РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2015Справа №910/610/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех»
доПублічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії»
пророзірвання договорів
Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Новик Є.М. - представник за довіреністю б/н від 10.12.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.01.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» про розірвання третейських угод, викладених в Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на вірогідність порушення його права на належне повідомлення про третейський розгляд у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у випадку звернення Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» з позовом до вказаного третейського суду на підставі укладених між сторонами третейських угод, зважаючи на місцезнаходження позивача у Донецькій області, де проходить антитерористична операція, та до якої Державне підприємство «Укрпошта» з 27.11.2014 зупинило приймання і доставку поштових відправлень. У зв'язку з викладеним позивач просить суд розірвати третейські угоди, викладені у Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5), на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України.

Крім того, 15.01.2015 до Господарського суду міста Києва позивачем була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 порушено провадження у справі № 910/610/15-г, розгляд справи призначено на 02.02.2015.

У судовому засіданні 02.02.2015, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд відмовив в її задоволенні у зв'язку з наступним.

Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу передавати будь-які справи, заяви, позови, вимоги, що виникають з Договору про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013, Договору застави від 08.08.2013, Договору застави № 1 від 08.08.2013, Договору застави № 2 від 08.08.2013, на розгляд Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», та заборонити Постійно діючому третейському суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» приймати та/або розглядати будь-які справи, заяви, позови, вимоги, що виникають з Договору про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013, Договору застави від 08.08.2013, Договору застави № 1 від 08.08.2013, Договору застави № 2 від 08.08.2013 чи у зв'язку з вказаними договорами, в тому числі, що стосуються їх укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсними повністю чи частково, визнання неукладеними, зверненням стягнення на предмет застави, та інше.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Зважаючи на те, що рішення суду про розірвання договору не передбачає стадії виконання, оскільки у разі задоволення позову про розірвання договору договір є розірваним з дати набрання рішенням законної сили, суд відмовляє позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову у зв'язку з необгрунтованістю.

Ухвалою Господарського суду міст Києва від 02.02.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 20.02.2015.

20.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Розглянувши у судовому засіданні 20.02.2015 клопотання відповідача про припинення провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю, оскільки предметом позову у даній справі є розірвання самих третейських угод, викладених в Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5), що передбачає право позивача скористатися саме судовим способом захисту своїх прав та інтересів.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2015 надав усні пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання 20.02.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 20.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротех» (позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, визначені даним Договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором, та виконати інші умови Договору.

Пунктом 11.16 Договору сторони погодили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрації постійного діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua. При цьому, Сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати їх винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору.

08.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротех» (заставодавець) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (заставодержатель) укладено Договір застави, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань заставодавця, які випливають із Договору про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ, укладеного між заставодавцем і заставодержателем 08.08.2013, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання), зокрема, але не обмежуючись, перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, заставодавець передає заставодержателю в заставу майно: транспортні засоби, які належать заставодавцю на праві власності та перелічені в Додатку №1 (п.п. 1.1, 3.1 Договору).

08.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротех» (заставодавець) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (заставодержатель) укладено Договір застави № 1, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань заставодавця, які випливають із Договору про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ, укладеного між заставодавцем і заставодержателем 08.08.2013, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання), зокрема, але не обмежуючись, перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, заставодавець передає заставодержателю в заставу товари в обігу: поголів'я свиней, що належать заставодавцю на праві власності та перелічені в Додатку № 1 (п.п. 1.1, 3.1 Договору).

08.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротех» (заставодавець) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (заставодержатель) укладено Договір застави № 2, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань заставодавця, які випливають із Договору про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ, укладеного між заставодавцем і заставодержателем 08.08.2013, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання), зокрема, але не обмежуючись, перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, заставодавець передає заставодержателю в заставу племінне поголів'я свиней, що належать заставодавцю на праві власності та перелічені в Додатку № 1, Додатку № 2 та Додатку № 3 (п.п. 1.1, 3.1 Договору).

Пунктами 9.5 Договору застави від 08.08.2013, Договору застави № 1 від 08.08.2013 та Договору застави № 2 від 08.08.2013 сторони погодили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрації постійного діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua. При цьому, Сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати їх винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом України «Про третейські суди», для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст. 2 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Обгрунтовуючи підстави позовних вимог, позивач зазначає про існування обставин, вказаних у статті 652 Цивільного кодексу України, які передбачають право сторони на розірвання договору.

З огляду на застосування положень статті 652 Цивільного кодексу України до цивільних (господарських) договорів, якими у розумінні Цивільного кодексу України (ч. 1ст. 626) є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (майнових та особистих немайнових), тоді як третейська угода за своєю правовою природою не є цивільним договором, суд акцентує увагу на наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Таким чином, третейська угода є, по суті, договором, який визначає певні процесуальні права та обов'язки сторін, тоді як цивільна угода регулює матеріальні правовідносини.

Так як законодавством, зокрема Законом України «Про третейські суди», не передбачено окремого порядку розірвання третейських угод, суд вважає за можливе застосувати цивільно-правові норми, які регулюють питання розірвання цивільних договорів, тобто подібні за змістом правовідносини (аналогію закону).

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору вимагає з'ясування змісту кожної окремо взятої умови. 1) В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане - є першою умовою. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні або зміні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги у момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати або змінити договір, покладатися на ускладнення. 2) Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються. Тобто, події, які викликають ускладнення не могли стороною бути розумно прийняті до уваги. 3) Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору. Мова йде про зменшення цінності отримуваного стороною за договором, включаючи випадки коли виконання взагалі більш не має ніякої цінності для сторони, що отримує виконання. Зменшення цінності отримуваного стороною за договором відбувається у випадку, коли суттєво змінюється договірна рівновага у силу істотного підвищення вартості виконуваного або у силу зменшення отримуваного стороною за договором. 4) Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов'язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може бути слідувати із самого характеру та змісту зобов'язання.

Суд зазначає, що така обставина як місцезнаходження позивача в зоні проведення антитерористичної операції та вірогідність у зв'язку з цим неналежного повідомлення третейським судом позивача про час та місце розгляду справи - не може бути підставою для розірвання третейських угод, викладених в Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5), оскільки відсутні всі умови, обов'язковість яких наведена в ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що дійсно, сторони в момент укладення вказаних третейських угод не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові; зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не може усунути; із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, враховуючи вищевикладені положення норм Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про третейські суди», суд дійшов висновку, що позивач безпідставно та необґрунтовано вважає, що виконання третейських угод, викладених в Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5) може порушити співвідношення майнових інтересів сторін і позбавити позивача того, на що він розраховував при їх укладенні.

З огляду на процесуальний характер третейських угод, суд також наголошує на тому, що позивачем не доведено обов'язковості та невідворотності порушення процесуальних прав та інтересів сторін у випадку виконання третейських угод.

Відповідно до ч. 2 ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, зокрема, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з ч. 1 статті 122-10 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У статті 56 Закону України «Про третейські суди», яка визначає порядок видачі виконавчого документа, зазначено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Тобто, суд зазначає, що підставою для скасування рішення третейського суду та відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду є, зокрема, неповідомлення належним чином учасника судового процесу про призначене засідання третейського суду. Отже, відповідач не позбавлений можливості у разі неповідомлення його належним чином про розгляд справи третейським судом скористатися процесуальними можливостями, які визначені ч. 2 ст. 122-5 та ч. 1 статті 122-10 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, з огляду на забезпечення позивачем явки представника у судові засіданні у даній справі та місце проживання відповідного представника у м. Києві (відповідно до довіреності № 18-11/14 від 18.11.2014), з урахуванням місцезнаходження третейського суду (м. Київ), позивач не довів належними доказами, що не має можливості повідомити третейський суд завчасно щодо порядку належного його повідомлення та повідомлення його представників про час та місце третейського розгляду, зокрема, шляхом направлення телефонограм чи у інший спосіб.

Таким чином, позивачем не доведено обґрунтованої вірогідності порушення його процесуальних прав у випадку виконання третейських угод та неможливості завчасно вжити усіх заходів щодо попередження таких порушень при дотриманні принципів добросовісності та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Втім, позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог щодо наявності підстав, в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України, для розірвання третейських угод, викладених в Договорі про відкриття кредитної лінії № 20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013 (п. 11.16), Договорі застави від 08.08.2013 (п. 9.5), Договорі застави № 1 від 08.08.2013 (п. 9.5) та Договорі застави № 2 від 08.08.2013 (п. 9.5), у зв'язку з чим суд відмовляє у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех».

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.02.2015

Суддя І.М. Отрош