РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015Справа №910/27958/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-АВТО"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно - страхова компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Україна»

про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 49 000,00 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Ястреб Б.А. (дов.№162-1-4/38-Ю від 22.12.2014)

від відповідача: Мельніченко О.Д. (дов.№61 від 17.11.2014)

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-АВТО" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно - страхова компанія" про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 49 000,00 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 порушено провадження у справі №910/27958/14 та призначено її до розгляду на 27.01.2015 року.

16.01.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація, витребувана ухвалою суду від 15.12.2014 року.

23.01.2015 від відповідача через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позов та клопотання про витребування доказів.

За наслідками судового засідання 27.01.2015, у задоволення клопотання відповідача, суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 12.02.2015 року.

11.02.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла інформація, витребувана ухвалою суду від 27.01.2015 року.

У судовому засіданні12.02.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору та просив задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення повідомлявся належним чином.

Згідно із п. 3.9.2 постанови Н 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представник третьої особи не з'явився до судового засідання, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (страховик) та Пушкарьовим Євгеном Валерійовичем (страхувальник та Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО") укладено договір №35-09/00018015/1.1.2.00 добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Ford», державний номер АА1333АЕ.

Відповідно до довідки №9340904 про дорожньо-транспортну пригоду, 26.01.2014 по пр.-кту Перемоги у м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Ford», державний номер АА1333АЕ, під керуванням Пушкарьова Є.В. (право керування передбачено у технічному паспорті) та транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ, під керуванням Ночовного С.Ю.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Ночовним С.Ю. правил дорожнього руху України, яку постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.02.2014 у справі №761/3483/14-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.02.2014 Страхувальник звернувся до позивача із заявою про порядок виплати страхового відшкодування за договором №35-09/00018015/1.1.2.00 від 20.11.2013 року.

Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику ТЗ «Ford», державний номер АА1333АЕ визначена позивачем на підставі Звіту №701 від 28.04.2014, складеного ТОВ «Євро Асистанс», та складає 51329,10 грн.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі рахунків №1013070 від 31.01.2014, №1013070 від 03.04.2014, №1014322 від 10.04.2014 та акту виконаних робіт №6125700 від 15.05.2014, виставлених ТОВ "Віннер Автомотів", та зазначений у страховому акті №000016738 від 04.03.2014 у розмірі 48499,99 грн. та додатково у страховому акті №000016738 від 18.04.2014 у розмірі 13601,90

Позивач, на виконання умов договору №35-09/00018015/1.1.2.00 від 20.11.2013 та заяви страхувальника від 21.02.2014, перерахував на рахунок СТО ТОВ «Євро Асистанс» суму страхового відшкодування у розмірі 48499,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7159 від 31.03.2014 та 13601,90 грн. відповідно платіжного доручення №1075 від 14.05.2014 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Ночовного С.Ю., який керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ, на момент скоєння ДТП застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (відповідач у справі), за полісом №АС/9025485, відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази МТСБУ.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 13.08.2014 позивач звернувся до відповідача із претензією №16738/21 на виплату страхового відшкодування, однак коштів так і не отримав.

Водночас, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає на його неналежності, зважаючи на забезпечення ТЗ «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ іншою страховою компанією.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішенням суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Наявною у матеріалах справи постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.02.2014 у справі №761/3483/14-п встановлено вину Ночовного С.Ю. у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність Ночовного С.Ю., яка керувала транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ, застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (відповідач у справі), за полісом №АС/9025485, відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази МТСБУ

Що стосується посилань відповідача на неналежність його участі у даній справі, зважаючи на наявний поліс іншої страхової компанії щодо забезпечення ТЗ марки «Chevrolet Aveo», а саме Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», то суд повідомляє наступне.

Так, із наявної у матеріалах справи копії виданого відповідачем полісу №АС/9025485, укладеного 20.12.2013 із терміном дії до 20.12.2014, вбачається, що за ним забезпечено цивільно-правову відповідальність Ночовного Станіслава Юрійовича щодо розпорядження та керування ТЗ марки «Chevrolet Aveo» із державним номером АА5567ОЕ.

Відповідно до технічного паспорту вищевказаного ТЗ, його власником виступає Ночовна Анастасія Сергіївна, на підставі проведеного 25.11.2013 аукціону, оформленого протоколом №1013446/2.

Із наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України інформації вбачається, що за виданим 30.01.2013 (із терміном дії до 29.01.2014) Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» полісом №АЕ/634249 страхувальником є Тарновський Андрій Олександрович, а забезпеченим ТЗ є «Chevrolet Aveo» із державним номером АА7570ВО.

Відтак, зважаючи на проведений 25.11.2013 аукціон, відбулась зміна власника та перереєстрація ТЗ «Chevrolet Aveo» (державний номер АА7570ВО) із призначенням нового державного номеру АА5567ОЕ, забезпечення якого і відбулось в подальшому відповідачем.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином відповідач - Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номер АА5567ОЕ.

Відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором №35-09/00018015/1.1.2.00 від 20.11.2013добровільного страхування наземних транспортних засобів, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Ночовного С.Ю., як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов"язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013 у справі №5011-23/10750-2012.

Полісом №АС/9025485 встановлено ліміт по застрахованому майну у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС/9025485 франшиза встановлена у розмірі 1000,00 грн., яка вирахувана позивачем при звернені із даним позовом до суду.

Водночас, відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин таких як мийка, полірування тощо, не повинне відшкодовуватись за обов'язковим страхуванням цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Як вбачається із матеріалів справи, до розміру страхового відшкодування, визначеного на підставі рахунків №1013070 від 31.01.2014, №1013070 від 03.04.2014, №1014322 від 10.04.2014 та акту виконаних робіт №6125700 від 15.05.2014, виставлених ТОВ "Віннер Автомотів", включено вартість мийки ТЗ марки «Ford», державний номер АА1333АЕ у розмірі 108,75 грн.

З системного аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, про зменшення суми страхового відшкодування на вартість мийки, враховуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження виключення даної складової із розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову, а отже, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача має становити 48891,25 грн. (49000,00 грн. - 108,75 грн. = 48891,25 грн.)

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог, які підлягають задоволенню частково.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 49000,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, місто Київ, пров. Новопечерський, 19/3, ідентифікаційний код 16467237) 48891 (сорок вісім тисяч сімсот дев'яносто одну) гривню 25 копійок сплаченого страхового відшкодування та 1822 (одну тисячу вісімсот двадцять дві) гривні 95 копійок судового збору.

У іншій частині позову - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 12.02.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 14.02.2015 року

Суддя К.В. Полякова