УХВАЛА

05.03.2015Справа № 910/201/15-г

За позовом Фізичної особи - підприємця Коваленко Олександра Петровича

До Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані»

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Меркулов Р.С. - по дов. № 1980 від 24.12.2014

від відповідача не з'явився

від третьої особи Меркулов Р.С. - по дов. № 01-11/14 від 01.11.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи - підприємця Коваленко Олександра Петровича про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перерахувати з рахунку позивача на користь ТОВ «Альфа-Метал-Компані» 30 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням укладеного між сторонами договору банківського рахунку № 44/24 від 08.10.201, а саме не виконано платіжне доручення № 3 від 20.10.2014 щодо перерахування грошових коштів з рахунку позивача в розмірі 30 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Альфа-Метал-Компані».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі № 910/201/15-г та призначено її до розгляду на 29.01.2015.

Відповідачем 26.01.2015 до відділу діловодства суду було подано заяву про припинення провадження у справі № 910/201/15-г, оскільки спір має розглядатись третейським судом, як це передбачено умовами п. 8.1. договору банківського рахунку № 44/24 від 08.10.2012.

Судом в засіданні 29.01.2015 розглянуто та відмовлено в задоволенні заяви відповідача про припинення провадження у справі, з огляду на наступне

Пунктом 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами; суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України «Про третейські суди», є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

В ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус судів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст. 125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України «Про третейські суди» випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно з частиною 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду. Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

Проте, таке клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача, чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно із ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду, згідно із встановленою підвідомчістю справ.

Таким чином, твердження відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись тільки третейським судом, прямо порушує норми Конституції України.

З урахуванням наведеного, за наявності спірних правовідносин суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, якщо з матеріалів справи вбачається, що даний спір підвідомчий господарському суду.

В пункті 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК); таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі; в останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК; якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Проте постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 13 від 17.12.2013 «Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України» вказаний пункт було доповнено новим абзацом, згідно із яким господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відтак, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене Конституцією України і не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці (постанови Вищого господарського суду України від 09.04.2013 у справі № 5023/6007/12, від 12.02.2014 у справі № 914/3638/13).

Таким чином, клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі того, що даний спір повинен розглядатись третейським судом, не підлягає задоволенню.

Відповідачем 29.01.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/201/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 в задоволенні клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи № 910/201/15-г відмовлено.

В судовому засіданні 29.01.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 розгляд справи № 910/201/15-г відкладено на 24.02.2015 та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані».

Відповідачем 24.02.2015 до відділу діловодства суду подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з огляду на те, що позивач не надав жодних доказів того, що коштів на його рахунку було достатньо для виконання АТ «Дельта Банк» платіжного доручення № 3 від 20.10.2014.

Відповідачем 24.02.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи № 910/201/15-г.

Позивач в судовому засіданні 24.02.2015 підтримав вказане клопотання відповідача.

В судовому засіданні 24.02.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 05.03.2015.

Відповідачем 04.03.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про припинення провадження у справі № 910/201/15-г на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з перерахуванням грошових коштів в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідач в судове засідання 05.03.2015 не з'явився, відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду, що підтверджується протоколом судового засідання (формуляр) від 24.02.2015.

Розглянувши матеріали справи, суд відзначає наступне

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідачем подано копію виписки по особовим рахункам за 18.02.2015 та платіжне доручення № 4 від 18.02.2015, з яких вбачається, що відповідач перерахував з рахунку позивача на рахунок ТОВ «Альфа-Метал-Компані» грошові кошти в розмірі 30 000, 00 грн.

Отже, надані сторонами докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що спір врегульовано після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, п 1-1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № № 910/201/15-г припинити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) на користь Фізичної особи-підприємця Коваленко Олександра Петровича (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 70, корп. Б, кв. 25, код ) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

СуддяВ.В.Сівакова