ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа № 918/105/15

Суддя Гудзенко Я.О. розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, Публічного акціонерного товариства "Променергоавтоматика" та Львівського дочірнього підприємства "Промавтоматика" № 437 Закритого акціонерного товариства "Променергоавтоматика" про визнання договору оренди землі припиненим

За участю:

Від позивача: ОСОБА_2 (договір від 03.03.15 р.);

Від відповідача 1: Горчак Ю.П. (дов. № 08-6 від 06.01.2015р.);

Від відповідача 2: не з'явився;

Від відповідача 3: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради (далі - Відповідач-1), Публічного акціонерного товариства "Променергоавтоматика" (далі - Відповідач-2) та Львівського дочірнього підприємства "Промавтоматика" № 437 Закритого акціонерного товариства "Променергоавтоматика" (далі - Відповідач-3) про визнання договору оренди землі припиненим

Ухвалою суду від 9 лютого 2015 року. порушено провадження у справі № 918/105/15, розгляд справи призначено на 17 лютого 2015 року.

17 лютого 2015 року до канцелярії суду від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач позовні вимоги заперечує з підстав зазначених у відзиві. Від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 17 лютого 2015 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 3 березня 2015 року.

3 березня 2015 року Позивач підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні, Відповідач-1 проти заявлених вимог заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

Судом оглянуто оригінали документів доданих до позову.

Відповідач-2 та Відповідач-3 в судові засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час і місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином.

3 березня 2015 року розгляд справи відкладено на 10.03.2015 року.

4 березня 2015 року позивачем подано заяву про зміну предмета спору в якій він просить визнати за ним право користування земельною ділянкою загальною площею 3 463 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, 34.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, причин неявки не повідомили.

Враховуючи те, що нез'явлення Відповідачів в судові засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.03.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача-1 всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області, -

ВСТАНОВИВ:

9 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачем-2 укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (далі - Договір, а.с. 8-9, 46-49) за умовами якого Відповідач-1 (Продавець) продав, а Позивач (Покупець) купив та прийняв цілісний майновий комплекс в складі чотирьох будівель, а саме: А-2 майстерня з побутовим корпусом загальною площею 462, 6 кв. м., Б-1 - гараж загальною площею - 128, 6 кв. м., В-1 - склади №1 та №2 загальною площею 97, 1 кв. м., Г-1 склад №3 загальною площею 85, 6 кв. м.

Відповідно до п. 2 Договору відчужувальний майновий комплекс у складі чотирьох будівель належить Відповідачу-2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 25.11.2008 року, державна реєстрація права власності на вищевказаний цілісний майновий комплекс у складі чотирьох будівель проведена 9 грудня 2014 року.

Актом приймання-передачі від 9 грудня 2014 року (а.с. 11) Відповідачем-2 передано, а Позивачем прийнято будівлі і споруди на укладеним Договором, а саме:

- майстерню з побутовим корпусом - літера А-2;

- гараж - літера Б-1;

- склад №1, №2 - літера В-1;

- склад №3 - літера Г-1, які знаходяться в АДРЕСА_2, загальною площею 773, 9 кв. м.

Позивач зазначає, що він правомірно набув право власності на вищезгадані об'єкти нерухомості, однак не може належно та повноцінно користуватися належним майном, оскільки 10 лютого 2003 року між Рівненською міською радою (Відповідачем-1) та Рівненським представництвом (монтажна дільниця №4) Львівського дочірнього підприємства "Промавтоматика" № 437 ЗАТ "Променергоавтоматика" було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди, а.с. 12 - 13) за умовами якого Відповідачем-1 (Орендодавцем) передано на підставі рішення сесії другого скликання від 10.12.2002 року № 581 в оренду Рівненському представництву (монтажна дільниця №4) Львівського дочірнього підприємства "Промавтоматика" № 437 ЗАТ "Променергоавтоматика" строком на 49 років земельну ділянку за рахунок забудованих земель міста площею 3 463 кв.м. в АДРЕСА_2, для експлуатації та обслуговання виробничої бази у зв'язку із переходом права власності на будівлі та споруди.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач звертався до Відповідачів із пропозиціями щодо вжиття заходів для визнання Договору оренди припиненим або його розірвання (а.с. 14-16).

Проте, станом на день винесення рішення вказаний договір не було ні розірвано, ні припинено у встановленом Законом порядку.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив припинити дію договору оренди землі від 10.02.2003 р., з огляду на приписи статті 120, пунктів "а" та "е" ст. 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у зв'язку з відчуженням нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, переданій в оренду за спірним договором.

Заявою від 04.03.2015 року позивачем змінено предмет позову, позивач просить визнати за ним право користування земельною ділянкою загальною площею 3 463 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, 34. Заяву надіслано відповідачам у справі і вона приймається судом.

Зміна предмета позову обгрунтована посиланням на ст.ст. 120, 141 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстроване право власності на вказаний вище майновий комплекс, який розташований на спірній земельній ділянці.

Судом встановлено, що Відповідачами не надано доказів, які спростовували б доводи про набуття іншою особою права власності на будівлі і споруди, розташовані на спірній земельній ділянці.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 651 та 652 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Пунктами "а"та "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в разі, між іншим, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ч.ч. 1, 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я шляхом укладення договору оренди. Він за необхідності може звернутися до господарського суду також з позовом про визнання за ним права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 13 Договору оренди його дія припиняється, зокрема, у разі дострокового його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав, визначених законодавством України.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача.

Згідно із ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

За вказаних обставин суд визнає обгрунтованим позов про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться майновий комплекс придбаний позивачем за договором купівлі-продажу від 09.12.2014 року.

Позивач просить витрати зі сплати судового збору згідно ст. 49 ГПК України залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 81, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) право користування земельною ділянкою площею 3 463 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2.

Повний текст рішення підписано 10.03.2015 року.

Суддя Гудзенко Я.О.