РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015№910/27570/14

За позовомПублічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського"
до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
третя особаПублічне акціонерне товариство "Київенерго"
проспонукання до укладення договору

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Міхєєв А.О. - представник за дов.;

від третьої особи: Козлов О.О. - представник за дов.

У судовому засіданні 23.02.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання"Київський завод автоматики ім.Г.І.Петровського" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про спонукання до укладення договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2014 порушено провадження у справі №910/27570/14, розгляд справи призначений на 14.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015, на підставі статті 77 ГПК України, розгляд справи №910/27570/14 відкладений на 28.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2015, на підставі статтей 27, 69, 77 ГПК України, продовжено строк вирішення спору, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору та розгляд справи №910/27570/14 відкладений на 11.02.2015.

Ухвалою від 11.02.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 23.02.2015.

Відповідач заперечив проти позову та зазначив, що умовами договору про технічне забезпечення електропостачання від 28.02.2013 №11/13-37, що визнаний укладеним судовим рішенням, не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку. Лише умовами договору передбачено, що договір поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено однією із сторін про перегляд умов цього Договору. На лист позивача про припинення дії договору, відповідач не погодився, тому підстав для спонукання до укладення договору на 2014 рік, немає.

Представник третьої особи заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що договір про технічне забезпечення електропостачання від 28.02.2013 №11/13-37, визнаний укладеним та викладений у рішенні господарського суду міста Києва від 04.06.2013 у справі №910/5637/13 є діючим на сьогодні, поки він не змінений або не розірваний, або не припинив свою дію у передбаченому законом порядку.

В судовому засіданні 23.02.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.06.2013 у справі№910/5637/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2013, яка також залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2013, визнано укладеним про технічне забезпечення електропостачання споживача від 28.02.2013 №11/13-37 між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського".

Як свідчать матеріали справи, позивач керуючись п. 10.6 Типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, передбаченого додатком №1 до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 №28 та керуючись приписами ч. 4 ст. 179 ГК України, звернувся до відповідача з листом №505/1369 від 26.11.2013, в якому повідомив про припинення дії договору №11/13-37 від 28.02.2013.

У відповідь на вказаний лист позивача, відповідач листом №31/22-5581 від 06.12.2013 зазначив, що договір №11/13-37 від 28.02.2013 є укладеним та його умовами не передбачено одностороннє розірвання. Таким чином, відповідач у листі керуючись умовами договору та п. 3 ст. 188 ГК України не погодився з позивачем щодо припинення дії договору від 28.02.2013 №11/13-37.

В свою чергу, позивач листом №505/1481 від 20.12.2013 зазначив про його намір про укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача - Газ України НАК "Нафтогаз України" на 2014 рік та направив відповідачу два примірники цього договору №КЗА-180 від 20.12.2013 для підписання.

Лист направлений відповідачу 20.12.2013 згідно опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку № 6312 від 20.12.2013, які долучені до матеріалів справи.

Зазначений лист отриманий відповідачем 23.12.2013, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

У позовній заяві позивач вказує на те, що після направлення проекту договору на 2014 рік, між сторонами мали місце довготривалі переговори та з боку відповідача дій протягом двадцятиденного строку з дати отримання проекту не було вчинено, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач та третя особа заперечили проти позовних вимог з тих підстав, що договір №11/13-37 від 28.02.2013 є укладеним та не припинив свою дію.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відносини в сфері електроенергетики регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 №417/1442 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.3 Правил, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пункт 1.2 Правил містить визначення поняття, які стосуються договору про технічне забезпечення електропостачання. Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача - домовленість двох сторін (споживач та електропередавальна організація або основний споживач), яка є документом певної форми, що встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення постачання електричної енергії.

Технічне забезпечення електропостачання споживача (субспоживача) - забезпечення власником електричних мереж технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точку приєднання електроустановок споживача (субспоживача) в певних обсягах у межах дозволеної потужності споживача (субспоживача) з показниками параметрів якості електричної енергії в точці приєднання електроустановок споживача (субспоживача) відповідно до умов договору.

Згідно п. 1.5 Правил, у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору (додаток 1) укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

У разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2).

Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках (п. 1.7 Правил).

Судом встановлено, що за рішенням господарського суду у справі №910/5637/13 від 04.06.2013 був укладений договір про технічне забезпечення електропостачання споживача від 28.02.2013 №11/13-37 між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровського".

Відповідно до п. 10.6 цього Договору, він укладений на строк до 31.12.2013, набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено однією із сторін про перегляд умов цього Договору.

Одностороння відмова від договору умовами наведеного договору не передбачено.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1 ст. 188 ГК України).

Згідно частини 1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 ст. 653 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, позивач не звертався до відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору.

Таким чином, враховуючи, умову договору, зокрема п. 10.6, суд дійшов висновку, що договір №11/13-37 від 28.02.2013 про технічне забезпечення електропостачання споживача продовжив свою дію на наступний календарний рік, враховуючи відсутність письмової домовленості сторін про його припинення чи перегляд умов цього Договору.

Матеріали справи свідчать про не погодження відповідачем припинення договору від 28.02.2013 №11/13-37, тому позивач безпідставно вважає його припиненим та просить суд визнати укладеним договір від 20.12.2013 №КЗА-180 на 2014 рік, на його умовах.

Отже, виходячи із встановлених обставин, у суду відсутні правові підстави для спонукання відповідача укласти договір від 20.12.2013 №КЗА-180, враховуючи дію договору №11/13-37 від 28.02.2013.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості, з огляду на вище наведне.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 27.02.2015.

Суддя М.Є. Літвінова