РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/1834/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Гурєва О.С. (за довіреністю від 26.01.2015).

У судовому засіданні 09 лютого 2015р. відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2014р. Публічне акціонерне товариство "Ерде Банк" (Позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" (Відповідач) про стягнення 4456,07 грн., з яких: 3 000,00 грн. вартості послуг інкасації за серпень 2012р., 1 000,00 грн. вартості послуг інкасації за вересень 2012р., 222,81 грн. пені за серпень 2012р., 74,72 грн. пені за вересень 2012р., 120,75 грн. - 3% річних за серпень 2012р., 37,79 грн. 3% річних за вересень 2012р.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг з інкасації грошових коштів об'єктів відповідача згідно з укладеним між сторонами договором на інкасацію коштів № 580/і від 11.01.2012р.

Відповідач у поданому суду відзиві заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки інкасовані грошові кошти не були перераховані на його поточний рахунок.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2014 р. (суддя Пінчук В.І.) позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "СВП Плюс" на користь ПАТ "Ерде Банк" 3 000,00 грн. вартості послуг інкасації за серпень 2012 р., 1 000,00 грн. вартості послуг інкасації за вересень 2012 р., 222,81 грн. пені за серпень 2012 р., 74,72 грн. пені за вересень 2012 р., 120,75 грн. - 3% річних за серпень 2012 р., 37,79 грн. 3% річних за вересень 2012 р. Стягнуто з ТОВ "СВП Плюс" в дохід державного бюджету 1 827,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014р. (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. - головуючий, Синиця О.Ф., Шевченко Е.О.) апеляційну скаргу ТОВ "СВП Плюс" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2014р. - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2014р. по справі № 910/1834/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" - задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2014р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014р. у справі № 910/1834/14 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду першої інстанції.

Відповідачем було подано суду письмові пояснення, у яких зазначено, що Позивачем не складались та не надавались акти про надані послуги за серпень та вересень 2012 року. Крім цього, банк не здійснив переказ інкасованої з об'єктів грошової виручки на поточний рахунок Відповідача.

Розпорядженням № 04-23/1216 від 10.12.2014 р., у зв'язку з поверненням Вищим господарським судом України справи № 910/1834/14 до Господарського суду міста Києва, призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014р. суддею Цюкало Ю.В. справу №910/1834/14 прийнято до свого провадження. Розгляд справи призначено на 26.01.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 року розгляд справи відкладено на 09.02.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2012р. між Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» (далі - Замовник) (разом - сторони) був укладений договір № 580/і на інкасацію коштів (далі - Договір), на умовах якого Позивач власними силами і засобами в зазначені дні та години проводить інкасацію коштів у Відповідача за адресами, вказаними у п. 1.1. Договору.

Позивач стверджує, що Відповідачем було допущено невиконанням останнім договірних зобов'язань з оплати наданих Позивачем послуг з інкасації грошових коштів об'єктів Відповідача згідно з укладеним між сторонами договором на інкасацію коштів № 580/і від 11.01.2012р. У зв'язку з чим просить стягнути з Відповідача 4 456,07 грн., з яких: 3 000,00 грн. вартості послуг інкасації за серпень 2012р., 1 000,00 грн. вартості послуг інкасації за вересень 2012р., 222,81 грн. пені за серпень 2012р., 74,72 грн. пені за вересень 2012р., 120,75 грн. - 3% річних за серпень 2012р., 37,79 грн. 3% річних за вересень 2012р.

Відповідач із позовом не погодився, звернувся до суду із відзивом, у якому просить у позові відмовити, оскільки інкасовані грошові кошти не були перераховані на його поточний рахунок.

Крім цього, на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року, Відповідачем було подано суду письмові пояснення, у яких останній вказав, що Позивачем не складались та не надавались акти про надані послуги за серпень та вересень 2012 року, а також банк не здійснив переказ інкасованої з об'єктів грошової виручки на поточний рахунок Відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, 11.01.2012р. між Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» був укладений договір № 580/і на інкасацію коштів, на умовах якого Позивач власними силами і засобами в зазначені дні та години проводить інкасацію коштів у Відповідача за адресами, вказаними у п. 1.1. Договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір на інкасацію коштів № 580/і від 11 січня 2012р. є договором про надання послуг.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Виконавець зобов'язався доставляти готівку до власної каси, здійснювати перерахування інкасованої виручки і забезпечувати своєчасний її переказ, наступного після інкасації робочого дня до 15-00 години, на поточний рахунок Замовника № 3489, відкритий в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 322755, Код , а Замовник зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги у визначених Договором розмірах і термінах (строках) та виконати інші свої зобов'язання, визначені Договором, в повному обсязі.

Пунктами 2.1., 2.2. договору передбачено, що виконавець зобов'язується здійснювати приймання, перевезення і здавання грошової виручки до каси банку в інкасаторських сумках (мішках). Інкасація коштів виконавцем проводиться шляхом приймання інкасаторами сумок з виручкою безпосередньо в касі замовника за адресою, в дні та години, зазначені в п. 1.1. договору.

Згідно з п. 4.1. договору винагорода виконавцю за послуги, що надаються замовнику, визначається договірним тарифом, який встановлюється у розмірі 500,00 грн. за кожний календарний місяць, незалежно від кількості днів користування послугами з одного пункту інкасації. Якщо початок надання послуг виконавцем не збігається з першим робочим днем календарного місяця, то сума винагороди за послуги, що надавались виконавцем впродовж неповного календарного місяця розраховується, починаючи з першого дня отримання послуг замовником, з розрахунку середньорічної вартості одного дня надання послуг, помноженої на кількість днів календарного місяця, в якому надавались послуги.

Відповідно до п. 4.2. договору виконавець зобов'язався надавати замовнику до 5 числа місяця наступного за звітним рахунок-фактуру із зазначенням суми грошових коштів, що підлягають сплаті замовником за звітний місяць, та в двох примірниках акт про надані послуги за звітний місяць.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що замовник зобов'язаний здійснювати оплату наданого виконавцем рахунку-фактури до 20 числа включно місяця, що слідує за звітним, шляхом перерахування суми коштів на рахунок виконавця, зазначений у рахунку-фактурі.

Постановою Національного банку України № 4 від 09.01.2013 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Ерде банк", а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 10.01.2013 призначено Куреного О.В. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Ерде Банк".

Судом встановлено, що Відповідач звертався до Позивача із Листом-вимогою вих. № 2/12/09-12 від 12.09.2012 року про перерахування інкасованих грошових коштів, в тому числі і за Договором № 580/і на інкасацію коштів від 11.01.2012р. (копія листа в справі).

Крім цього, Відповідач звертався до Позивача із заявою про визнання кредитором вих. № 1/18/01-13 від 18 січня 2013 року, у якій просить визнати ТОВ «СВП Плюс» кредитором ПАТ «Ерде Банк» на загальну суму 541 986,00 грн., здійснити перерахування інкасованих коштів в розмірі 541 986,00 грн. (в тому числі за Договором № 580/і на інкасацію коштів від 11.01.2012р.)

На заяву Відповідача Позивачем було надано відповідь вих. № 3508 від 30.04.2013 року, відповідно до якого 25 квітня 2013 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 051/13 про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Ерде Банк» (на суму 541 946,00 грн.).

Позивач стверджує, що ним було виставлено рахунки фактури №№ 93, 94 від 27 червня 2013 року та акти наданих послуг.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що відповідачем не надано належних доказів направлення листів вимог № 4779 від 06.06.2013 року та № 5023 від 01.07.2013 року, виставлення рахунків фактур №№ 93, 94 від 27 червня 2013 року та актів наданих послуг за Договором № 580/і на інкасацію коштів від 11.01.2012р.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано належних доказів надання послуг з інкасації коштів за Договором № 580/і від 11.01.2012р. у серпні та вересні 2012 року, у зв'язку з чим у задоволенні стягнення вартості вказаних послуг слід відмовити.

Оскільки нарахування штрафних санкцій є похідними від основного боргу, у задоволенні позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та пені також підлягають залишенню без задоволення.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити Позивачу по справі № 910/1834/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено.03.03.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало