ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2015 р.Справа № 916/107/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Одеська обл., м. Ізмаїл,

до відповідача Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», Одеська обл., м. Ізмаїл,

про стягнення 238121,51 гривень

за участю:

представника позивача Яцевича О.С. - за довіреністю,

представник відповідача не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство», Одеська обл., м. Ізмаїл, звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», Одеська обл., м. Ізмаїл, про стягнення 238121,51 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на комплексне обслуговування флоту ДП «Устьдунайводшлях» № 148 ОУИ/21/09 від 12.05.2009 року, за яким позивачем було надано відповідачеві послуги на загальну суму 187007,58 гривень, яку відповідачем до теперішнього часу не сплачено. Крім того, на суму заборгованості позивачем було нараховано пеню в розмірі 9352,30 гривень, 3 % річних в розмірі 5862,87 гривень, інфляційні витрати в розмірі 35898,76 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на свою корись зазначені суми.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов, в якому зазначає, що відносно нього 23.07.2014 року відкрито провадження про банкрутство. Вимоги позивача про стягнення боргу в розмірі 91859,58 гривень виникли до порушення справи про банкрутство, у зв'язку з чим зазначені вимоги про стягнення заборгованості мають бути розглянуті в рамках провадження про банкрутство. Також посилається на те, що позивачем на зазначену суму неправомірно було нараховано штрафні санкції. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 91859,58 гривень, 3 % відсотків річних в розмірі 5366,28 гривень, суми інфляції в розмірі 32391,78 гривень, пені в розмірі 4983,31 гривень. В іншій частині позов визнав (а.с.75-78).

В судовому засіданні представник позивача Яцевич О.С., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.05.2009 року позивачем та відповідачем було підписано договір на комплексне обслуговування флоту ДП «Устьдунайводшлях» № 148 ОУИ/21/09 (а.с. 18).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач надає відповідачеві послуги з комплексного обслуговування флоту.

Згідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Договір підписано обома сторонами без зауважень і заперечень та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до п 2.1 договору вартість надання послуг визначається згідно до узгодження протоколу договірної ціни на надання послуг (додаток № 1).

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачеві послуги на загальну суму 187007,58 гривень, що підтверджується актами виконаних робіт та наступними рахунками: рахунок-фактура № ГУИ-393 від 08.11.2013 року на суму 42210,12 гривень, рахунок-фактура № ГУИ-428 від 11.12.2013 року на суму 10552,53 гривень, рахунок-фактура № ГУИ-74 від 18.02.2014 року на суму 10552,53 гривень, рахунок-фактура № ГУИ-129 від 04.04.2014 року на суму 28544,40 гривень, рахунок-фактура № ГУИ-281 від 26.08.2014 року на суму 47574,00 гривень, рахунок-фактура № ГУИ-418 від 10.12.2014 року на суму 47574,00 гривень (а.с. 24-35).

Згідно до п. 2.5 договору оплата послуг за договором здійснюється щомісячно, не пізніше 10-го числа на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов'язання з оплати послуг, отриманих за договором, не виконав, оплату заборгованості в розмірі 187007,58 гривень не здійснив.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. ст. 33-34 ГПК України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст. ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач жодних доказів оплати заборгованості на суму 187007,58 гривень суду не надав.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.07.2014 року відносно відповідача відкрито провадження про банкрутство підприємства - справа № 916/2560/14. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Стаття 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статті 23 Закону незалежно від настання строку виконання зобов'язань.

Згідно до абз. 4 ч. 8 ст. 23 зазначеного закону до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають будь-які (незалежно від характеру правовідносин) поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 91859,58 гривень, в тому числі: за рахунком-фактурою №ГУИ-393 від 08.11.2013 року на суму 42210,12 гривень, за рахунком фактурою №ГУИ-428 від 11.12.2013 року на суму 10552,53 гривень, за рахунком фактурою №ГУИ-74 від 18.02.2014 року на суму 10552,53 гривень, за рахунком фактурою №ГУИ-129 від 04.04.2014 року на суму 28544,40 гривень виникли до порушення справи про банкрутство, у зв'язку з чим зазначені вимоги про стягнення заборгованості мають бути розглянуті в рамках провадження у справі №916/2560/14.

Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині в межах даної справи необхідно відмовити.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості на суму 95148,00 гривень за рахунками № ГУИ-281 від 26.08.2014 року на суму 47574,00 гривень, № ГУИ-418 від 10.12.2014 року на суму 47574,00 гривень суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або про визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це є зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Виходячи з викладеного, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені на загальну суму 4983,31 гривень (за рахунком № ГУИ-428 від 11.12.2013 року за період з 05.01.2014 року по 05.07.2014 року, за рахунком № ГУИ-74 від 18.02.2014 року за період з 05.03.2014 року по 05.09.2014 року, за рахунком № ГУИ-129 від 04.04.2014 року за період з 11.04.2014 року по 11.10.2014 року), в частині стягнення 3 % річних на суму 5366,28 гривень (за рахунком № ГУИ-393 від 08.11.2013 року за період з 21.11.2013 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-428 від 11.12.2013 року за період з 05.01.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-74 від 18.02.2014 року за період з 05.03.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-129 від 04.04.2014 року за період з 11.04.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ОУИ-242 від 08.07.2013 року за період з 17.07.2013 року по 30.12.2014 року), в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 32391,78 гривень (за рахунком № ГУИ 393 від 08.11.2013 року за період з 21.11.2013 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-428 від 11.12.2013 року за період з 05.01.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-74 від 18.02.2014 року за період з 05.03.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-129 від 04.04.2014 року за період з 11.04.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ОУИ-242 від 08.07.2013 року за період з 17.07.2013 року по 30.12.2014 року), оскільки зазначені штрафні санкції нараховані по зобов'язанням, які виникли до порушення справи про банкрутство и введення мораторію.

За таких обставин, враховуючи те, що сума боргу, яка підлягає до стягнення, в розмірі 95148,00 гривень підтверджена матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 4368,99 гривень (за рахунком № ГУИ-281 від 26.08.2014 року за період з 06.09.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-418 від 10.12.2014 року за період з 20.12.2014 року по 30.12.2014 року), інфляційні витрати в розмірі 3506,98 гривень (за рахунком № ГУИ-281 від 26.08.2014 року за період з 06.09.2014 року по 30.12.2014 року) та 3% річних в розмірі 496,59 гривень (за рахунком № ГУИ-281 від 26.08.2014 року за період з 06.09.2014 року по 30.12.2014 року, за рахунком № ГУИ-418 від 10.12.2014 року за період з 20.12.2014 року по 30.12.2014 року) суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Одеська обл., м. Ізмаїл, до Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», Одеська обл., м. Ізмаїл, про стягнення 238121,51 гривень підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду в якості судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2070,41 гривень.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 901 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та керуючись ст. ст. 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Одеська обл., м. Ізмаїл, до Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», Одеська обл., м. Ізмаїл, про стягнення 238121,51 гривень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграду, 36, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28, ) заборгованість в розмірі 95148,00 гривень, 3% річних в розмірі 496,59 гривень, інфляційні витрати в розмірі 3506,98 гривень, пеню в розмірі 4368,99 гривень, судові витрати в розмірі 2070,41 гривень, а всього стягнути 105590 (сто п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто) гривень 97 копійок.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 25.02.2015 року. Повний текст рішення складений 02 березня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков