УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.02.2015№ 910/4197/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ, та комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», м. Київ,

до фізичної особи - підприємця Губенка Володимира Григоровича, м. Київ,

про повернення у законне володіння майна та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - Адміністрація) та комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» (далі - Підприємство) звернулися до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи - підприємця Губенка Володимира Григоровича (далі - ФОП Губенко В.Г.) про повернення у законне володіння територіальної громади міста Києва нерухомого майна (сміттєзбірника) загальною площею 19,94 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, №3-Б, шляхом виселення відповідача з цього приміщення.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява повинна містити: виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Разом з тим, у позовній заяві, окрім посилання в останньому реченні мотивувальної частини на статтю 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 16, 327, 387 і 391 Цивільного кодексу України та статті 20 і 136 Господарського кодексу України, не міститься розгорнутих правових підстав позову.

Так, наприклад, зі статей 16 і 387 Цивільного кодексу України вбачається, що належним способом захисту порушеного права і зазначеному позивачем випадку було б витребування майна з чужого незаконного володіння, а не повернення у законне володіння територіальної громади міста Києва нерухомого майна.

Поряд з цим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною першою статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону ставкою судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру є 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.01.2015 встановлено мінімальну заробітну плату у сумі 1 218 грн.

Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Так, Адміністрацією та Підприємством заявлено дві вимоги, а саме: про повернення у законне володіння територіальної громади міста Києва нерухомого майна (сміттєзбірника) загальною площею 19,94 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, №3-Б - майнового характеру; про виселення відповідача з приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, №3-Б - немайнового характеру. До позовної заяви позивачами додано платіжне доручення від 17.02.2015 № 245 на суму 1 218 грн. Проте, судовий збір за подання позовної заяви від 12.02.2015 №б/н повинен становити щонайменше 3 045 грн., а саме за позов майнового характеру - 1 827 грн., а немайнового - 1 218 грн. Таким чином, позивачем сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж встановлено Законом, а саме не доплачено 1 827 грн.

Пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною третьою статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись пунктами 4 частини першої статті 63 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації та комунальному підприємству «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» без розгляду.

Суддя О. Марченко