ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 915/2242/14

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14

в особі філії «Октябрськ» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ»)

54052, м. Миколаїв, Корабельний район, а/с 1090

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс»

54036, м. Миколаїв, Одеське шосе, 69/2

Про: стягнення 493583,41 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Коробченко А.В., за довіреністю;

Янкович І.І., за довіреністю;

Від відповідача: Кузовлєва С.М., за довіреністю;

Кузовлєв В.В., за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 26.12.14 р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача пеню в сумі 303743,65 грн. та штраф в розмірі 189839,76 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору поставки від 19.08.2014 р. за № 91-В-АМПУ-1; замовлення № 1 від 21.08.14 р.; прибуткових накладних (в кількості 4) на загальну суму 770072,40 грн. за 113580,00 кг мазута; додаткової угоди № 1 від 14.10.14 р. та поставки після 14.10.14 р. видаткових накладних (в кількості 3) на загальну суму 551000,88 грн. за 73940,00 кг мазута; рахунків на оплату; платіжних доручень на загальну суму 770072,40 грн., товаро-транспортних накладних; листів позивача до відповідача з вимогою поставки товару у відповідності з графіком; претензії від 03.12.14 р. № 3/1.15/14-1827, відповіді на претензію від 10.12.14 р. № 10-12/01; норм ст. ст. 193, 174, 265, 199, 218, 232, 222 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 712, 525, 546, 627, 530, 610, 612, 253 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що на момент подання позову, відповідач недопоставив у визначений договором строк - до 04.09.2014 р. включно, 186651,00 кг товару чим порушив права та законні інтереси позивача.

Відповідач у відзиві, посилаючись на норми ст. 253 ЦК України та ст. 33 ГПК України, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову через безпідставність позовних вимог, мотивуючі тим, що позивач безпідставно вважає, що ТОВ «Євроглас» зобов'язано було закінчити поставку товару в строк до 04.09.2014 року включно, оскільки строк поставки товару так і не розпочався внаслідок невиконання позивачем (покупцем) умов договору № 91-В-АМПУ-14 від 19.08.14 р. в частині порядку передачі відповідачу замовлення на партію товару.

В судових засіданнях двічі оголошувались перерви до 24.02.15 р. та до 26.02.15 р.

26.02.2015 року за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського кодексу України, оголосив вступну за резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, суд -

встановив:

19 серпня 2014 року між сторонами був укладений договір поставки № 91-В-АМПУ-14 згідно з предметом якого відповідач, як постачальник, зобов'язався поставити покупцю паливо рідинне та газ; оливи мастильні за кодом ДК 016-2010 19.20.2 (мазут паливний) (далі - товар) (загальна кількість - 400000 кг), а позивач, як покупець, прийняти і сплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Ціна договору становила 2712000,00 грн. ( п. 3.1 договору).

Оплата за партію товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з відповідного поточного рахунку уповноваженого відокремленого підрозділу (філії) покупця, визначеного у додатку № 2 до цього договору протягом 15 банківських днів з дня підписання видаткової накладної на відповідну партію товару на підставі отриманого відокремленим підрозділом (філією) покупця оригіналу належним чином оформленого рахунку від постачальника ( п. 4.1 договору).

За умовами п. 5.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 10 робочих днів від дати отримання постачальником замовлення на партію товару протягом терміну дії цього договору.

Порядок замовлення, приймання-передача товару визначений сторонами в розділі 5.5 договору.

Так, покупець письмово протягом 5 робочих днів після укладення цього договору повідомляє постачальника про відповідальних осіб уповноваженого відокремленого підрозділу (філії) покупця, що уповноважені надавати замовлення на партію товару. Замовлення на партію товару може надаватися засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою з подальшим надісланням оригіналу замовлення поштою та повинно містити найменування і кількість товару, що замовляється ( пункти 5.5.1, 5.5.2 договору).

За змістом п. 6.3.1 договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку партій товару у строки та порядку, встановленими цим договором.

За порушення строку поставки партії товару, зазначеного покупцем у замовленні постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості партії товару (п. 7.2.2 договору).

Пунктом 10.1 сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Предметом даного позову виступила майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення останнім строку поставки партії товару зазначеного покупцем у замовленні № 01 від 21.08.2014 року.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши обставини справи згідно з нормами діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов наступних висновків:

Позивач стверджує, що 21.08.2014 р. на адресу відповідача ним було направлено замовлення № 01 на партію товару, а саме: мазут паливний М-100 в кількості 400000 кг, та відповідно до прийнятого замовлення відповідачем на адресу позивача було поставлено товар на загальну кількість 113580,00 кг наступними партіями за прибутковими накладними:

№ 367 від 22.08.14 р. на 193636,80 грн.;

№ 368 від 26.08.14 р. на 185094,00 грн.;

№ 371 від 27.08.14 р. на 194992,80 грн.;

№ 370 від 28.08.14 р. на 196348,80грн. - загальна сума 770072,40 грн.

Отже, за даними позивача фактично за період з 21.08.14 р. по 28.08.14 р. відповідачем було поставлено товару по замовленню № 01 від 21.08.14 р. - 113580,00 кг на суму 770072,40 грн., замість замовлених 400000 кг.

З матеріалів справи вбачається, що саме на виконання вищенаведеного замовлення № 01 (№ 318/14-1080) від 21.08.2014 р. відповідач виписував позивачу рахунки-фактури для оплати останнім товару:

№ СФ-000023 від 22.08.14 р. на 193636,80 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1033 від 27.08.14 р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000023 від 22.08.14 р.);

№ СФ-000024 від 26.08.14 р. на 185094,00 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1032 від 27.08.14 р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000024 26.08.14 р.);

№ СФ-000025 від 27.08.14 р. на 194992,80 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1036 від 28.08.14 р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000026 від 27.08.14 р.);

№ СФ-000026 від 28.08.14 р. на 196348,80 грн. ( який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1037 від 29.08.14 р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000027 від 28.08.14 р.).

Судом досліджено, що в тексті замовлення на партію товару № 01 від 21.08.14 р. (№ 318/14-1080), згідно з умовами пунктів 5.5.1 та 5.5.2 договору, містяться дані про особу яка є відповідальною за прийняття товару, найменування та кількість товару. А, виставлення відповідачем рахунків, поставка товару та проведення позивачем оплат відбувались згідно з вимогами п. 4.1 та 5.1 договору, без будь-яких порушень.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Фактично строк поставки товару, виходячи з наведених вище обставин та фактів, становив протягом 10 робочих днів від 22.08.14 р. (дата виписаного відповідачем рахунку № СФ-000023) до 04.09.14 р. включно.

На підтвердження того, що відповідачу було направлене відповідне замовлення, позивач також надав суду роздруківку з електронної пошти начальника відділу матеріально-технічного постачання позивача на електронну пошту відповідача за адресою: 21.08.2014 р. Згідно якої відповідачу о 13 год. 19 хв. за підписом начальника ВМТП, було надіслано скановану копію замовлення на партію мазуту (дата та вихідний номер замовлення зареєстровано в книзі реєстрації вихідної кореспонденції позивача - замовлення від 21.08.2014 р. № 3/8/14-1080).

Таким чином, заперечення відповідача стосовно неодержання від позивача замовлення № 01 від 21.08.14 р. суперечать вищенаведеним обставинам справи.

Не надання ж позивачем доказів надіслання в подальшому відповідачу оригіналу даного замовлення поштою, не спростовує факту обізнаності відповідача про умови замовлення № 01 та подальшу реалізацію його виконання.

Крім цього, матеріали справи не містять будь-яких претензій з боку відповідача до позивача з питання неотримання оригіналу замовлення № 01.

В подальшому, 14.10.14 р. сторони уклали до договору поставки № 91-В-АМПУ-14 додаткову угоду № 1, якою дійшли згоди змінити загальну ціну договору (2711996,53 грн.) та викласти специфікацію у новій редакції:

кількість товару 113580 кг/ загальна ціна (з дати укладення договору до 14.09.14 р. включно) - 770072,40 грн.;

кількість товару 260591 кг/загальна ціна (з 15.09.2014 р. до закінчення дії договору) - 2711996,53 грн.

З наданих відповідачем суду доказів також вбачається, що 18.11.2014 р. позивач, за договором поставки № 91-В-АМПУ-14 від 19.08.14 р. та додатковою угодою № 1 від 14.10.14 р., оформив для відповідача замовлення на партію товару № 02, кількістю 238111 кг, яке не стосується предмету даного спору.

Водночас, відповідач стверджує, що з 15.09.14 р. втратило чинність замовлення № 01, оскільки додатковою угодою № 1 відбулась зміна як ціни і кількості товару так і строків його поставки. При цьому, відповідач не надав суду належних доказів, які свідчать про зміну сторонами в договорі строків поставки товару.

Так, відповідно до вказаних обставин та норм статті 604 Цивільного кодексу України, додатковою угодою № 1 від 14.10.14 р. сторони фактично здійснили новацію, лише щодо кількості товару та його загальної ціни (в сторону зменшення).

Угода про зміну строків поставки товару (п. 5.1 договору) сторонами не надана суду.

Крім цього, суд звертає увагу сторін на редакцію п.5 додаткової угоди № 1, згідно якої сторони домовились, що відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цієї угоди застосовуються до відносин, які виникли між сторонами до набрання нею чинності, а саме з 15.09.2014 р.

Факти поставок товару відповідачем позивачу після 14.10.14 р. підтверджуються наступними доказами:

1. рахунок-фактура № СФ-0000029 від 22.10.14 р. (підстава - замовлення № 318/14-1080 від 21.08.14 р.) на 167520,96 грн., видаткова накладна № РН-0000030 від 22.10.14 р., 22480 кг на 167520,96 грн., платіжне доручення № 1202 від 23.10.14 р. на 167520,96 грн.;

2. рахунок-фактура № СФ-0000034 від 11.12.14 р. на 212382,00 грн., видаткова накладна № РН-000036 від 11.12.14 р., 28500 кг на 212382,00 грн., платіжне доручення № 1382 від 15.12.14 р. на 212382,00 грн.;

3. рахунок-фактура № СФ-0000033 від 03.12.14 р. на 171097,92 грн., видаткова накладна № РН-0000034 від 03.12.14 р., 22960 кг на 171097,92 грн., платіжне доручення № 1337 від 04.12.14 р. на 171097,92 грн.

Документально зафіксована кількість поставленого товару свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поставці товару в зазначені строки, встановлені умовами п. 5.1 договору, в кількості (орієнтовно) 400000 кг.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальнодержавного інтересу.

За правилами до ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 Кодексу).

Відповідач не довів суду, шляхом надання належних доказів, відсутність своєї вини в спірних відносинах.

Посилання ж відповідача на умови п. 5.5.4 договору № 91-В не взято судом до уваги, оскільки редакція даного пункту угоди (нестача в партії товару) взагалі не має відношення до предмету спору.

Твердження відповідача про те, що підприємство до цього часу не отримало замовлення на партію товару № 01 від 28.08.14 р. (мазут), як вже було вище зазначено, спростовується матеріалами справи та відсутністю будь-яких відповідних претензій з боку відповідача, навпаки підтверджується відпусткою товару позивачу з посиланням в первинних документах на вказане замовлення.

Матеріали справи також не містять доказів, які б перешкоджали відповідачеві узгодити поставку мазуту з позивачем і поставити позивачеві певну кількість товару у інший термін ніж той, що був передбачений угодою.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежного виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово направляв відповідачу листи щодо порушення умов договору № 91-В-АМПУ-14 по поставці товару (№ 318/14-1618 від 28.10.14 р., № 318/14-1755 від 26.11.14 р.). Відповіді на ці листи відсутні в матеріалах справи.

03.12.14 р. позивач оформив та передав відповідачу претензію № 3/1.15/14-1827, на яку отримав відповідь контрагента про невизнання її в повному обсязі.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст. 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено Цивільним кодексом України види забезпечення виконання зобов'язань визначено ч.2. статтею 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 7.2.2 договору поставки сторони передбачили, що у разі порушення термінів поставки товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожен день порушення строку, а за порушення строку понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % від вартості партії товару.

Враховуючи, що відповідачем порушені договірні зобов'язання перед позивачем по поставці мазуту паливного у визначений договором строк, в кількості (орієнтовно) 400000 кг (було поставлено лише 187.520 кг (113580,00+22480,00+28500,00+22960,00) на суму 1 321 073,28 грн. (з ПДВ)) то відповідно до наведених норм та обставин з боржника підлягають стягненню на користь кредитора штрафні санкції у визначеному останнім розмірі.

Так, за порушення строку поставки партії товару відповідачу цілком законно та обґрунтовано нарахована позивачем до стягнення пеня (період прострочення з 05.09.14 р. - 25.12.14 р.), що складає 303743,65 грн., а та за порушення строку поставки понад 30 календарних днів - штраф в розмірі 189839,76 грн.

Таким чином, за вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» (54036, м. Миколаїв, Одеське шосе, 69/2, ідентифікаційний код 37912828) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Октябрськ» держаного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ») (54052, м. Миколаїв, Корабельний район, а/с 1090, ідентифікаційний код 38728512) пеню в сумі 303743,65 грн., штраф в розмірі 189839,76 грн. та 9871,67 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 03 березня 2015 р.

Суддя О.Г.Смородінова