КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа№ 54/118

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Ампер»

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 23.12.2014

у справі №54/118 (суддя Шкурдова Л.М.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Ампер» на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Ампер»

до Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія»

про стягнення 2 815 475,86 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від ДВС: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВМ Ампер" (надалі - ТОВ «АВМ Ампер», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві (надалі - ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві), в якій просить визнати протиправною бездіяльність зазначеного відділу при здійсненні виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва №54/118 від 31.08.2011 в частині проведення дій по зверненню стягнення на грошові кошти боржника - Приватного підприємства "Управляюча компанія "Метрополія" (надалі - ПП "Управляюча компанія "Метрополія" та зобов'язання державного виконавця вказаного відділу Микитчик І.В. здійснити належним чином повторно виконавчі дії по зверненню стягнення на грошові кошти боржника, що знаходяться на його рахунках в межах цього виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №54/118 від 23.12.2014 скаргу ТОВ «АВМ Ампер» на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВМ Ампер" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, вказуючи, що ухвала є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим просить ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «АВМ Ампер» поновлено строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.12.2014 у справі №54/118, прийнято скаргу до провадження та призначено розгляд справи в судове засідання на 16.02.2015.

Сторони у справі та відділ Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві своїх уповноважених представників в судове засідання не направили, були належним чином повідомлені про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Від скаржника 12.02.2015 надійшла заява, в якій останній повідомляє, що не має можливості забезпечити в судове засідання явку свого представника, просить розглянути справу без участі його уповноваженої особи, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів, порадившись, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

16.02.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2011 у справі № 54/118 позов ТОВ "АВМ Ампер" до ПП "Управляюча компанія "Метрополія" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 475 194,00 грн боргу, 340 281,86 грн пені, 25 500,00 грн витрат по сплаті судового збору та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

31.08.2011 Господарським судом м. Києва на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2011 у справі №54/118 був виданий наказ № 54/118.

Місцевим господарським судом встановлено, що 19.01.2012 державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві Лисенко О.В. за заявою стягувача від 16.01.2012 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №30681811) з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №54/118, виданого 31.08.2011 про стягнення з ПП "Управляюча компанія "Метрополія" на користь ТОВ "АВМ Ампер" 2 475 194,00 грн боргу, 340 281,86 грн пені, 25 500,00 грн витрат по сплаті судового збору, 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, якому присвоєно (т.4 а.с. 194).

26.06.2013 державним виконавцем вищеназваного відділу Пацуріною О.В. було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №30681811 до зведеного виконавчого провадження №38618206, яке веде відділ ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві (т.4 а.с.195).

Звертаючись до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність органу Державної виконавчої служби в порядку статті 121-2 ГПК України, скаржник зазначив, що при ознайомленні 12.12.2014 з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що державний виконавець після отримання відомостей з податкової інспекції про наявність у боржника чотирнадцяти рахунків, відкритих у банківських установах, фактично вчинив дії, направлені на звернення стягнення на кошти боржника у повному обсязі, лише по рахункам:

№ 0001 у ПАТ «Євробанк», МФО 380355;

№ 395 в АТ «Єврогазбанк», МФО 380430;

№ 6001 в АТ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 300131;

№ 6024 у ПАТ «КБ «Преміум», МФО 339555.

При цьому, виставлені платіжні вимоги по вказаним рахункам містять відмітки банків про відсутність на них коштів.

Щодо решти рахунків в матеріалах виконавчого провадження відсутні належним чином оформлені платіжні вимоги по примусовому списанню з них грошових коштів, або ж вимоги мають відмітки банків про неможливість їх виконання у зв'язку з неправильним оформленням.

Як зазначив скаржник, платіжні вимоги по зазначеним рахункам виставлялись у період 2012-2013 років, інших виконавчих дій по зверненню стягнення на грошові кошти боржника державним виконавцем не проводилось, що є грубим порушенням прав стягувача.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП №30681811 вбачається, що вказана постанова винесена 26.06.2013.

За приписами частини 2 статті статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Виходячи з того, що стягувачем ТОВ "АВМ Ампер" скаргу на дії ВДС Голосіївського РУЮ у місті Києві подано 18.12.2014, а постанову про об'єднання виконавчого провадження у зведене провадження - 26.03.2013, суд першої інстанції дійшов висновку, що скаржником пропущено десятиденний строк для подачі скарги про визнання протиправною бездіяльності зазначеного відділу в частині проведення дій по зверненню стягнення на грошові кошти боржника за наказом Господарського суду м. Києва №54/118 від 31.08.2011.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції вказав, що скаржник належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подання скарги не надав і заяви про відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого частиною 1 статті 121-2 ГПК України, до скарги не долучив, у скарзі відповідного клопотання не виклав.

Не погоджуючись із наведеним в ухвалі, скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження відбулось 12.12.2014, тобто про порушення своїх прав у виконавчому провадженні йому стало відомо в означений день, після чого він у межах десятиденного строку, визначеного статтею 121-2 ГПК України, звернувся до суду зі скаргою.

Оскільки вищевказаною нормою закону не визначено порядку обрахування строку для подання скарги у разі оскарження стороною виконавчого провадження протиправної бездіяльності державного виконавця, скаржник вважає, що суд першої інстанції при прийнятті даної ухвали допустив порушення норм процесуального права.

Судова колегія находить обгрунтованими доводи апеляційної скарги і вважає, що ТОВ «АВМ Ампер» подано скаргу на бездіяльність відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві своєчасно, в межах строку, визначеного статтею 121-2 ГПК України, а відтак, підстав для заявлення клопотання про поновлення пропущеного строку у останнього відсутні.

Так, у пункті 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зазначено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду у відповідно до статті 104 ГПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вище встановлене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, залишаючи скаргу ТОВ «АВМ Ампер» на бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві без розгляду, дійшов помилкового висновку про пропуск скаржником строку для її подачі, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду від 23.12.2014 - скасуванню, а матеріали справи №54/118 - поверненню до місцевого господарського суду для розгляду скарги по суті.

Згідно п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Ампер» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 у справі № 54/118 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 у справі № 54/118 скасувати та направити до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

3. Матеріали справи № 54/118 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий