РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/23035/14

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»
доПублічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»
простягнення 61 500,00 грн.
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді Спичак О.М.

Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача:Беспаль Д.Г.
від відповідача:Кіндер В.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (надалі - «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (надалі - «Банк») про стягнення 77 816,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №10/2014 від 05.02.2014 р. позивач надав послуги, а відповідач зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 65 448,53 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 070,82 грн., 3% річних у розмірі 1 295,94 грн. та 3% річних у розмірі 6 001,63 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.11.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2014 р. розгляд справи відкладено на 15.12.2014 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

12.12.2014 р. від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд визнати його кредитором по відношенню до відповідача з грошовими вимогами у розмірі 77 815,92 грн., а також зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» внести вимоги Підприємства до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Вказана заява залишається судом без розгляду з огляду на те, що до моменту у її розгляду судом, від представника позивача надійшла заява №22 від 12.01.2015 р. про її відкликання.

15.12.2014 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що в установі Банку запроваджено ліквідаційну процедуру, що унеможливлює задоволення вимог кредиторів.

В судовому засідання 15.12.2014 р. судом оголошувалась перерва на 12.01.2015 р.

12.01.2015 р. представником позивача до канцелярії суду подано додаткові пояснення, в яких позивач виклав заяву про зменшення позовних вимог в частині нарахування пені, інфляційних та 3% річних, та просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 61 500,00 грн.

Вказана заява подана з дотримання приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та приймається судом для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015 р. вирішено розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 12.01.2015 р. для здійснення колегіального розгляду справи визначено наступних суддів: Босий В.П. (головуючий), судді Стасюк С.В., Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015 р. справу прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду на 04.02.2015 р.

В судовому засіданні 04.02.2015 р. судом оголошувалася перерва на 25.02.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги ухвали суду виконав, надав додаткові пояснення по суті спору, позовні вимоги в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 р. між Підприємством (виконавець) та Банком (замовник) було укладено договір про надання послуг на аварійно-рятувальне обслуговування з виїздом групи рятувальників при надходженні сигналу «необхідні термінова охорона» №10/2014 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець в порядку встановленому даним договором організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних послуг в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечує і виконує аварійно-рятувальні роботи та заходи відносно належних замовнику самохідних/несамохідних плавзасобів (стоянки судно «Готель Баккара» К+В2), зафіксованих у схемі розміщення самохідних/несамохідних плавзасобів, а замовник в свою чергу зобов'язується оплачувати надані виконавцем послуги в порядку та в розмірах згідно розділу 3 та додатку №2 цього договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що об'єктом замовника, на якому виконавець здійснює аварійно-рятувальне обслуговування, є місце розміщення належних замовнику самохідних та несамохідних плавзасобів (стоянкове судно «Готель Баккара» К+В2), в м. Києві, північно-західна частина острову Венеціанського, водної території Севастопольського водного суднохідного регістра України (Початок Венеціанської протоки), схема якого додається до договору (Додаток №1).

За змістом п. 3.1 Договору замовник сплачує виконавцю за послуги з аварійно-рятувального забезпечення щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, в безготівковій формі, в розмірі, що встановлюються відповідно до додатку №2 незалежно від наслідків господарської діяльності, на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого стороною-1 рахунку та наданого акту виконаних робіт.

Згідно з п. 3.3 Договору додаткові витрати, що пов'язані з ліквідацією аварій відшкодовуються на підставі актів виконання робіт чи наданих послуг та погодженої сторонами їх фактичної вартості.

Додатком №2 до Договору сторони підписали протокол погодження договірної ціни, відповідно до умов якого на момент його підписання плата за послуги з аварійно-рятувального обслуговування за базовий місяць становить 20 500,00 грн.; за кожний наступний місяць після першого місця строку дії договору розмір оплати за послуги сплачується стороною-2 з урахуванням офіційного індексу інфляції за попередній місяць.

На виконання умов Договору у період з квітня по червень 2014 року позивачем були надані відповідачу послуги на аварійно-рятувальне обслуговування об'єкта на загальну суму 61 500,00 грн. без врахування індексу інфляції.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 61 500,00 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору у період з квітня по червень 2014 року позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 61 500,00 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.1 Договору замовник сплачує виконавцю за послуги з аварійно-рятувального забезпечення щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, в безготівковій формі, в розмірі, що встановлюються відповідно до додатку №2 незалежно від наслідків господарської діяльності, на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого стороною-1 рахунку та наданого акту виконаних робіт.

Тобто, положення вказаного пункту Договору передбачають обов'язок замовника (Банку) щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним оплачувати надані послуги за вартістю, визначеною у Додатку №2 до Договору (протокол погодження договірної ціни).

Рахунки на оплату наданих послуг та акти виконаних робіт разом з супровідним листом №3005 від 14.10.2014 р. були передані відповідачу 15.10.2014 р., що підтверджується штампом вхідної канцелярії Банку.

При цьому, послуги, які надавалися позивачем Банку, включали в себе: цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних послуг в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення; здійснення добору основного особового складу призначеного для здійснення аварійно-рятувального обслуговування об'єкта, здійснення профілактичної роботи щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій; зберігання інформації про особисту, державну та комерційну таємницю, яка стала відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків тощо.

Більш того, жодної претензії відповідача стосовно якості наданих послуг та/або їх кількості з моменту їх надання до звернення позивача до суду матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 61 500,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України №135 від 13.03.2014 р. було віднесено Банк до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 14.03.2014 р. було розпочато процедуру виведення Банку з ринку та здійснення в ньому з 14.03.2014 р. тимчасової адміністрації.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

В той же час, за змістом ч. 4 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 1 частини 5 статті ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Частиною 6 вказаної статті Закону вказано, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку в тому числі, щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Відтак, оскільки послуги за Договором надавалися позивачем з метою аварійно-рятувального обслуговування майна Банку, а відтак стосувалися його господарської діяльності як суб'єкта господарювання, і тому введення в березні 2014 року тимчасової адміністрації не могло бути підставою для припинення виконання зобов'язань з оплати наданих послуг.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за надані послуги станом на момент звернення до суду із позовною заявою у розмірі 61 500,00 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банком обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Банку заборгованості у розмірі 61 500,00 грн. є правомірними та обґрунтованим, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м. Київ, бул. Верховної Ради, 7; ідентифікаційний код 21574573) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (02660, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 7; ідентифікаційний код 23505151) заборгованість у розмірі 61 500 (шістдесят одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2015 р.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді О.М. Спичак

С.В. Стасюк