ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 910/15985/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Татькова В.І.,

Шевчук С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Приватного підприємства "Метрополіс Кафе"

на рішення господарського суду міста Києва від 27 серпня 2014 року

та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року

у справі № 910/15985/14

господарського суду міста Києва

за позовом Приватного підприємства "Метрополіс Кафе"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк "

про визнання неправомірними дій щодо вчинення перешкод у користуванні орендованим майном

за участю представників

позивача - не з'явився

відповідача - Ковалевський Є.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27 серпня 2014 року (суддя Любченко М.О.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року (судді Ропій Л.М., Рябуха В.І., Калатай Н.Ф.) у справі № 910/15985/14 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача.

Судові акти мотивовано тим, що визначений позивачем спосіб захисту порушеного права, у вигляді визнання неправомірними дій щодо вчинення перешкод у користуванні орендованим майном, переліку, зазначеному ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України, не відповідає; одночасно позивачем не наведено, а судом не встановлено інших положень законодавства або умов договору, що передбачили б такий спосіб захисту порушеного права, як визнання неправомірними дій щодо вчинення перешкод у користуванні орендованим майном.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою Приватне підприємство "Метрополіс Кафе" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 27 серпня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, а саме визнати неправомірними дій Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" щодо вчинення перешкод у користуванні Приватному підприємству "Метрополіс Кафе" орендованим майном загальною площею 259 кв.м, яке розташоване на першому поверсі бізнес-центру за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова, 12, оф.1-В.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 липня 2013 року між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення № 12/06/13, згідно із преамбулою та п.4 якого відповідач є орендодавцем, а позивач - орендарем; приміщенням, що орендується є нежитлове приміщення площею 259,00 кв. м. на 1 поверсі, офіс 1-В; відповідач передає позивачу приміщення для розташування кафе з надання послуг із забезпечення готовими стравами та напоями.

Зазначене приміщення, відповідно до договору № 12/06/13, відповідачем передано позивачу за актом прийняття-передачі приміщення в оренду від 01 липня 2013 року.

У процесі виконання договору № 12/06/13 між сторонами здійснювалось листування.

Позивач повідомляв відповідачу: у листі від 16 квітня 2014 року № 32 про неможливість погодитись із умовами запропонованої відповідачем додаткової угоди; у листі від 15 травня 2014 року № 54 - про розгляд питання щодо дотримання чинних умов договору, а саме - фіксованої суми орендної плати; від 20 травня 2014 року № 35 - про надання реквізитів осіб, які мають відповідні повноваження та кваліфікацію для ведення переговорів щодо вирішення спірних питань, пов'язаних з орендою приміщення позивачем мирним шляхом, забезпечення схоронності майна орендаря, загальною вартістю близько 2000000,00 грн., яке знаходиться у орендованому приміщенні.

Відповідач: листом від 04 квітня 2014 року № 12-86/67-6662 направив позивачу на підписання додаткову угоду № 1 до договору оренди № 12/06/13; у листі від 22 травня 2014 року № 12-86/67-8773, посилаючись на таке істотне порушення договору, як несвоєчасне внесення орендної плати позивачем, вимога в 10-ти денний термін погасити заборгованість за договором оренди та сплатити компенсацію за електро- та водопостачання, розірвати договір оренди в 20-ти денний термін, з дати отримання цього листа та повернути приміщення; у листі від 25 травня 2014 року № 12-86/67-7682 повідомив позивача про припинення орендних правовідносин та вимагав повернення орендованого майна, у зв'язку із систематичним порушенням умов договору оренди; сплатити суму заборгованості по орендній платі, а також внести суму орендної плати, виходячи з розрахунку останнього терміну користування нежитловим приміщенням - 02 червня 2014 року.

У травні 2014 року начальник Солом'янського районного управління в місті Києві Головного управління МВС України звернувся до відповідача із запитом від 27 травня 2014 року № 50/ЄО-20173 "Про надання інформації", у якому просив надати копії документів та письмові пояснення, у зв'язку із зверненням керівника позивача щодо можливих неправомірних дій співробітників охорони ТОВ "СБ Сокіл", які не допустили працівників підприємства до приміщення кафе, в будівлі бізнес-центру "Горизонт Парк", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Амосова,12, офіс 1-В.

На зазначений запит відповідачем листом від 11 червня 2014 року № 12 86/38-3005 повідомлено про відсутність можливості надати запитувану інформацію, у зв'язку із відсутністю договірних відносин із ТОВ "СБ Сокіл".

Сторонами до матеріалів справи надані витяги із особових рахунків про сплату орендних платежів (а.с.79-199).

Як встановлено в ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В ч.1 ст.193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до п. 2 Договору оренди нежитлового приміщення № 12/06/13 сторони визначили строк дії договору оренди 24 місяці з дати передачі приміщення. У п. 3 Договору оренди нежитлового приміщення № 12/06/13 сторони зазначили, що строк оренди закінчується 30 червня 2015 року.

У п. 5 сторони погодили розмір орендної плати, який складає суму в українській гривні, розмір якої дорівнює сумі еквівалентній 2590,00 дол. США, що на день підписання договору за курсом НБУ (1 дол. США - 7,993 грн.) становить 24842,24 грн. (у тому числі ПДВ 4140,37 грн.) та встановили, що орендна плата має підвищуватись щороку, починаючи з 01 лютого 2014 року, та через кожний рік після цієї дати і становити 103% від суми орендної плати за попередній рік.

Тобто, виходячи з умов укладеного між сторонами договору розмір орендної плати починаючи з 01 лютого 2014 року становить 25587,51 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій відповідач у листі від квітня 2014 року № 12-86/67-7682 (ар. 28, 29) посилається на істотне порушення договору, а саме зазначає про несвоєчасне внесення орендної плати позивачем, зазначивши про заборгованість у розмірі 43 733,38 грн. за договором оренди 25986,53 грн. з яких є компенсацією за комунальні послуги.

Відповідності до вимог ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання розірвання договору. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про припинення дії Договору оренди нежитлового приміщення № 12/06/13 від 01 липня 2013 року.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. В ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а також встановлено, що суд може захистити цивільне права або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. В ч.2 ст.20 ГК України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів та передбачено шляхи, якими захищаються права та законні інтереси зазначених суб'єктів. Згідно із ч.2 ст.20 ГК України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, крім зазначених у цій частині статті 20 ГК України, іншими способами, передбаченими законом.

Як зазначалось раніше, суди відмовили у задоволенні позову мотивуючи тим, що визначений позивачем спосіб захисту порушеного права, у вигляді визнання неправомірними дій щодо вчинення перешкод у користуванні орендованим майном є невірно обраним способом захисту законного інтересу особи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про невірно обраний спосіб захисту позивачем з огляду на наступне.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливо щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюють перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Зазначену позицію висловив Верховний Суд України у аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України (лист від 01 квітня 2014 року).

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що позивач звертаючись з позовом про визнання неправомірними дій Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" щодо вчинення перешкод у користуванні Приватному підприємству "Метрополіс Кафе" орендованим майном загальною площею 259 кв.м, яке розташоване на першому поверсі бізнес-центру за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова, 12, оф.1-В є вірним способом захисту свого права, оскільки Приватне підприємство "Метрополіс Кафе" має право користуватись орендованим майном у відповідності до умов укладеного Договору оренди нежитлового приміщення № 12/06/13 від 01 липня 2013 року до 30 червня 2015 року та ст. 759 Цивільного кодексу України.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що касаційна інстанція не має право встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, а також враховуючи те, що прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду судам необхідно з'ясувати, які підстави недопущення співробітників Приватного підприємства "Метрополіс Кафе" у орендоване приміщення та встановити чи має місце порушення права позивача на користування орендованим майном відповідача.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Метрополіс Кафе" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року та рішення господарського суду міста Києва від 27 серпня 2014 року скасувати.

3. Справу № 910/15985/14 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді В.І. Татьков

С.Р. Шевчук