ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 922/5080/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

за участю представників:

АК "Харківобленерго" - Солдатенка А.М.

Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2014

та на рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2014

у справі № 922/5080/13

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго"

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради

про стягнення 98 369,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради про стягнення 98 369,53 грн. заборгованості з компенсації вартості електроенергії, спожитої певною категорією громадян.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.02.2014 (суддя Добреля Н.С.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2014 (колегія суддів у складі: суддя Камишева Л.М. - головуючий, судді Ільїн О.В., Черленяк М.І.), позов задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" суму невідшкодованих витрат від надання товарної продукції (електроенергії) громадянам пільгових категорій у розмірі 98 369,53 грн.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 10.02.2014, постанову апеляційного суду від 15.04.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування касаційної скарги скаржник стверджує, що судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги Конституції України, Бюджетного Кодексу України, ст. 22 Закону України "Про міліцію", положення постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 № 879 "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають право на пільги щодо їх оплати", Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" та Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Акціонерної компанії "Харківобленерго" про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради про стягнення 98 369,53 грн. не відшкодованих витрат від надання товарної продукції (електроенергії) громадянам пільгових категорій за період з січня по грудень 2011 року.

Так, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач підтверджує свої вимоги двосторонніми актами звіряння розрахунків між Східним РВЕ Фрунзенського району та головним розпорядником коштів місцевого бюджету, Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради за надані послуги згідно з Законом України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів внутрішніх справ та їх соціальний захист" наданий розрахунок компенсації витрат за надану електричну енергію пільговикам категорії "Ветерани військової служби", "Ветерани органів внутрішніх справ" та іншім категоріям за соціальною ознакою згідно з законодавством станом на 01.01.2012 за формою № 3-пільга, затвердженою наказом Мінпраці України від 28.02.2003 № 83 за погодженням з Мінфіном та Держкомстатом. Відповідно до цих актів позивачу не відшкодовані витрати від надання товарної продукції (електроенергії) громадянам пільгових категорій у розмірі 110 300,53 грн.

При цьому, у вказаних актах включені збитки в розмірі 11 931,00 грн., які відповідач не компенсував позивачу за надані пільги в період з 23.05.2008 по 01.01.2011 та які підлягають стягненню з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2011 у справі № 5023/3670/11, яке набрало законної сили.

Отже, за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 позивачу не відшкодовані витрати від надання товарної продукції (електроенергії) громадянам пільгових категорій у сумі 98 369,53 грн., яка і складає розмір позовних вимог.

На підставі Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про міліцію", зокрема, ч. 4 ст. 22 Закону доповнено словами: "працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством". Також ч. 6 ст. 22 Закону України "Про пожежну безпеку" викладено у такій редакції: "особовому складу державної пожежної охорони та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за жилу площу, комунальні послуги, а також палива в межах норм, встановлених законодавством, за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом цієї особи за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України". Частину 1 ст. 24 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу Україну" доповнено абзацом 2 такого змісту: "Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ".

При цьому, згідно з розділом ІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діє з 01.01.2008 до 31.12.2008.

Отже, обмеження введені Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мали діяти лише протягом 2008 бюджетного року.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65, розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу III Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67, розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67, розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Тобто, положення зазначених законів стосовно введення "середніх норм споживання" визнані неконституційними.

Частиною п'ятою резолютивної частини вказаного Рішення визначено, що положення Закону України "Про Державний бюджету країни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Крім того, ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" передбачено, що закони, які визнані неконституційними оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, з 22.05.2008 обсяг пільгового споживання електроенергії для працівників міліції та пенсіонерів МВС не обмежується середніми нормами споживання (крім пільгового споживання електричної енергії на освітлення).

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 (надалі - Порядок), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті АРК, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського та обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Згідно з п. 3 Порядку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

У пункті 6 Порядку визначено, що у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної республіки Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 та положень Законів України "Про міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про державну кримінально-виконавчу службу України", застосовуючи норми прямої дії, відповідач повинен був надіслати уточнену інформацію щодо необхідності компенсації пільг, наданих енергопостачальником, відповідним категоріям громадян, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Із встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що відповідач не виконав вимоги п. 6 Порядку та зазначених норм Законів, чим порушив права позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) збитки енергопостачальників від надання пільг з оплати за спожиту електричну енергію окремим категоріям побутових споживачів відшкодовуються за рахунок джерел, визначених законодавчими актами, які передбачають відповідні пільги.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлений господарськими судами факт невиконання відповідачем вимог чинного законодавства щодо компенсації витрат позивача з надання пільг певним категоріям громадян за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, Вищий господарський суд України погоджується з висновком судів про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали безпідставним посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 № 879 "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати", оскільки пільгове споживання електроенергії, яке передбачене в силу прямої вказівки Законів України "Про міліцію", "Про державну податкову службу в Україні", "Про Державну кримінально-виконавчу службу Україні", "Про пожежну безпеку", для звільнених зі служби за віком, хворобою або вислугою років працівників міліції, осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, державної пожежної охорони, осіб начальницького складу податкової міліції, не може обмежуватися нормами, встановленими цією постановою.

Також суд апеляційної інстанції правомірно не взяв до уваги твердження відповідача на те, що Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 не стосується спірного періоду 2011 року з огляду на те, що згідно з розділом ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діє з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 рік, тобто введення законодавством середніх норм споживання (які в подальшому визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008) передбачалося лише на 2008 бюджетний рік та жодним чином не відноситься до наступних 2009, 2010, 2011 бюджетних років.

До того ж, як зазначалося вище, навіть внесені Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зміни до положень Законів України "Про міліцію", "Про пожежну безпеку" та "Про державну кримінально-виконавчу службу України" щодо введення "середніх норм споживання" визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008.

Крім того, на думку відповідача, про правомірність застосування Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради нормативних актів саме Кабінету Міністрів України підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, яким визнано конституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" про надання Верховною радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. При цьому, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються із Державного бюджету України, згідно Конституції України та законів України.

Вищий господарський суд України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності вказаних тверджень відповідача з огляду на те, що в даному випадку предметом спору є стягнення з відповідача суми не відшкодованих витрат від надання товарної продукції (електроенергії) громадянам пільгових категорій за період з січня по грудень 2011 року, тоді як вимоги Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" так і Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, яким визнано конституційними положення цього Закону стосуються 2012 року.

Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, Вищий господарський суд України вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, а згідно ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Вищий господарський суд України вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами, на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2014 та рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі № 922/5080/13 залишити без змін.

Головуючий суддя:Н. Губенко
Судді: Т. Барицька
В. Картере