КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа№ 910/14582/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ"

на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2014р.

у справі № 910/14582/14 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,УніКредит Лізинг"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Т.Л. Авто"

про стягнення заборгованості 890865,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,УніКредит Лізинг" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Т.Л. Авто" (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р. в розмірі 890 865,38 грн., з яких: 744 938,78 грн. основний борг; 70 563,65 грн. - пеня за прострочення сплати лізингових платежів; 11 942,44 грн. 3% річних; 63 420,51 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с. 45 - 51).

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/14582/14 позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 744 938,78 грн. основного боргу, 70 563,65 грн. пені за прострочення сплати лізингових платежів, 11 942,44 грн. 3% річних, 63 420,51 грн. інфляційних втрат, та судовий збір у розмірі 17 817,31 грн. Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на умови договору фінансового лізингу та договору поруки, положення ГК та ЦК України, і дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/14582/14 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на даний час офіційним сайтом ПАТ ,,Укрсоцбанк" є сайт http://www.unicredit.ua/, який містить архів курсів валют. Водночас, числові визначення курсу валют у доларах США, що містяться у таблиці суми лізингових платежів згідно графіку лізингових платежів, суми оплати та формований борг, який визначений позивачем, значно відрізняються від числових визначень курсу валюти у доларах США, розміщених на офіційному сайті в бік збільшення або зменшення, що впливає на загальну суму заборгованості відповідачів перед позивачем. Також відповідач 1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують числові визначення курсу валюти, зазначені в договорі Фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р. та додатком № 1 до договору. Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано актів звірки взаєморозрахунків відповідача 1, які направлялись позивачу та надані суду першої інстанції, відповідно до яких сума заборгованості за договором є відмінною від суми нарахованої позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2014р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ" на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/14582/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю. та призначено розгляд скарги на 26.11.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. розгляд справи № 910/14582/14 відкладено на 17.12.2014р. на підставі ст. 77 ГПК України. Даною ухвалою зобов'язано позивача надати суду довідку на підтвердження офіційного курсу долара США, встановленого ПАТ ,,Укрсоцбанк" на дату, що передує встановленій даті сплати лізингового платежу згідно договору фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р. за період з 20.10.2013р. по 20.06.2014р.

Вимоги зазначеної ухвали позивачем виконано, надано відповідні пояснення та витребувану судом довідку.

17.12.2014р. на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача 1 про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що в провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/27820/14 за позовом ТОВ ,,АТЛ" до ТОВ ,,УніКредит Лізинг" про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р., на підставі якого позивач заявляє позовні вимоги у даній справі.

Колегією суддів зазначене клопотання було відхилено, ухвалою суду від 17.12.2014р. розгляд скарги у справі відкладено на 14.01.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015р. № 09-52/24/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/14582/14 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Скрипки І.М. у відпустці.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/14582/14 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Іоннікової І.А., судді Рєпіна Л.О., Тарасенко К.В.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р. № 09-52/36/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/14582/14 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Іоннікової І.А. у відпустці.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/14582/14 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. у справі № 910/14582/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ" прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Суховий В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено розгляд скарги на 09.02.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р. розгляд скарги у справі № 910/14582/14 відкладено на 02.03.2015р. у зв'язку з клопотанням представника відповідача 1 на підставі ст. 77 ГПК України.

02.03.2015р. на адресу суду надійшла заява відповідача 2 про зупинення провадження у справі, яка мотивована тим, що в провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/27820/14 за позовом ТОВ ,,АТЛ" до ТОВ ,,УніКредит Лізинг" про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р., на підставі якого позивач заявляє позовні вимоги у даній справі.

В судовому засіданні 02.03.2015р. представник відповідача 2 підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечив проти наведених доводів, просив оскаржуване рішення залишити без змін, представник відповідача 1 (скаржника) не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 420.

Заяв про відкладення розгляду справи від представника відповідача 1 не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.03.2015р. на обговорення було поставлено клопотання представника відповідача 2 про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача 2 підтримав заявлене клопотання, представник позивача заперечила проти зупинення провадження у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки дана справа може бути розглянута по суті без зупинення провадження до розгляду справи про визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 2, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.11р. між ТОВ ,,УніКредит Лізинг" (далі - лізингодавець, позивач) та ТОВ ,,АТЛ" (далі - лізингоодержувач, відповідач 1) укладено договір фінансового лізингу № 2223L11/00 (далі - договір, а.с. 15-21).

Відповідно до п. 1.1. договору лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій) та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, інші комісії, які зазначені у додатку ,,Тарифи" до цього договору, який є його невід'ємною частиною та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до додатку № 1 до договору фінансового лізингу предметом лізингу є нежитлова будівля - будівля магазину непродовольчих товарів із прибудовою для розміщення автоцентру, загальною площею 669,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Чернігів, вул. Кримська, будинок 1.

Цим же додатком визначено графік лізингових платежів.

На виконання умов п.1.1 договору, позивач придбав у обраного відповідачем-1 продавця предмет лізингу (нежитлову будівлю - будівлю магазину) та передав його у користування відповідачу-1, що підтверджується Актом приймання-передачі від 24.01.11р. (а.с. 26).

Відповідно до п. 1.2.1 договору строк лізингу починається з дати передачі предмета лізингу у користування лізингоодержувачу, що підтверджується підписанням відповідного акту приймання-передачі предмета лізингу.

Строк лізингу закінчується в день, наступний за останньою датою, що вказана в графіку лізингових платежів (п. 1.2.2 (а) договору).

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, що після закінчення строку лізингу, при наявності умов, визначених в розділі 8 цього договору, предмет лізингу переходить у власність лізингоодержувача в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п.5.1 договору лізингоодержувач взяв на себе зобов'язання сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у додатку до цього договору.

Розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається у іноземній валюті та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом, що визначений цим договором (п. 5.2).

Відповідно до п. 5.3 договору, лізингові платежі складаються з:

- авансовий (перший лізинговий) платіж сплачується до передачі предмета лізингу у користування лізиноодержувачу та є частиною відшкодування предмету лізингу. Авансовий платіж сплачується за курсом та в строк(-и), які вказані у відповідному додатку до цього договору. Авансовий платіж включає в себе податок на додану вартість (п.п. 5.3.1);

- періодичні лізингові платежі сплачуються після передачі предмета лізингу у користування лізингоодержувачу за курсом продажу та включають в себе: а) відшкодування вартості предмета лізингу, що підлягає сплаті за курсом, встановленим для ціни предмета лізингу, зазначеної у відповідному додатку до цього договору; б) комісію лізингодавця, яка є такою, що змінюється, та розраховується як різниця між розміром періодичного лізингового платежу, який зазначений у стовбці ,,Лізинговий платіж" та перерахований в гривню, та розміром відшкодування вартості предмету лізингу, розрахованого згідно п. 5.3.2 (а) цього договору та перерахованого в гривню. Мінімальний розмір комісії лізингодавця не може бути меншим ніж одна гривня.

В забезпечення зобов'язань відповідача-1 за вказаним договором, між позивачем, як лізингодавцем, відповідачем-1, як лізингоодержувачем, та відповідачем-2, як поручителем, 21.01.2011р. було укладено договір поруки № 2223L11/00/SUR.

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель, як солідарний боржник взяв на себе зобов'язання безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою до 785 692,29 дол. США, що на день укладення цього договору становить гривневий еквівалент 6 241 146,71 грн.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання сплатити платежі, зазначені в п. 1.1 договору, якщо йому надіслана лізингодавцем письмова вимога протягом 5 днів з дати такої вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки лізингодавця, вказані в цьому договорі або у вимозі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що в порушення умов договору фінансового лізингу відповідач не виконував зобов'язань з оплати періодичних лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. 24.12.2013р. сторонами було підписано додаткову угоду № 4 до договору фінансового лізингу № 2223L11/00, відповідно до якої було визначено, що на дату її укладення лізингоодержувач має перед лізингодавцем борг по договору в сумі 687 687,70 грн.

У зв'язку із наявністю боргу по договору фінансового лізингу позивач направив на адресу поручителя відповідну вимогу від 19.06.14р. № 4498 (докази направлення та вручення, наявні в матеріалах справи), в якій повідомляв, що станом на 19.06.14р. заборгованість ТОВ ,,АТЛ" за договором фінансового лізингу становить 616 440,67 грн., у зв'язку з чим вимагав сплатити вказаний борг протягом 5 днів з дати отримання вимоги.

Оскільки відповідачами заборгованість сплачена не була, позивач заявив до стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 744 938,78 грн. З огляду на прострочення сплати зазначених платежів позивачем також заявлено вимоги про стягнення 70 563,65 грн. пені за прострочення сплати лізингових платежів; 11 942,44 грн. 3% річних; 63 420,51 грн. інфляційних втрат.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем-1 договір є договором фінансового лізингу.

Регулювання спірних правовідносин здійснюється в т.ч. положеннями 1 глави 58 ЦК України, ст. 292 ГК України та Закону України ,,Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно з положеннями ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 2 ст. 1 Закону України ,,Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору та передачі майна у лізинг підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України ,,Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а пунктом 3 ч. 2 ст. 11 цього Закону передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України ,,Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію процентів за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу зі сплати лізингових платежів в сумі 744 938,78 грн. Дана сума заборгованості нарахована виходячи з того, що відповідачем 1 було визнано наявність у нього боргу в укладеній між позивачем та відповідачем 1 додатковій угоді № 4 від 24.12.2013р., п. 1 якої сторони визнали, що на дату укладення цієї додаткової угоди борг лізингоодержувача по сплаті лізингових платежів становить 673 291,15 грн.

В свою чергу, з дати укладення вказаної угоди настав термін сплати лізингових платежів на суму 347 142,47 грн., та відповідачем 1 було сплачено частину боргу в розмірі 275 494,84 грн.

Таким чином, заборгованість розрахована вірно та становить 744 938,78 грн. (673 291,15 + 347 142,47 - 275 494,84).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано, що на даний час офіційним сайтом ПАТ ,,Укрсоцбанк" є сайт http://www.unicredit.ua/, який містить архів курсів валют. Водночас, числові визначення курсу валют у доларах США, що містяться у таблиці суми лізингових платежів згідно графіку лізингових платежів, суми оплати та формований борг, який визначений позивачем, значно відрізняються від числових визначень курсу валюти у доларах США, розміщених на офіційному сайті в бік збільшення або зменшення, що впливає на загальну суму заборгованості відповідачів перед позивачем. Також відповідач 1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують числові визначення курсу валюти, зазначені в договорі Фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р. та додатком № 1 до договору.

Відповідно до п.5.3.2 та умов Розділу ,,Визначення" договору фінансового лізингу періодичні лізингові платежі сплачуються після передачі предмета лізингу у користування лізингоодержувачу за курсом продажу.

Курс продажу - безготівковий курс продажу долара США, встановлений на офіційному сайті ПАТ ,,Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує даті платежу або іншій даті, визначеній в цьому договорі.

Офіційний сайт ПАТ ,,Укрсоцбанк" - сайт ПАТ ,,Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником), яким на день підписання цього договору є usb.com.ua або інший, який може його замінити в майбутньому.

Судом апеляційної інстанції позивача було зобов'язано надати докази на підтвердження офіційного курсу долару США, встановленого ПАТ ,,Укрсоцбанк" (або банку, який є його правонаступником) на дату, що передує встановленій даті сплати лізингового платежу згідно договору фінансового лізингу № 2223L11/00 від 21.01.2011р. за період з 20.10.2013р. по 20.06.2014р.

Позивачем було надано суду довідку ПАТ ,,Укрсоцбанк" вих. 06.2-87/10054 від 07.10.2014 р., в якій наведено курси валют долару США за період з 01.03.2011р. по 01.10.2014 р.

З урахуванням вказаних даних апеляційний суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що на окремі дати, що передують визначеним графіком датам лізингових платежів у наданій довідці ПАТ ,,Укрсоцбанк" відсутня інформація про курси продажу долара США, а обрані позивачем показники відповідають більш раннім курсам долару США, а інколи не співпадають і з найбільш близькою до дати лізингового платежу дати.

Здійснивши розрахунок лізингових платежів з використанням визначених у довідці ПАТ ,,Укрсоцбанк" курсів долара США за дні, які є найближчими до дат, що безпосередньо передують визначеним Графіком датам лізингових платежів, суд встановив, що заявлена позивачем сума лізингових платежів в гривневому еквіваленті не перевищує розрахункової.

Водночас, оскільки під час провадження у справі позивач не заявляв клопотання про вихід за межі позовних вимог, колегія суддів вважає, що загальна сума боргу по лізинговим платежам за період з 20.10.2013р. по 20.08.2014р. у розмірі 744 938,78 грн. залишається непогашеною, оскільки протилежного відповідачем не доведено, а відповідно вона має бути стягнута в заявленому розмірі.

Як свідчать матеріали справи суд першої інстанції неодноразово ухвалами зобов'язував відповідачів надати контррозрахунок ціни позову, докази погашення заборгованості.

Однак, відповідачами вказані вимоги суду не виконано, доказів сплати лізингових платежів не надано.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги наданий позивачем розрахунок стягуваних сум та дійшов правильного висновку про обґрунтованість позову, оскільки належних та допустимих доказів на спростування правильності розрахунку боргу ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідачами не надано.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 70 563,65 грн. пені за прострочення сплати лізингових платежів, 11 942,44 грн. 3% річних; 63 420,51 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с. 45 - 51).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Колегія суддів вважає, що наявність заборгованості за договором фінансового лізингу, свідчить про порушення відповідачем 1 своїх договірних зобов'язань.

Відповідно до п. 12.3 договору фінансового лізингу у випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Наведений позивачем розрахунок суми пені, який взято до уваги судом першої інстанції, колегією суддів визнається обґрунтованим, а тому позовні вимоги позивача про стягнення 70 563,65 грн. пені за прострочення сплати лізингових платежів, правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки дії відповідача є порушенням умов договору, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України та погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині, оскільки розрахунок 3% річних в сумі 11 942,44 грн. та інфляційних трат в сумі 63 420,51 грн. є вірним.

Як зазначалось вище, відповідач-2 виступив поручителем за зобов'язаннями відповідача-1 перед позивачем.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (стаття 554 ЦК України).

Враховуючи наведені норми законодавства, положення договору поруки щодо обсягу відповідальності поручителя, а також ту обставину, що у відповідності до вимог договору поруки позивач повідомив поручителя про неналежне виконання відповідачем 1 зобов'язань, забезпечених порукою, відповідачі мають перед позивачем відповідати солідарно.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачем доведено і відповідачами не спростовано, а тому їх слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/14582/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2014р. у справі № 910/14582/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АТЛ" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текст складено та підписано 04.03.2015р.