РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/16638/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мігпродком», Молдова (SRL «Mihprodcom»)

про стягнення 17 701,71 дол. США, що еквівалентно 220 563,31 грн

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Сапронов О.В. - представник за довіреністю б/н від 01.07.2014р.;
від відповідачане з'явилися

В судовому засіданні 25.02.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігпродком", Молдова (SRL "Mihprodcom") заборгованості у контрактом поставки в розмірі 17 701,71 дол. США., що за курсом НБУ станом на 08.08.14 еквівалентно 220563,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами було укладено контракт поставки № 3/МЛ від 05.04.2013, на підставі якого позивач зобов'язався поставляти кондитерські вироби в асортименті відповідачу, а відповідач зобов'язався прийняти цей товар та вчасно оплатити. За доводами позивача ПП "Кондитерська фабрика "Лагода" на виконання умов договору поставило відповідачу кондитерські вироби на суму 17 701,71 дол. США. Проте, відповідач в порушення умов договору отриманий товар не оплатив, у зв'язку з чим виник борг у розмірі 17 701,71 дол. США, який позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/16638/14, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 29.10.2014 та зупинено провадження у справі в порядку ч. 1 ст. 79 , ст. 125 ГПК України. На підставі ст. 125 ГПК України, ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 р., направлено копію ухвали відповідачу, в порядку, передбаченому ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності 1992 р., учасниками якої є Україна і Республіка Молдова, через Суд сектора Ришкань муніципія Кишинев (2068 Молдова, мун. Кишинеу, вул. Киев 3).

29.10.14 через загальний відділ діловодства суду позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до якого зазначив про часткову сплату відповідачем 04.09.14 заборгованості в сумі 7701,71 дол. США, таким чином залишок заборгованості складає 10000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.10.14 еквівалентно 129509,45 грн.

Судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2014 розгляд справи у зв'язку з неотриманням від уповноваженого органу інформації про вручення повідомлення відповідачу було відкладено на 10.12.2014 та зупинено в порядку ч. 1 ст. 79, ст. 125 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 поновлено провадження у справі № 910/16638/14.

У судове засідання 10.12.2014 з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вирішив відкласти розгляд справи у зв'язку з неотриманням інформації про вручення повідомлення відповідачу та зобов'язати позивача додатково направити на адресу відповідача копію ухвали суду про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст.77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 25.02.15.

24.02.15 відповідач направив телеграму про відкладення розгляду справи за станом здоров'я.

В судове засідання 25.02.15 з'явився представник позивача, який надав докази вручення відповідачу ухвали суду від 10.12.14.

Проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи позивач заперечував.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у вказаному клопотанні виходячи з наступного.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою -п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Твердження відповідача про перебування його представника на лікарняному не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Крім того, суд зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження обставини хвороби його представника.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи вважається судом необґрунтованим та формальним, а отже таким, що порушує інтереси та процесуальні права іншої сторони у спорі, у зв'язку з чим підлягає відхиленню.

За висновками суду, незважаючи на те, що представник відповідача у судове засідання 25.02.2015р. не з'явився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що не з'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

05 квітня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика «Лагода» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мігпродком", Молдова (SRL "Mihprodcom") (далі - відповідач, покупець) укладено контракт поставки № 3/МЛ (далі - контракт), відповідно до п. 1.1. якого, позивач зобов'язується поставити кондитерські вироби в асортименті, відповідно специфікацій (додатків) на кожну партію товару, що є невід'ємною частиною цього контракту, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п.1.2 контракту найменування, кількість та ціна товару в кожній партії узгоджується сторонами та фіксується в специфікації (додатку) до цього контракту, який підписується обома сторонами та є його невід'ємною частиною

Згідно з п.3.2 контракту постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 календарних днів з моменту узгодження специфікацій, але не пізніше 2 днів з моменту подачі транспорту покупцем.

Пунктом 3.4 контракту встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA (Кагарлик, Україна )або СРТ (Кишинів, республіка Молдова) згідно Інкотермс в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 5.1 контракту покупець здійснює оплату за товар протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження товару постачальником.

Валютою платежу за даним контрактом є долар США (п.5.2 контракту).

Згідно з п.11.2 контракту останній діє з моменту підписання до 31.12.2018 с правом пролонгації на той же строк за письмової згоди сторін.

25.04.13 сторони підписали Специфікацію № 1, що є додатком № 13 до контракту № 3/МЛ, в якій визначили умови поставки - FCA Кагарлик, найменування та кількість товару, а також його ціну - 17701,71 дол. США.

Позивач на виконання умов контракту здійснив поставку товару відповідачу на суму 17701,71 дол. США, що підтверджується вантажно-митною декларацією № 616069 з відміткою прикордонної служби від 30.04.13.

Внаслідок відвантаження позивачем товару у відповідача виник обов'язок сплатити позивачу вартість поставленого товару в сумі 17701,71 дол. США.

Відповідач в порушення умов Договору, оплату поставленого позивачем товару в повному обсязі не здійснив. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виписки з особового рахунку позивача, 04.09.14 відповідачем було частково сплачено заборгованість в сумі 7701,71 дол. США.

Враховуючи викладене, за твердженням позивача у відповідача утворилась заборгованість за договором поставки в розмірі 10 000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.10.14 еквівалентно 129509,45 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно контракту поставки № 3/МЛ від 05 квітня 2013 року товар станом на момент вирішення спору складає 10 000,0 дол. США, а строк виконання зобов'язань покупцем своїх грошових зобов'язань з урахуванням п. 5.1 контракту станом на момент вирішення спору настав.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар підтверджується матеріалами справи, а також беручи до уваги те, що відповідачем в порядку ст. 4-3 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу не було спростовано наявність заборгованості та не доведено припинення зобов'язання будь-яким передбаченим законом способом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення основної заборгованості за контрактом поставки № 3/МЛ від 05.04.13 в розмірі 10 000,00 дол. США.

Відповідно до пункту 3.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та п. 4. ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день подання позову.

При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій проводилися чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про стягнення суми боргу в національній валюті України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається національній валюті України за офіційним курсом, визначеним НБУ на день подання позову.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода", дотримуючись вимог чинного законодавства, вірно встановлено фактичний розмір заборгованості 129509,45 грн. з урахуванням офіційного курсу валют, встановленим НБУ на дату подання заяви про зменшення розміру позовних вимог (28.10.2014).

Оскільки часткове погашення заборгованості було здійснено відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, судові витрати в цій частині покладаються на відповідача.

Судовий збір позивача у розмірі 4411,27 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігпродком", Молдова (SRL "Mihprodcom") (0222, Республіка Молдова, м. Кишинів, вул.. Петрикань, 21; ідентифікаційний код 40668995) на користь Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика «Лагода» (09200 Україна, Київська область, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, буд. 99; ідентифікаційний код 32967502) заборгованість в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті становить 129509 (сто двадцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 45 коп. та судовий збір в розмірі 4411 (чотири тисячі чотириста одинадцять) грн. 27 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.02.2015

Суддя Пукшин Л.Г.