РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015№910/5598/14

За позовомВідкритого акціонерного товариства "Турбоатом"
до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
простягнення 278 720,07 грн.

Суддя Літвінова М.Є

Представники сторін:

від позивача: Вязьонов Д.С. - представник за дов.;

від відповідача: Онищенко І.П. - представник за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Тукрбоатом" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 278 720,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2014 порушено провадження у справі №910/5598/14, призначено розгляд справи на 28.04.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2014 на підставі ст. 79 ГПК України, провадження у справі №910/5598/14 зупинено до закінчення процесу реорганізації Дочірнього компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2014 року та Постановою Вищого господарського суду України від 04.09.2014 року залишено без змін ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2014.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №650 від 18.09.2014 визнано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №545 від 26.07.2012 "Про припинення ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації (перетворення)" таким, що втратив чинність.

З наведених підстав за клопотанням позивача, ухвалою від 10.02.2015 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначений на 23.02.2015.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що кошти у розмірі 217,51 грн. є можуть вважатись сумою попередньої оплати сплаченої за умовами договору №11/11-115ПР-01 від 30.08.2011.

В судовому засіданні 23.02.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2011 між ДК"Газ України" НАК "Нафтогаз України" (постачальник за договором) та ВАТ "Турбоатом" (покупець за договором) укладений договір №11/Б-115 ПР-01 (далі -договір), за умовами якого, постачальник зобов'язується поставити покупцеві імпортний природний газ, а покупець - прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього Договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Згідно п. 1.2 Договору, постачальник передає покупцю в період з 06.08.2011 по 30.09.2011 природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 276,141тис. куб.м., в тому числі по місяцях.

Згідно п. 4.1 Договору, оплата за природний газ з врахування вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: - за серпень 2011 року - протягом трьох банківських днів з дати укладення цього Договору; за вересень 2011 року - оплата в розмірі по 34 % від вартості запланованих місячних обсягів проводяться протягом трьох банківських днів з дати укладення цього Договору; - оплати в розмірі по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ з урахуванням вартості транспортування територією України здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 5.1 Договору, строк поставки газу: з 06.08.2011 по 30.09.2011 включно.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 06.08.2011 і діє у частині поставки газу по 30.09.2011 включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 19.10.2011 до Договору, сторони погодили викласти п.1.2 Договору у наступній редакції: постачальник передає покупцю в період з 06.08.2011 по 31.10.2011 (включно) природний газ з урахування вартості його транспортування в обсязі до 392,053 тис. куб.м.

Пункт 3.1 Договору доповнили підпунктом 3.1.1 наступного змісту: "3.1.1. В період з 11 по 31 жовтня 2011 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3382,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3812,40 грн."

Сторони також погодили викласти п. 5.1 Договору у наступній редакції: "5.1. Строк поставки газу: 06.08.2011 по 31.10.2011 включно."

Доповнили п. 4.1 Договору підпунктом 4.1.1 в такій редакції: "4.1.1 Оплата за газ спожитий покупцем у період з 11 жовтня по 31 жовтня 2011 проводиться покупцем з урахуванням вартості транспортування територією України виключно грошовими коштами в такому порядку: протягом 3 банківських днів з дати укладення цієї додаткової угоди; остаточний розрахунок за спожитий газ здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 05 листопада 2011 року".

Також, сторони виклали п. 10.1 Договору в такій редакції:

"10.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 06.08.2011 і діє в частині передачі газу по 31.10.2011 включно, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.".

Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 30.09.2011.

Банківська виписка від 27.09.2011 свідчить, що позивач здійснював оплату за поставку природного газу у розмірі 1 450 000,00 грн., при цьому, що фактично поставлено газу відповідачем на суму 1 171 279,93 грн., згідно актів від 31.08.2011, від 30.09.2011, від 31.10.2011.

Таким чином, позивач перерахував за Договором кошти у розмірі 1 450 000,00 грн., відповідач отримавши їх здійснив поставку природного газу на суму 1 171 279,93 грн.

Строк дії договору №11/Б-115 ПР-01 від 30.08.2011 в частині поставки газу діяв до 31.10.2011, тобто в цій частині - закінчився.

Крім того, до матеріалів справи доданий акт звірки розрахунків, який підписаний обома сторонами та відповідно до якого станом на 01.11.2011 сальдо (переплата позивачем) становить 278 720,07 грн. Тобто, даний акт звірки підтверджує факт наявності здійснення позивачем переплати за договором №11/Б-115 ПР-01 від 30.08.2011 в сумі 278 720,07 грн.

Твердження відповідача стосовно того, що кошти у розмірі 217,51 грн. не можуть вважатись попередньою оплатою за умовами спірного договору, оскільки є більшою ніж погоджено у додатковій угоді № 1 від 19.10.2011, суд не приймає до уваги, оскільки здійснена позивачем попередня оплата відповідає загальному та щомісячним обсягам погодженими сторонами у договорі від 30.08.2011, які були зменшені лише додатковою угодою №1, тобто вже після виконання позивачем умов щодо попередньої оплати погодженого договором обсягу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що вибір способу захисту своїх прав та порушених інтересів є правом позивача. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2002 року по справі № 1-2/2002, положення частини другої статті 124 Конституції України передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п'ята статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа, має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі - судовий захист.

Обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

У свою чергу, у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Враховуючи, що попередня оплата проведена, а газ не поставлений, відповідно до положень ч. 1 ст. 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Термін дії договору поставки в частині поставки газу закінчився, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення коштів у розмірі 278 720,07 грн., тобто розмір коштів на який не було поставлено природний газ.

У відповідь на претензію, відповідач зазначив, що не може здійснити постачання газу з посилання на наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2011 №656.

20.03.2013 та 29.10.2013 (листи №1-40/27-63 та № 1-40/27-255) позивач повторно звертався до відповідача з проханням повернути кошти (докази отримання вказаних листів відповідачем в матеріалах справи). Однак вимоги залишені без задоволення.

Факт наявності сплачених позивачем та невикористаних відповідачем коштів на суму 278 720,07 грн. підтверджується підписаним сторонами Актом звіряння розрахунків станом на 01.11.2011.

Доказів повернення відповідачем суми 278 720,07 грн., суду не надано.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного в сукупності, позовні вимоги про стягнення 278 720,07 грн. визнані судом обґрунтованими, документально доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) на користь Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" (61037, м. Харків, пр.-т. Московський, 199, код 05762269) 278 720,07 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять гривень 07 коп.) попередньої оплати та 5 574,40 грн. (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят чотири гривні 40 коп.) судових витрат.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 26.02.2015.

Суддя М.Є. Літвінова