РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015Справа №910/28326/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг"
про стягнення 788 474,54 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивачаІзмайлов Д.Л. (дов. № 41 від 14.07.2014 року)
від відповідачаАндрюхін Д.В. (дов. № 08-01 від 08.01.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19 лютого 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 788 474,54 грн., в тому числі 715 812,62 грн. основного боргу, 6 983,52 грн. пені, 60 690,17 грн. штрафу, 4 988,23 грн. 20 % річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № 14 ЗК 038 ЧКГО від 05.08.2014 року в частині своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 року порушено провадження у справі № 910/28326/14 та призначено справу до розгляду на 27.01.2015 року.

26.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 27.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.12.2014 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 27.01.2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору та не заперечив проти поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Розглянувши подане позивачем 27.01.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 27.01.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладено розгляд справи на 19.02.2015 року.

18.02.2015 року представник відповідача через відділ діловодства суду надав документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що нарахування 20 % річних є необгрунтованим, оскільки позивач не входить до переліку фінансових установ, які можуть надавати фінансові послуги. Крім того, зазначив, що позивач невірно обрав міжбанківський курс долара США при розрахунку основної суми заборгованості відповідно до пункту 2.2 договору.

Представник позивача в судовому засіданні 19.02.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

У судовому засіданні 19.02.2015 року представник відповідача частково визнав заявлені позовні вимоги, надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 14 ЗК 038 ЧКГО (надалі по тексту - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору в порядку, визначеному цим Договором, та на умовах відстрочення остаточної оплати на певний термін продавець зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, згідно специфікацій - додатків до Договору, що становлять його невід'ємну частину, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Ціни, загальна вартість, найменування товару визначається в еквіваленті національної валюти України - гривні до долара США та зазначаються у додатках до Договору (пункт 2.1 Договору).

Покупець здійснює попередню оплату за товар в розмірі 10 % вартості кожної окремої партії товару. Решта вартості товару виплачується покупцем до 20.11.2014 року (90 % вартості партії товару) Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 20.11.2014 року (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 8.1. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до специфікації до Договору продавець зобов'язався поставити покупцю засоби захисту рослин на загальну суму 1 094 303,76 грн., що еквівалентно 99 482,23 доларів США.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 674 335,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № АІ000009730 від 26.09.2014 року.

Разом з тим, відповідач зі свого боку зобов'язання за домовленістю виконав неналежним чином, оплату поставленого товару позивачу здійснив частково в розмірі 67 433,52 грн. попередньої оплати, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 25.09.2014 року.

Таким чином, несплаченою залишилась частина товару за Договором у сумі 606 901,68 грн.

При цьому, як вбачається з пункту 2.2 Договору ціна товару може бути змінена продавцем в одностронньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою).

Вартість товару розраховується за формулою, визначеною у цьому пункті договору, та сплачується в гривні.

Загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, - є фактичною загальною ціною товару по цьому договору, яку покупець зобов'язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням пункту 2.2. цього договору. При цьому ціна за товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання долара США до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків по даному договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

У матеріалах справи наявні роздруківки з сайту www.udinform.com станом на 25.09.2014 року та на 04.12.2014 року щодо встановлення курсу долара США до гривні.

Як на підставу заявлених позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 14 ЗК 038 ЧКГО від 05.08.2014 року в частині своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 788 474,54 грн., в тому числі 715 812,62 грн. основного боргу, 6 983,52 грн. пені, 60 690,17 грн. штрафу, 4 988,23 грн. 20 % річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив проти позову з тих підстав, що нарахування 20 % річних є необгрунтованим, оскільки позивач не входить до переліку фінансових установ, які можуть надавати фінансові послуги, заперечував проти коригування ціни товару відповідно до пункту 2.2. Договору, вказуючи на те, що воно можливе лише на дату фактичного платежу, з якою пов'язується відповідний курс долара США.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач у заперечував проти коригування ціни товару відповідно до пункту 2.2 Договору, вказуючи на те, що воно можливе лише на дату фактичного платежу, з якою пов'язується відповідний курс долара США. Однак, суд такі доводи відповідача відхиляє та погоджується з позивачем у тому, що фактично відповідач так і не здійснив оплату товару і його порушення продовжується у часі, а тому має бути застосований міжбанківський курс долара США станом на час подання позовної заяви до суду.

Таким чином, враховуючи пункт 2.2 Договору, суд приходить до висновку, що у відповідача на час розгляду даної справи наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 715 812,62 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені в сумі 6 983,52 грн. за період з 21.11.2014 року по 05.12.2014 року та 10 % штрафу в сумі 60 690,17 грн.

Частиною 1 статті 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Нормами частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з пунктом 6.1 Договору у випадку порушення покупцем термінів оплати покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів товару від несвоєчасно оплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення, а також 20 процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 6.2 Договору при несвоєчасній оплаті поставленого товару, покупець виплачує продавцю штраф у розмірі 10% від вартості поставленого товару.

Відповідно до частини 2 пункту 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та правової позиції Верховного Суду України вiд 06.06.2012 року у справi № 6-49цс12, вiд 30.10.2013 року у справi № 6-59цс13 застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання не передбачено законом, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню і штраф як лише форми її сплати.

Перерахувавши заявлену позивачем суму пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, а також суму штрафу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості пеню у сумі 6 983,52 грн. за період з 21.11.2014 року по 05.12.2014 року та 10 % штрафу в сумі 60 690,17 грн., тобто у повному обсязі, заявленому позивачем.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 20 % річних у сумі 4 988,23 грн. за період з 21.11.2014 року по 05.12.2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до аналізу практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного Суду України від 01.07.2014 року за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Згідно з пунктом 6.1 Договору у випадку порушення покупцем термінів оплати покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів товару від несвоєчасно оплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення, а також 20 процентів річних від простроченої суми.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та пункт 6.1. Договору, суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність вимог про стягнення 20 % річних та вважає, що вказані вимоги є такими, що заявлені правомірно.

Провівши розрахунок заявленої до стягнення суми 20 % річних, суд вважає його арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення з відповідача 20 % річних у сумі 4 988,23 грн. за період з 21.11.2014 року по 05.12.2014 року є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" 715 812,62 грн. основного боргу, 6 983,52 грн. пені, 60 690,17 грн. штрафу, 4 988,23 грн. 20 % річних є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (01034, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 12, літера Б, ідентифікаційний код 31958717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, корпус В, кім. 308, ідентифікаційний код 38948033) 715 812 (сімсот п'ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 62 коп. основного боргу, 6 983 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят три) грн. 52 коп. пені, 60 690 (шістдесят тисяч шістсот дев'яносто) грн. 17 коп. штрафу, 4 988 (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 23 коп. 20 річних, 15 769 (п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 49 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.02.2015 року

Суддя С.В. Стасюк