ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.03.15р. Справа № 904/618/15
За позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня №1"Дніпропетровської обласної ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 58 604 грн. 64 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Гайдей І.М., дов. № б/н від 18.02.15р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня №1"Дніпропетровської обласної ради заборгованість в розмірі 58 604 грн. 64 коп., з яких: 53 560 грн. 57 коп. - основний борг, 3 372 грн. 70 коп. - пеня, 892 грн. 10 коп. - 3% річних, 779 грн. 27 коп. інфляційні втрати, відповідно до умов договору з постачання води природної за державні кошти від 28.02.14р. № 2485/63.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку свого повноважного представника в призначене судове засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014р. між Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (постачальник) та Комунальним закладом "Нікопольська міська лікарня №1" Дніпропетровської обласної ради (абонент) укладено договір з постачання води природної за державні кошти № 2485/63 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надати абоненту воду природну (код 36.00), а абонент зобов'язується розрахуватися за отриману воду природну на умовах, які визначені цим Договором, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання" № 2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України „Про житлово-комунальні послуги" №" 1875-ІV від 24.06.2004р., Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190 (надалі - Правила № 190), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 (надалі - Правила № 630) (п. 1 Договору).

Цей договір набирає чинності з 01 лютого 2014р. і діє до 31 грудня 2014р. В частині фінансових зобов'язань даний договір діє до повного його виконання (п. 5.1 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

За умовами п. 3.3 Договору абонент розраховується за надану воду природну у порядку, встановленому чинним законодавством у триденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів абоненту. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно абоненту.

Кількість води природної, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється щомісячно представником абонента, у разі їх ненадання зняття показників водолічильника може здійснювати представник постачальника. Обсяги водоспоживання фіксуються у належним чином оформленому акті (п.3.5 Договору).

На виконання умов Договору у період з квітня по грудень 2014 року позивач надав відповідачу послуги з водопостачання на загальну суму 128 206 грн. 89 коп., які оплачені відповідачем частково, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість в розмірі 53 560 грн. 57 коп.

За умовами п.3.4, 4.4 Договору за несвоєчасне внесення плати за воду природну з абонента стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача, останнім нарахована пеня за період з 19.04.14р. по 31.12.14р. на загальну суму 3 372 грн. 70 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 892 грн. 10 коп. за період з 19.04.14р. по 31.12.14р. та інфляційні втрати в розмірі 779 грн. 27 коп. за листопад та грудень 2014р.

На час розгляду справи доказів погашення відповідачем заборгованості за позовом сторонами не надано.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором, рахунками, актами зняття показників водолічильників, маршрутними листами працівників позивача, якими зафіксоване щомісячне вручення платіжних документів відповідачу, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між сторонами від 01.01.15р. тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вищевказаний договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за послуги водопостачання становить 53 560 грн. 57 коп.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За приписами п. 1.9 зазначеної постанови Пленуму день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Частиною 6 ст. 232 ГК України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом при перевірці розрахунку пені, нарахованої позивачем, розрахунок виконано невірно, застосовані невірні облікові ставки НБУ, що діяли у період, за який нараховується пеня; не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України при здійсненні нарахувань за серпень 2014р.; при розрахунку пені за квітень 2014р. не враховані приписи ч. 6 ст. 232 Цивільного кодексу України; день фактичної оплати заборгованості включено до періоду часу, за який здійснювалося нарахування пені тощо.

Однак, згідно здійсненого судом перерахунку пені, з урахуванням приписів чинного законодавства, строку виникнення грошового зобов'язання у відповідача та меж нарахування, визначених в розрахунку позивача протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, розмір пені становить більшу суму, ніж розрахована позивачем, а тому, оскільки господарський суд не вправі виходити за межі зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 372 грн. 70 коп. пені підлягають задоволенню.

Одночасно, згідно здійсненого судом перерахунку 3% річних, до стягнення з відповідача підлягає 891 грн. 76 коп., оскільки при нарахуванні 3% річних за серпень 2014р. позивачем не враховані приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та невірно визначено початок періоду нарахування. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 779 грн. 27 коп., суд зазначає наступне.

Згідно роз'яснень Вищого господарського суду України, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім невірно індексовані суми боргу за листопад та грудень 2014р., оскільки обов'язок сплатити вартість спожитої води за вказані місяці виник у відповідача після 15 числа, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені Договором майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати наданих послуг водопостачання, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 53 560 грн. 57 коп. основного боргу, 3 372 грн. 70 коп. пені, 891 грн. 76 коп. 3% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня №1"Дніпропетровської обласної ради (53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, б. 56, ) на користь Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (53219, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. К. Маркса, б. 180, ) 53 560 грн. 57 коп. (п'ятдесят три тисячі п'ятсот шістдесят грн. 57 коп.) основного боргу, 891 грн. 76 коп. (вісімсот дев'яносто одну грн. 76 коп.) 3% річних, 3 372 грн. 70 коп. (три тисячі триста сімдесят дві грн. 70 коп.) пені, 1 802 грн. 70 коп. (одну тисячу вісімсот дві грн. 70 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя І.А. Рудь
Повне рішення складено - 10.03.15р.