РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/2611/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»

про стягнення 27715 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - Чепелянський В.Є. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Позивач) звернулося з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - Відповідач) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 27715 грн., оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником Відповідача у ДТП.

Відповідач проти позову заперечує частково, визнаючи ДТП та факт завдання шкоди його страхувальником, вказує на виплату Позивачем страхового відшкодування за частину пошкоджень, що не пов'язані з ДТП, відтак за розрахунком Відповідача дійсним розміром шкоди є 23119,38 грн., і ця сума виплачена Позивачу (платіжне доручення від 18.02.2015).

У судове засідання 25.02.2015 Позивач своїх представників не направив, хоча про призначення справи до розгляду на вказану дату Позивача було повідомлено заздалегідь - 16.02.2015, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення у якому надсилалась ухвала суду про порушення провадження у даній справі на адресу місцезнаходження Позивача, тому будь-які несприятливі наслідки неявки повноважних представників у судове засідання покладаються на Позивача відповідно.

Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у судове засідання 25.02.2015 обов'язковою не визнавалась. Позивач також не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) надати, якщо вважав за потрібне, будь-які додаткові пояснення та/або докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо.

Клопотань про відкладення розгляду справи до початку та під час судового засідання не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 на 250 м під'їзної дороги м. Київ - аеропорт Харків була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «Вольво», д.р.н. АХ5275ВМ, з причепом д.р.н. АХ2481ХТ, яким керував Кравченко О.В., з автомобілем «Фиат», д.р.н. АХ3438ЕВ, яким керував Чикалов А.А. Причинами ДТП стало те, що водій Кравченко О.В., керуючи автомобілем «Вольво», д.р.н. АХ5275ВМ, з причепом д.р.н. АХ2481ХТ, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фиат», д.р.н. АХ3438ЕВ, чим порушив п. 12.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються наданою ДАІ довідковою інформацією про ДТП (копія у справі).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фиат», д.р.н. АХ3438ЕВ (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить Чикалову А.А. на праві власності, був під його керуванням на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого також залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за цим договором є страхувальник.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи рахунки ремонтного СТО Застрахованого автомобіля, Позивачем було складено страхові акти, відповідно до яких розраховано та виплачено страхове відшкодування разом в розмірі 27715 грн. на рахунок вказаного ремонтного СТО (копія платіжних доручень залучена до справи).

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на рахунок ремонтного СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за вказаним договором, і Відповідачем не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «Вольво», д.р.н. АХ5275ВМ, Кравченко О.В., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено постановою районного суду (копію залучено до справи).

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність Кравченко О.В., як особи, яка експлуатує автомобіль «Вольво», д.р.н. АХ5275ВМ на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АС/2185493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000 грн., франшиза - 0 грн. Отже, Відповідач є особою на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Вольво», д.р.н. АХ5275ВМ, на час ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відтак, розмір шкоди та коефіцієнт фізичного зносу Застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Так, Відповідач скористався наданим йому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом на власне розслідування страхового випадку.

Як вказує Відповідач, та що підтверджується матеріалами справи, заяву Позивача про виплату страхового відшкодування Відповідачем було отримано 05.08.2014, додатково заявлено прохання надати документ, підтверджуючий вину будь-кого із учасників ДТП (постанова, вирок суду) та акт огляду Застрахованого автомобіля з фототаблицею до нього.

Отримавши листом-відповіддю від 10.12.2014 заявлені документи, Відповідачем було прийнято рішення про визнання випадку страховим та виплату страхового відшкодування за ним, але встановивши невідповідність між виконаними на СТО роботами та завданими Застрахованому автомобілю у ДТП пошкодженнями (судом також встановлено відсутність відомостей про пошкодження полу багажника у ДТП та отже необхідності його фарбування), на замовлення Відповідача було проведено автотоварознавче дослідження та складено Звіт від 10.02.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, що дорівнює вартості завданого його власнику матеріального збитку, складає 23119,38 грн. та визначена без урахування необґрунтованих робіт по полу багажника (коефіцієнт зносу деталей автомобіля згідно вказаного висновку спеціаліста дорівнює 0).

Позивачем даний розмір матеріального збитку - 23119,38 грн. в порядку ст.ст. 32, 34 ГПК України не спростований, та також Позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування, що пошкодження полу багажника Застрахованого автомобіля пов'язано з ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АС/2185493 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000грн.), в межах суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (27715 грн.), але не більше встановленого вищеописаним Звітом розміру матеріального збитку, завданого власнику Застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодженого у ДТП (23119,38 грн.), за мінусом франшизи (0 грн.), та отже в сумі 23119,38 грн.

Позаяк ця сума виплачена Відповідачем Позивачу у добровільному порядку після подання до суду даного позову та порушення за ним провадження у справі, то в частині вимог про стягнення 23119,38 грн. суд припиняє провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. У іншій частині позовний вимог про стягнення решти суми страхового відшкодування суд відмовляє в позові за недоведеністю, що обґрунтовано вище.

Заперечення Відповідача щодо передчасного звернення Позивача до суду з даним позовом, оскільки Відповідачем запитувались документи у Позивача для розслідування страхового випадку, та до їх отримання Відповідач не міг приступити до розслідування, отже вимоги Позивача є передчасними, то суд ці заперечення відхиляє, оскільки Позивач у справі, що розглядається, отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 (справа № 3-165гс14), і відповідно до ст. 111-28 ГПК України вона є обов'язковою до застосування та для всіх судів України.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідач повідомляється своїм страхувальником про настання ДТП, а отже може приступати до розслідування страхового випадку та звертатися до Позивача з приводу узгодження страхової суми.

Із матеріалів справи також слідує, що Позивач з метою отримання коштів від Відповідача звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування за вказаним полісом. Дана вимога та документи, які необхідні для виплати страхового відшкодування на користь Позивача, були отримані Відповідачем 05.08.2014, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення кур'єрського відправлення, отже у Відповідача було достатньо часту для самостійного отримання у Позивача або у свого страхувальника пов'язаних з ДТП необхідних Відповідачу документів, натомість останнім було прийнято рішення щодо направлення Позивачу лише одного листа, і в подальшому не вчинювались активні дії щодо пришвидшення отримання Відповідачем необхідних на його думку документів (особисте звернення через представника, тощо). Крім того, один з документів, що був запитаний Відповідачем та необхідний йому за його власним обґрунтуванням - постанова суду про притягнення винного у ДТП до відповідальності, у першу чергу стосувався страхувальника Відповідача, який був визнаний винним та притягався ним до відповідальності, але був запитаний у Позивача.

Проте Відповідач після настання страхового випадку, отримання вищезазначеної заяви та протягом шести місяців до звернення Позивача до суду з даним позовом, суми страхового відшкодування на користь Позивача не виплатив, а отже, є винним у виникненні даного спору та зверненні Позивача до суду з даним позовом в частині, що визнана обґрунтованою судом - 23119,38 грн., тому в цій частині судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача. У іншій частині, в якій суд в позові відмовляє, судовий збір відноситься на користь Позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У частині вимог про стягнення 23119,38 грн. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування) провадження у справі припинити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (м. Київ, проспект Червонозоряний, 150; ідентифікаційний код 31681672) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 1524 (одну тисячу п'ятсот двадцять чотири) грн. 05 коп. судового збору.

Видати наказ.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2015

Суддя Сташків Р.Б.