ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 березня 2015 року Справа № 27/217

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргу Державної виконавчої служби України
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 (скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 10.12.2014)
у справі№ 27/217 господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство фінансів України
простягнення 1 249 618,41 дол. США та 8 407,74 грн.,
за скаргоюПублічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" (вих. б/н від 09.10.2013)
на діїВідділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України,

в с т а н о в и в:

Подана Державною виконавчою службою України касаційна скарга від 16.02.2015 № 15-0-22-613/4.1 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 27/217 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Як вбачається з поданої касаційної скарги, остання підписана заступником начальника Управління нормативно-правового та аналітичного забезпечення - начальником відділу нормативно-методичного забезпечення Державної виконавчої служби України Тимченко Т.Ю., на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності від 17.01.2015 № 4.1-14/4.1/22.

Водночас, зазначена довіреність видана першим заступником голови Ахундовою А.А., при цьому, скаржником не надано доказів на підтвердження повноважень особи, яка видала довіреність.

Враховуючи викладене, неможливо дійти висновку, що касаційну скаргу підписано повноважною особою.

Наведене, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржникові.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Однак, як встановлено судом, до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору.

Водночас скаржник звернувся до Вищого господарського суду України із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, в якому посилається на те, що Державна виконавча служба України є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. Тому, у зв'язку з досить стислими строками подачі касаційних скарг, скаржник просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Аналіз правового змісту зазначеної норми свідчить про те, що відстрочення скаржнику сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання касаційної скарги у зв'язку з важким майновим станом скаржника.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Проте, заявником не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення скаржнику сплати судового збору. Заявник не надав доказів, які б підтверджували, що майновий стан скаржника робить неможливим сплату судового збору за подання касаційної скарги на момент її подання. Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище скаржника зміниться протягом визначеного ст. 1118 ГПК України строку розгляду касаційної скарги, і скаржник зможе сплатити судовий збір, враховуючи, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може відстрочити сплату судового збору не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для відстрочення сплати судового збору, а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга Державної виконавчої служби України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 27/217 підлягає поверненню.

Касаційна інстанція зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно, з урахуванням вимог статей 53, 110 вказаного Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Відмовити Державній виконавчій службі України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 27/217.

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 27/217 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук