КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Справа№ 23/447-49/290-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників :

від ОСОБА_2: представник - ОСОБА_3

від ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України": представник - Жорова Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Голови комітету кредиторів ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2014 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних

та гідротехнічних робіт"

до Відкритого акціонерного товариства "Київенергобуд"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2014 по справі №23/447-49/290-2012 визнано кредитором ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6 на загальну суму 3652549 грн. 11 коп.; розгляд справи №23/447-49/290-2012 відкладено на 23.04.2014.

Не погоджуючись з ухвалою Голова комітету кредиторів ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу, в частині визнання грошових вимог ОСОБА_6 та включення їх до Реєстру вимог кредиторів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2014 по справі № 23/447-49/290-2012 апеляційну скаргу Голови комітету кредиторів ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2014 по справі №23/447-49/290-2012, в частині визнання грошових вимог ОСОБА_6 кредитором та включення їх до Реєстру вимог кредиторів. Відхилено вимоги ОСОБА_6 до ВАТ "Київенергобуд" на загальну суму 3652549 грн. 11 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2014 по справі №23/447-49/290-2012 касаційну скаргу Голови Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6 задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою гр. ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва по справі №23/447-49/290-2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.02.2015 касаційну скаргу гр. ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 скасовано, справу передано на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/142/15 від 12.02.2015, відповідно до підпунктів 3.1.11, 3.1.13 пункту 3.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи №23/447-49/290-2012.

Відповідно до довідки про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 12.02.2015 справу призначено колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, з призначенням розгляду справи 23.02.2015.

17 лютого 2015 року представником ОСОБА_2, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, подано заяву про долучення додаткових документів та 23.02.2015, до початку судового засідання, подано додаткові пояснення по справі, які також долучено судом до матеріалів справи.

20 лютого 2015 року ОСОБА_6, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, подано заяву, клопотання про продовження строку розгляду справи та клопотання про відкладення розгляду справи, які долучено судом до матеріалів справи.

23 лютого 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником ОСОБА_6 подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 23.02.2015 продовжено строк розгляду справи №23/447-49/290-2012 до 03.03.2015 на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи до 03.03.2015.

02 березня 2015 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, від ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

03 березня 2015 року представником ОСОБА_6, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, до початку судового засідання подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 03.03.2015 з'явились представники ОСОБА_2 та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники сторін та учасників судового процесу повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, враховуючи, що розгляд справи відкладався, а також строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників інших сторін та учасників судового процесу, що не з'явились.

Представники ОСОБА_2 та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2014.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників ОСОБА_2 та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_6 зазначив, що ВАТ "Київенергобуд" не виконувало трудових контрактів від 26.12.1998 та від 01.11.2005. Також, що його звільнення з займаної посади, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, є незаконним, в зв'язку з чим у боржника виникла заборгованість внаслідок не виконання умов вищезазначених контрактів, щодо сплати за трудовими контрактами та наданні йому квартири в м. Києві.

30 вересня 2008 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_6 надійшла заява від 26.09.2008 про уточнення кредиторських вимог, у якій заявник просив визнати його кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 2 202 809 грн. 99 коп., що складається з 342343 грн. 96 коп. (212 882 грн. 15 коп. - конкурсних вимог, визнаних ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2006 року та 129 461 грн. 81 коп. - нарахованих на цю суму інфляційних нарахувань та 3% річних (за період 2001-2007 років та 9 місяців 2008 року)), заборгованості по заробітній платі (за 2001 рік - 75 921 грн. 32 коп.; за 2002 рік - 74 141 грн. 92 коп.; за 2003 рік - 66 674 грн. 39 коп.; за 2004 рік - 57 826 грн. 87 коп.; за 2005 рік - 48 470 грн. 00 коп.; за 2006 рік - 64 423 грн. 74 коп.; за 2007 рік - 53 866 грн. 00 коп.; за 2008 рік - 113 666 грн. 67 коп. (з урахуванням інфляційних та 3% річних)) та 1 305 747 грн. 38 коп. - вартість квартири, яку мало бути надано ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6, згідно з п. 3.6. Контракту від 01.11.2005 року.

03 серпня 2009 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_6 надійшла заява від 04.08.2009 про уточнення вимог до ВАТ "Київенергобуд", в якій заявник просив визнати його поточним кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 2331259 грн. 39 коп. (яка складається з 578 204 грн. 51 коп. - заборгованості за Контрактами від 26.12.1998 року та від 01.11.2005 року, присудженої до стягнення заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2009 року у справі № 2-473/09 (за позовом ОСОБА_6 до ВАТ "Київенергобуд" про сплату заборгованості за Контрактами від 26.12.2008 року та від 01.11.2005 року, зобов'язання передати у власність квартиру, визнання незаконним Наказу № 02/08 від 20.02.2008 року про розірвання Контракту за згодою сторін та про визнання дійсними Контрактів з Головою Ради від 28.12.1998 року та від 01.11.2005 року), 1 588 069 грн. 50 коп. - вартість квартири, яка мала бути передана йому у власність, згідно з п. 3.6. Контракту від 01.11.2005 року та нарахованих на цю суму вимог (578 204 грн. 51 коп. + 1 588 069 грн. 50 коп. = 2 166 274 грн. 01 коп.) інфляційних за період у розмірі 164 985 грн. 38 коп.). Крім того, у поданій заяві ОСОБА_6 просив визнати його кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 435 032 грн. 00 коп. (а не на суму 212 882 грн. 15 коп., як це було заявлено ним до визнання у Заяві від 06.01.2001 року та визнано арбітражним керуючим та Господарським судом міста Києва в ухвалі від 18.04.2006 року), посилаючись на ту обставину, що, у поданій ним Заяві від 06.01.2001 року не було враховано індекси інфляції за 2001-2008 року та за 7 місяців 2009 року.

16 вересня 2009 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_6 надійшло Доповнення до заяви від 04.08.2009, в якому заявник, в зв'язку з тим, що протягом серпня - вересня 2009 року йому не сплачувалась заробітна плата, просив визнати його кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 2 343 259 грн. 39 коп. (що складається з 2331259 грн. 39 коп. (заявлених до визнання заявою від 04.08.2009) та 12 000 грн. 00 коп. (заробітної плати за серпень - вересень 2009 року)); інші пункти (2-5) заяви від 04.08.2009 року ОСОБА_6 просив задовольнити у первісно заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2010 по справі №23/447 відмовлено ОСОБА_6 у визнанні його кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 435 032 грн. 00 коп.; розгляд інших кредиторських вимог ОСОБА_6 відкладено.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2011 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_6 надійшла заява від 02.04.2011, відповідно до якої заявник просив визнати вимоги заяви від 08.08.2008 до ВАТ "Київенергобуд" в сумі 1191051 грн. 43 коп., станом на дату прийняття постанови від 25.02.2008 про визнання ВАТ "Київенергобуд" банкрутом. Крім того, ОСОБА_6 у прохальній частині поданої заяви вказав, що обсяг решти його вимог буде уточнено, відповідно до рішення у цивільній справі № 2-473/09, станом на відповідні подальші дати, а тому просив розглянути пізніше у розумні строки.

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 надав до Господарського суду міста Києва заяву про уточнення поточних кредиторських вимог, станом на 01.11.2013 (заявлених Заявою від 08.08.2008, з урахуванням заяв про уточнення кредиторських вимог від 26.09.2008, від 04.08.2009 та від 02.04.2010), відповідно до якої просив визнати його кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 3652549 грн. 11 коп. - заробітної плати за Контрактами від 26.12.1998 та від 01.11.2005 (з урахуванням нарахованих на суму основної заборгованості інфляційних).

Місцевим господарським судом встановлено, що рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6 з 04.04.1998 обраний на посаду Голови Ради цього товариства.

26 грудня 1998 року між ВАТ "Київенергобуд", в особі голови правління ОСОБА_8 та Голови Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6 укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язався безпосередньо і через очолювану ним Раду з метою захисту інтересів акціонерів здійснювати контроль за діяльністю правління "Товариства", а "Товариство" зобов'язалося створювати необхідні умови для роботи "Голови Ради".

25 жовтня 2005 року загальними зборами акціонерів ВАТ "Київенергобуд" він був знову переобраний на цю посаду.

01 листопада 2005 року між ВАТ "Київенергобуд", в особі голови правління ОСОБА_9 та Голови Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_6 укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язався виконувати всі обов'язки Голови Ради товариства, які випливають із законодавства України, Статуту товариства та Положення про Раду Товариства, а Товариство зобов'язане створювати необхідні умови для роботи та сприяти діяльності голови Ради.

20 лютого 2008 року ОСОБА_6 звернувся з заявою до Голови правління ВАТ "Київенергобуд", у якій просив скликати Загальні збори акціонерів.

У цей же день ОСОБА_6 звернувся із заявою до Загальних зборів акціонерів ВАТ "Київенергобуд" про усунення його від виконання обов'язків Голови Ради.

Листом (за вих. № 127/08) від 10.06.2008, ліквідатор ВАТ "Київенергобуд" арбітражний керуючий ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_6 звільнений з займаної посади з 20.02.2008, на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів України про працю, тобто, за згодою сторін.

В той же час, рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.11.2011 по справі №2-453/11, залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2012 по справі № 22ц/2390/808/12 (№ 2-453/11 в першій інстанції), відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 до ВАТ "Київенергобуд" про поновлення на роботі на посаді Голови Ради ВАТ "Київенергобуд", сплату заборгованості за трудовими контрактами від 26.12.1998 та від 01.11.2005 в сумі 1197051 грн. 43 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 2197051 грн. 43 коп. та про зобов'язання передати у власність квартиру.

Як встановлено Київським апеляційним господарським судом в постанові від 10.07.2014 заявлені ОСОБА_6 грошові вимоги в розмірі 1197051 грн. 43 коп. є аналогічними тим, що розглядалися Соснівським районним судом міста Черкаси та апеляційним судом Черкаської області у справі № 2-453/11.

Зокрема, в рішенні Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.11.2011 зазначено , що з 03.04.2003 по 01.11.2005 між ОСОБА_6 та ВАТ "Київенергобуд" не існувало трудових відносин.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (редакція, яка діяла на момент прийняття оскаржуваної ухвали) рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Як вбачається із заяв ОСОБА_6 про уточнення кредиторських вимог останній нараховує на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що такі вимоги є похідними від суми основного зобов'язання, в задоволенні яких відмовлено вищезазначеним рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про визнання ВАТ "Київенергобуд" прийнята місцевим господарським судом 25.02.2008 року.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Отже, вимоги щодо стягнення нарахуваних інфляційних та трьох відсотків річних є необгрунтованими.

Також, рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.11.2011 встановлено, що право на квартиру ОСОБА_6 втрачено, в зв'язку із звільненням за власним бажанням до закінчення дії контракту.

Враховуючи вищевикладене, грошове відшкодування ОСОБА_6 вартості квартири є безпідставним.

Щодо вимоги в сумі 342343,96 грн., яка складається з основної суми 212882,15 грн. та суми індексу інфляції нарахованого на неї за 2001-2007 року та за 9 місяців 2008 року, колегія суддів зазначає, що такі кредиторські вимоги, які визнанні ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2006, відступлені ОСОБА_7, на підставі договору про відступлення права вимоги від 20.02.2008.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2008 року здійснено заміну кредитора ОСОБА_6 на ОСОБА_7

Отже, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для звернення до боржника з такими вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося судове рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським суд не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Голови комітету кредиторів ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 02.04.2014 по справі №23/447-49/290-2012 - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови комітету кредиторів ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 02.04.2014 по справі №23/447-49/290-2012, в частині визнання кредитором ОСОБА_6 ВАТ "Київенергобуд" на загальну суму 3652 549,11 грн.

Відхилити вимоги ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства "Київенергобуд" на загальну суму 3 652 549,11 грн.

Матеріали справи №23/447-49/290-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.03.2015