних, 205 572,09 грн. індексу інфляції, 30 232,71 грн. судового збору (копія Рішення додається). Також 27.08.2012 року у рамках справи № 5015/3210/12, Господарським судом Львівської області прийнято Рішення про стягнення з Стрілківської сільської ради на користь ТзОВ «Західтрансбуд» заборгованості у сумі 1266 273,27 грн. (копія Рішення додається), а 23.04.2012 року Вищим господарським судом України винесено постанову у справі № 5015/7423/1, якою визначено стягнути з Стрілківської сільської ради на користь ТзОВ «Західтрансбуд» 258 403,20 грн. основного боргу, 10852,54 грн. інфляційної складової боргу, 3% річних на суму 6 265 грн., 1 грн. - пені та 8 864,85 грн. судового збору (копія Постанови додається).

Позивач наголошує, що жодне із вищезазначених судових рішень станом на день подання вказаної позовної заяви не виконане, ніяких коштів від вказаних органів місцевого самоврядування на рахунки ТзОВ «Західтрансбуд» не перераховано, жодних документів про сплату боргу не надано.

Позивач також звертає увагу на те, що у зв'язку із наявною дебіторською заборгованістю, у ТзОВ «Західтрансбуд» виникло чимало власних заборгованостей. Так, згідно Довідки № 72 від 24.12.2014 року (довідка додається), станом на 24.12.2014 року кредиторська заборгованість позивача становить 3 266 200 грн., в тому числі: заборгованість по заробітній платі становить 1 345 400 грн., заборгованість по оплаті єдиного соціального внеску (ЄСВ) - 595 600 грн., заборгованість по сплаті податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) - 267 500 грн. заборгованість по сплаті податку на додану вартість (ПДВ) - 237 700 грн. заборгованість по оплаті за товари, роботи і послуги надані іншими суб'єктами -820 000 грн.

Крім того, згідно відповіді Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області №123/10/13-05-20-0027 від 04.12.2014 року, по підприємству ТзОВ «Західтрансбуд», станом на 02.12.2014 року рахується заборгованість по податку на прибуток - 10 306,71 грн., по земельному податку - 4006,00 грн., по єдиному соціальному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру - 602 942, 68 грн., ПДВ - 144 333,55 грн.

Також, позивач зазначає, що у рамках низки виконавчих проваджень накладено арешт на кошти позивача, що містяться на рахунках у різних банках. Вказане підтверджується зокрема:

Постановою про арешт коштів Боржника (ТзОВ «Західтрансбуд») від 18.06.2014 року (копія додається);

Постановою про арешт коштів Боржника (ТзОВ «Західтрансбуд») від 11.06.2014 (копія додається);

Постановою про арешт коштів Боржника (ТзОВ «Західтрансбуд») від 16.05.2013 року (копія додається);

Постановою про арешт коштів Боржника (ТзОВ «Західтрансбуд») від 28.01.2013 року (копія додається);

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду. Поряд з цим, на даний момент арешт з вищезазначених коштів не знято.

Також, підтвердження важкого фінансового становища ТзОВ «Західтрансбуд» знаходить своє відображення і у Звіті про фінансові результати за 9 місяців 2014 року (копія додається). Як вбачається із вказаного документу, за 9 місяців 2014 року собівартість реалізованої продукції у порівнянні із аналогічним періодом попереднього року збільшилась майже удвічі (із 1321 тис. грн. до 2528 тис. грн.) натомість сукупний дохід істотно зменшився (із 759 тис. грн. до - 1997 тис. грн.).

Враховуючи наведене, позивач вважає, що існують об'єктивні та документально підтверджені підстави для відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до моменту винесення рішення по справі судом.

Згідно ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічні положення містяться у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із п. 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011р. № 01-06/1175/2011 за приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою: відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони.

Пунктом 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 23.05.2012 року № 01-06/704/2012 із покликанням на статтею 8 Закону України «Про судовий збір», передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Відповідні питання вирішуються господарським судом шляхом винесення ухвал (з додержанням вимог статті 86 ГПК), зміст яких може бути викладено і в ухвалах про прийняття господарським судом до свого провадження заяв та скарг, за подання яких справляється судовий збір.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд задоволив заяву позивача щодо відтермінування сплати судового збору до терміну прийняття судового рішення.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Оскільки суд відстрочив позивачу сплату судового збору до прийняття рішіння у справі, а позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір підлягає до стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Сколівської міської ради (82600, Львівська обл., м. Сколе, майдан Незалежності, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (79044, м. Львів, вул. Мельника, 8, ) 202959 (двіста дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят девять) грн. 47 коп. інфляційних втрат та 64193 (шістдесят чотири тисячі сто дев'яносто три) грн. 60 коп. - 3% річних.

3. Стягнути з Сколівської міської ради (82600, Львівська обл., м. Сколе, майдан Незалежності, 1, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 3006, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код ЄДРПОУ суду: 03499974) 5343 (п'ять тисяч триста сорок три) грн. 06 коп. судового збору.

4. Накази видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлення та підписано 02.03.2015 року