ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокуСправа № 912/405/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В. розглянув у засіданні справу № 912/405/15-г

за позовом Прокурора Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств, від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського фонду підтримки фермерських господарств

до відповідача: Фермерського господарства "Ранок"

про стягнення 21 112,05 грн,

представники учасників судового процесу:

від прокуратури - старший прокурор відділу прокуратури Кіровоградської області Олаг О.С., посвідчення № 010545 від 20.10.2012;

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Прокурора Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств, від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського фонду підтримки фермерських господарств звернувся до господарського суду з позовною заявою № 02-141 вих. 15 від 27.01.2015 про стягнення з фермерського господарства "Ранок" заборгованість в сумі 21 112, 05 грн за договором № 58 від 25.09.2009 надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству.

В обґрунтування підстав позову прокурор послався на невиконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 58 від 25.09.2009.

11.02.15 року від прокурора до господарського суду надійшла заява № (12-52) 259 вих15 від 06.02.2015 про відмову від позову у справі №912/405/15-г з мотивів, що до прокуратури Олександрійського району надійшло платіжне доручення № 181185432 від 30 січня 2015 року щодо сплати ФГ "Ранок" заборгованості в сумі 21 112,05 грн.

Від Кіровоградського відділення Українського фонду підтримки фермерських господарств надійшов лист №53-011/40 від 11.02.2015 в якому повідомляється, що ФГ "Ранок" погасило заборгованість в повному обсязі в сумі 21112,05 грн з яких: 20000,00 грн - основний борг, 380,00 грн - інфляційні втрати та 732,05 грн - пеня. Заборгованість строк сплати якої наступив до 01.11.2010 року; 01.11.2011 року; 01.11.2012 року; 01.11.2013 року сплачено в повному обсязі. Свої твердження позивач підтверджує копією виписки ГУДКСУ у Кіровоградській області за 31.01.2015 про сплату заборгованості в сумі 21112,05 грн.

Інших заяв та клопотань, зокрема про підтримку заяви прокурора в порядку ст. 78 ГПК України позивачем до суду не подано.

Частиною 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України відмова прокурора від поданого ним позову не позбавляє позивача права вимагати вирішення спору по суті.

З огляду на вказане та норми вказаної статті, враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу № 912/405,15-г по суті в судовому засіданні 26.02.2015 за відсутності представника позивача та відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 10 Закону України "Про фермерське господарство" Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Згідно статті 11 Закону України "Про фермерське господарство" та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102, Український державний фонд підтримки фермерських господарств на поворотній основі надає фермерським господарствам фінансову підтримку.

З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2009 між Кіровоградським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та фермерським господарством "Ранок" укладено договір № 58 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (далі по тексту - Договір).

За умовами укладеного договору позивач зобов'язався надати відповідачеві фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у розмірі 100 000,00 грн (розділ 1 договору), а відповідач прийняв зобов'язання використати підтримку (допомогу) за цільовим призначенням і повернути її у визначений договором строк.

Відповідно до розділу 2 договору фінансова підтримка (допомога) надається для вирощування переробки та збуту с/г продукції, поновлення фінансових коштів.

Згідно з пунктом 3.4.2. фермерське господарство "Ранок" зобов'язалось повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) за наступним графіком:

- до 01.11.2010 року в сумі 20 000,00 грн.

- до 01.11.2011 року в сумі 20 000,00 грн.

- до 01.11.2012 року в сумі 20 000,00 грн.

- до 01.11.2013 року в сумі 20 000,00 грн.

- до 01.11.2014 року в сумі 20 000,00 грн.

Умови договору узгоджені між сторонами шляхом їх підписання представниками сорін та скріплення печатками.

При вирішенні спору, господарський суд виходить з наступного.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором позики, правовідносини за якими регулюються главою 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1046 глави 71 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши на банківський рахунок відповідача згідно платіжного доручення № 58 від 29.09.2009 суму фінансової підтримки (допомоги) в розмірі 100 000,00 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення сум фінансової підтримки в строки, визначені п. 3.4.2. договору, виконав не в повному обсязі.

Відповідно графіку сплати платежів, обумовленого сторонами в п. 3.4.2 Договору, відповідач повинен був повернути позивачу 20 000,00 грн отриманої фінансової підтримки (допомоги), строк сплати якої наступив до 01.11.2014.

14.10.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 53-011/61 про сплату боргу в сумі 20 000,00 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відсутність оплати за Договором зі сторони відповідача стало підставою для звернення прокурора до господарського суду з позовом у даній справі.

Згідно вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, пунктом 5.2 Договору за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

Згідно розрахунку прокурора та позивача сума пені становить 732,05 грн за період з 01.11.2014 по 19.12.2014.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання згідно частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума заявлених інфляційних втрат за листопад 2014 згідно розрахунку прокурора та позивача становить 380,00 грн.

Разом з тим, з копії платіжного доручення № 181185432 від 30.01.2015, поданого прокурор до матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив на користь позивача 21112,05 грн (призначення платіжного доручення: повернення кредиту згідно договору в т.ч. пеня - 1112,15 грн).

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі за позовом прокурора Олександрійського району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств, від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського фонду підтримки фермерських господарств про стягнення з фермерського господарства "Ранок" заборгованість в сумі 21112,05 грн за договором № 58 від 25.09.2009 надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству порушено ухвалою суду від 03.02.2015, тобто після вчинення відповідачем дій щодо сплати боргу перед позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на дату порушення провадження у даній справі зобов'язання відповідача з приводу сплати 21112,05 грн було припиненим.

Господарський суд враховує, ту обставину, що з матеріалів справи вбачається - між сторонами відсутній предмет спору. При цьому, судом враховано п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Тобто, підстави для припинення провадження у справі відповідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України відсутні, оскільки станом на дату порушення провадження у даній справі зобов'язання відповідача було припиненим, про що свідчить копія платіжного доручення 181185432 від 30.01.2015 подано прокурорам та копія виписки ГУДКСУ у Кіровоградській області за 31.01.2015 подана позивач.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на викладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позову за безпідставністю.

При розгляді питання щодо витрат, пов'язаних з розглядом справи, господарський суд враховує положення ст. 49 ГПК України та норми Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 03.03.2015.

Суддя Т. В. Макаренко