ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.02.15р. Справа № 904/10286/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС", с.Красносілка Комінтернівський район Одеська область

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ

про стягнення 17880,09 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представники Тарабака Є.А. , паспорт АН865972 від 19.02.2010 р.

Від Відповідача: представник Стрельченко Я.С., довіреність № 8166-К-Н-О від 16.10.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь на рахунок номер 9516 (валюта рахунку UАН) у Південному ГРУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО 328704 грошові кошти:

12792,35 грн. з р/р 1226 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299;

87,74 грн. з р/р 1140 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299;

збитки у розмірі 5000 грн. та судові витрати покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що всупереч чинному законодавству України та умовам п.п. 1.2, 3.1.1 Договору банківського рахунку №8Е0ХUW від 24.10.2007р., п.п. 3.1.2, 3.1.1.3, 3.1.1.4 "Умов та правил розрахунково-касового обслуговування" Відповідач незаконно обмежив Позивача у розпорядженні належних йому на законних підставах грошових коштів, не надавши жодних законних підстав такого обмеження всупереч п.3.2.2 Договору.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

докази оплати судового збору;

докази направлення позовної заяви з додатками Відповідачу;

копію виписки з ЄДР щодо Позивача;

копію договору банківського рахунка №8Е0ХUW від 24.10.2007р.;

копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг;

копію відповіді Відповідача від 01.07.14р. № 20.1.0.0.0/7-20140626/2026;

копію змін до статуту Позивача;

копію довіреності представника.

копію Договору про надання юридичних послуг;

докази оплати юридичних послуг.

Під час судового засідання 21.01.2015р. представник Позивача подав для огляду суду копію платіжного доручення №Е0528L057О від 28.05.20014р.

21.01.15р. Позивач подав пояснення, зазначивши про те, що як вбачається з платіжного доручення №Е0528L057О від 28.05.14 видно, що з рахунку 1226 на підставі наказу 6695879 було перераховано кошти у сумі 12792,35 грн. на рахунок 1226. Даного приказу Позивач не видавав, про його існування йому нічого не відомо. Жодних доручень про переведення даних коштів Позивач не давав. На підставі цього вбачається, що наказ 6695879 був виданий Відповідачем, його не було опубліковано на офіційному сайті Відповідача і текст даного наказу не був наданий Позивачу.Відповідно до ст.7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Так, існують всі підстави стверджувати, що Відповідач самовільно перерахував кошти Позивача на рахунок, до якого Позивач не має доступу, даними діями ПАТ КБ "Приватбанк" самовільно без законних на те підстав присвоїв кошти, що йому не належать. Дані дії Відповідача підпадають під самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється підприємством, установою чи організацією. Відповідно до п. 3 Постанови №260 від 06.05.2014р. Правління Національного банку України "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя", заборонити банкам, які уклали агентські договори з юридичними особами (комерційними агентами), надавати фінансові послуги своїм клієнтам на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Тобто на підставі даної постанови Відповідач може обмежувати право Позивача на користування його рахунками лише на території АРК та міста Севастополя, але 29.04.2014р. Позивач змінив місцезнаходження на адресу: 67560, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Красносілка, вул. Садова, буд. 150А, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД №605534, тобто Позивач має статус резидента України і здійснює свою діяльність не на окупованій території, а на підконтрольній українській владі.

До пояснення Позивач подав копію платіжного доручення №Е0528L057О від 28.05.14 (а.с. 46).

Відповідач позов не визнав з тих підстав, що Позивач вважає, що Банком було допущено порушення при опрацюванні листа-претензії, він має право звернуся до банку із вимогами про застосування наслідків, передбачених статтею 1073 ЦК України, а саме з вимогою про зарахування відповідної суми на рахунок клієнта або належного отримувача, тобто доручення клієнта про розпорядження коштами, що є в його власності. Натомість ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" звернулася до суду з вимогою про стягнення грошових коштів, що не є прийнятним та належним способом захисту порушеного права в даному випадку, адже є вимогою про перерахування коштів, що є власністю Банку, у власність Позивача. Задоволення сформульованих таким чином позовних вимог ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" призведе до виникнення у Банку зобов'язання виплатити кошти із свої власності за наявності зобов'язання виконувати розпорядження клієнта за своїм рахунком. Тобто Банку таким рішенням суду буде спричинено шкоду в розмірі грошових коштів, що стягуються. Вказане є неприпустимим та суперечить засадам правосуддя. В свою чергу, Позивач не звертався до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з платіжним дорученням про зарахування/перерахування відповідної суми, яка зазначена у позові на рахунок клієнта або належного отримувача, тобто дорученням клієнта про розпорядження коштами, що є в його власності. З цього приводу, посилання Позивача на порушення Банком ст.1066 ЦК України, ст.1068 ЦК України, ст. 1073 ЦК України та п.п.1, 2 ст.139 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб'єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно з п. 22.1 цього Закону України ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. В свою чергу, згідно Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", платіжне доручення це-розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Національний Банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Відповідно до п.32.3 ст.32 зазначеного Закону України банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахування положень, встановлених пунктом 22.6 статі 22 Закону України. З огляду на вищевикладене Відповідач зазначає, що правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача щодо стягнення грошових коштів немає, оскільки Банком не порушено жодних норм чинного законодавства та договору на розрахунково-касове обслуговування рахунку, в частині зарахування/перерахування грошових коштів за дорученням клієнта. Слід зазначити, що заперечуючи зазначеними доводами проти позовних вимог, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ані заперечує, ані підтверджує залишок коштів або хоча б їхню наявність на рахунках Позивача. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" наполягає на тому, що при поданні позовної заяви Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт наявності коштів на рахунках, внаслідок чого відбулось порушення ст.ст. 33, 34 ГПК України. Також, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача збитків у розмірі 5000,00 грн. у зв'язку із відсутністю підтверджуючих оплату послуг адвоката документів, зокрема, акта приймання-передачі наданих послуг, підписаний клієнтом та адвокатом, а також відсутністю підтверджуючих фактів з приводу того, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" завдано збитки Позивачу, вважаємо, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача суми збитків, також не підлягають задоволенню. До того ж Відповідач вважає за необхідне наголосити на том у, що 11.03.2014р. Верховною Радою Автономної Республіки Крим прийнято Декларацію незалежності Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. Вона проголошує Автономну Республіку Крим включаючи місто Севастополь суверенною державою. 16.03.2014р. відбувся невизнаний українською владою та міжнародною спільнотою (крім Росії) т.н. "Референдум про статус Криму" про "входження Криму до складу РФ як суб'єкта Федерації". 17.03.2014 Президент РФ підписав указ про визнання республіки Крим суверенною і незалежною державою.18.03.2014р. влада самопроголошеної Республіки Крим та президент Росії підписали договір про входження Криму і Севастополя до складу Російської Федерації.15.04.2014 року Верховною радою України прийнято Закон "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", яким рекомендовано Національному банку України прийняти нормативно-правові акти на виконання цього Закону. У відповідності до п.1 ч. 4 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", визначено, що тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Враховуючи вищевикладене та враховуючи те, що Позивач уклав договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування з Кримською філією ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України, Відповідач вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати спеціальні норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Крім того, заочним рішенням Центрального районного суду м.Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Кримського регіонального правління припинити протиправні дії (бездіяльність), які проявляються у невиконанні зобов'язань, які випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку на суму 5,85 рублів (а.с. 58-60). Також вищезазначені факти підтверджуються у ЗМІ на сайті http://news.allcrimea.net/news/2014/11/19/smi-simferopolskii-sud-obyazal-privatbank-vyplatit-vkladcgikam-11-mlrd-25755/ (а.с.62-63). На підставі вищевикладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" наголошує на тому, що позовні вимоги Позивача належним чином не доведені, а обраний спосіб захисту свого права суперечить нормам Цивільного кодексу України та спричинить завдання шкоди ПАТ КБ "ПриватБанк" у разі їхнього задоволення судом.

05.02.2015р. Позивач подав копію платіжного доручення №Е0528L0ЕLА від 28.05.14 (а.с. 64).

18.02.15р. Відповідач подав додаткові пояснення до відзиву , в яких зазначив, що Позивач не звертався до ПАТ КБ "Приватбанк" з платіжним дорученням про зарахування/перерахування відповідної суми, яка зазначена у позові на рахунок клієнта або належного отримувача, тобто дорученням клієнта про розпорядження коштами, що є в його власності. З цього приводу, посилання Позивача на порушення Банком ст.ст. 1066 ст. 1068, 1073 та п.п. 1, 2 ст. 139 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими. Правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача щодо стягнення грошових коштів немає, оскільки Банком не порушено жодних норм чинного законодавства та договору на розрахунково-касове обслуговування рахунку, в частині зарахування/перерахування грошових коштів за дорученням клієнта.

До додаткового пояснення Відповдач подав:

копію довіреності представника;

витяг з наказу №6695879.

20.02.2015р. Позивач подав заперечення на додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, зазначивши про те, що відповідно до п. 1.30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Тобто платіжне доручення призначена для перерахунку власника коштів на рахунок отримувача, який буде зазначений самим власником коштів, які будуть перераховуватись. У Позивача не було необхідності у перерахуванні власних коштів, які знаходились на рахунках: 1226 та 1140 на інший рахунок. Він не зобов'язаний їх кудись перераховувати і мав право доступу до них. З 28.05.14р. сальдо (залишок) кожного вищеперерахованого розрахункового рахунку було переведено на рахунки класу 29. За письмовими та усними поясненнями Відповідача стає зрозуміло, що рахунки класу 29 можуть належати лише банку. Право розпоряджатися коштами Банку у Позивача не має, а тому законних підстав для виставлення будь-якого розрахункового документу Позивачем, передбаченого п. 22.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", діюче законодавство не передбачає. В платіжних дорученнях зазначено, що отримувач коштів є Позивач, але в той же час рахунки, на які перераховуються залишки коштів з рахунків Позивача, належать Банку. В своїх поясненнях Відповідач посилається на те, що р/р 1226 та 1140 були відкриті на території Автономної Республіки Крим і він не може надати інформацію та виписки по цим рахункам, але в той же час в платіжних дорученнях зазначено, що банк отримувач цих рахунків є ПАТ КБ "Приватбанк", тобто твердження Відповідача, що р/р 1226 та р/р 1140 обслуговувались в Севастопольській філії ПАТ КБ "Приватбанк" не відповідає дійсності та же більше доводить заволодіння коштами, що йому не належать. З 28.05.14р. Позивач не може звернутись до Відповідача з платіжним дорученням про перерахування коштів з 1226 та 1140, так як на даних рахунках відсутні будь-які кошти, бо вони були на підставі наказу Відповідача перераховані на р/р, які є власністю Банку. Позивач не має жодних законних підстав для ініціювання перерахунку коштів з 1226 та 1140, так як вони не належать йому. Щодо тверджень Відповідача, що платіжні доручення від 28.05.14р. не є належними та допустимими доказами, з тих підстав, що дійсно дані платіжні доручення були завірені в Жовтневому відділенні ПАТ КБ "Приватбанк", так як на даний час Позивач не може звернутись до Севастопольської філії ПАТ КБ "Приватбанк", в якій були відкриті та обслуговувались р/р Позивача. При зверненні в Жовтневий відділ ПАТ КБ "Приватбанк" у працівника Банку не виникло жодних проблем при завірянні платіжних доручень. Працівник банку в присутності представника Позивача зайшов до електронної бази ПАТ КБ "Приватбанк", отримав доступ до виписок Позивача по рахункам 1226 та 1140. Після перевірки всієї інформації, що відображається у них, працівник Банку проставив печатку та власний підпис, чим підтвердив факти, зазначені в платіжних дорученнях. Тобто не має жодних підстав для сумнівів в достовірності цих платіжних доручень. Тобто платіжні доручення є належним та допустимими доказом і немає жодної підстави не приймати даний доказ до уваги при розгляді цієї справи. Позивач зазначає, що як би кошти, які знаходились на р/р 1226 та 1140 в даний момент були на них і в нього був безперешкодний доступ до цих коштів ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" не зверталось би з претензією, а в подальшому до суду з позовної заявою до ПАТ КБ "Приватбанк".

У судовому засіданні 16.02.2015р. оголошено перерву до 23.02.2015р. в порядку ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 23.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані сторонами докази, господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС" та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" в особі Севастопольської філії укладено договір №8Е0ХUW банківського рахунку від 24.10.2007р. (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору Позивачем відкрито у Відповідача рахунки, за якими Відповідачем повинно здійснюватися розрахунково-касове обслуговування. Також зобов'язання Відповідача щодо розрахунково-касового обслуговування клієнтів - юридичнихосіб наведено в "Умовах та правилах розрахункового обслуговування" ПАТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на сайті Банку https://privatbank.ua/terms/.

Так, відповідно до умов цього Договору Позивачеві Севастопольською філією було відкрито банківські рахунки №1226, №1140 (UAN).

У зв'язку з окупацією Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим Верховна Рада України 15.04.2014 прийняла Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Стаття 1 цього Закону визначає, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

У зв'язку з неможливістю здійснювати банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, на підставі п.7 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону Правлінням Національного банку України 06.05.2014 було прийнято Постанову №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим" (далі-Постанова № 260).

Відповідно до пункту 5 Постанови №260 банки зобов'язані припинити діяльність своїх відокремлених підрозділів, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією Постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

На виконання вказаної Постанови Відповідач припинив роботу свого структурного підрозділу в м.Севастополь.

Позивач вказує на те, що 17 березня 2014року грошові кошти на його рахунках, які були відкриті в Севастопольскій філії, заблоковані Банком, і Позивач втратив доступ до належних йому грошових коштів.

29.04.2014р. Позивач змінив своє місцезнаходження і зараз знаходиться за адресою: 67560, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Красносілка, вул. Садова, буд. 150А, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД №605534. Таким чином, Позивач має статус резидента України і здійснює свою діяльність не на окупованій території, а на підконтрольній українській владі території.

07.05.2014року за заявою Позивача Банком відкрито рахунок №9516 у Південному ГРУ ПАТ КБ Приватбанк, але, Позивач вказує на те, що не отримав доступу до грошових коштів на рахунках, які було заблоковано раніше.

Представник Відповідача заперечує проти твердження Позивача про порушення його прав за банківським рахунком, вказує на те, що Позивач не звертався до банку з платіжним дорученням, крім того, вказує на те, що Позивач не надав доказів того, що у нього взагалі є спірна сума коштів на рахунках.

Зважаючи на вказані обставини, суд керується наступним.

Частинами 1, 2 статті 1066 глави 72 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного иду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами врегульовано Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно п/п. 7.1.2 п.7.1 ст.7 вказаного Закону поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 13.1 ст.13 цього Закону порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що Позивач не довів порушення його прав та інтересів щодо банківського обслуговування його поточних рахунків. Так, обставини справи свідчать про те, що:

здійснення операцій за поточними рахунками, відкритими Позивачем у Севастопольскій філії банку, стало неможливим внаслідок окупації території Криму іншою державою, діяльність установ українських банків на території Криму припинено за рішенням Національного Банку України;

кошти, які обліковувалися на поточних рахунках, відкритих в Севастопольській філії банку, є власністю Позивача, яка є непорушною в силу ч.4 ст.41 Конституції України;

копії платіжних доручень №ЕО528LО570 від 28.05.2014року (а.с.46) та № №ЕО528LОЕLА від 28.05.2014року (а.с.64) на суму 12792,35 грн. та 87,74грн., що надані Позивачем в якості доказів до справи, не доводять порушення його прав, оскільки отримувачем за переказом цих коштів за рахунками 1226 та 1140 зазначено Позивача;

внутрішній рух коштів в банку, у тому числі за наказом №6695879 (виписка №РR--2014-6695879 від 14.05.202014 - а.с.75) не є порушенням прав Позивача, оскільки це не суперечить положенням статті 1066 ЦК України, частиною 2 якої прямо передбачено, що Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами;

невиконання банком п.п. 1.2, 3.1.1 Договору банківського рахунку №8Е0ХUW від 24.10.2007р., п.п. 3.1.2, 3.1.1.3, 3.1.1.4 "Умов та правил розрахунково-касового обслуговування", а саме вимог Позивача щодо перерахування коштів або іншого перешкоджання в праві розпоряджатися цими коштами не доведено Позивачем належними та допустимими доказами.

Крім того, суд вважає, що за обставинами справи Позивач заявив позовні вимоги, які не узгоджуються із суттю спірних правовідносин. Зокрема, Позивач просить стягнути спірну суму з банку, в той час як спірні правовідносини включають до себе зобов'язання з боку банку виконувати відповідні розпоряджання клієнта на його поточному рахунку.

Водночас суд відхилює заперечення Відповідача про те, що Позивач не довів наявність спірної суми на його рахунках, оскільки такі докази надані у вигляді досліджених судом платіжних доручень №ЕО528LО570 від 28.05.2014року (а.с.46) та № №ЕО528LОЕLА від 28.05.2014року (а.с.64). Суд має зазначити, що банк має інформацію про кошти будь-якого свого клієнта, однак до даної справи Відповідач спростовуючих доказів не надав.

Оскільки суд вважає, що Позивач не довів наявність факту порушення його інтересів з боку банку, відсутні підстави для задоволення пов'язаних з цим позовних вимог про стягнення збитків на суму 5000,0грн.

За результатами вирішення спору судові витрати покладаються повністю на Позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся
Повне рішення складено-27.02.15р.