номер провадження справи 9/5/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 Справа № 908/74/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34)

про стягнення суми 103660,14 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників:

Від позивача Студенніков Д.М. (дов. № 23-12/14-1 від 23.12.14)

Від відповідача Щербина Є.Є. (дов. № б/н від 01.12.14)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача суми 103660,14 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.01.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/74/15-г, судове засідання призначено на 03.02.2015р. У судовому засіданні 03.02.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 26.02.2015р.

26.02.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

03.02.2015р. від відповідача надійшло письмове клопотання в якому зазначено, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», з якою укладено договір страхування предмету лізингу № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014р. У зв'язку з чим, просить залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування».

У судовому засіданні 03.02.2015р. представник відповідача підтримав заявлене клопотання. Представник позивача проти клопотання заперечив.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 03.02.2015р. клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, відмовив у його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання умов договору фінансового лізингу № LС 5269-05/11 від 03.06.2011р. позивач передав у тимчасове володіння відповідачу предмет лізингу - легкове авто Toyota Prado 4.0 VX, 2008 р.в. Згідно пунктів 1.1., 4.1. договору відповідач зобов'язався сплачувати поточні лізингові платежі та відсотки за фінансування придбання предмета лізингу. Додатковою угодою від 01.10.2011р. сторони визначили графік розрахунку заборгованості, за яким відповідач повинен здійснювати платежі. Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, у нього перед позивачем за період з березня 2013р. по вересень 2014р. виникла заборгованість в розмірі 103660,14 грн. На підставі ст.ст. 193, 292 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» просить стягнути з відповідача 103660,14 грн. заборгованості.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, зокрема, наступне. 05.09.2014р. невідомі особи незаконно заволоділи технікою, яка була предметом договору фінансового лізингу № LС 5269-05/11 від 03.06.2011р. У зв'язку з зазначеним, 11.09.2014р. відповідач звернувся до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою, за якою було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення та внесено запис до ЄРДР за № 0009694. Одночасно з цим було направлено звернення до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про викрадення транспортних засобів. Страховою компанією, в свою чергу, було повідомлено, що рішення по даному випадку буде прийнято за результатами проведення розслідування цих подій. До теперішнього часу рішення не прийняте. Пунктом же 10.2.2 загальних умов лізингу передбачено як підставу для дострокового припинення договору випадки знищення, викрадення або втрати предмету лізингу. У зв'язку з чим відповідач вважає, що у даному випадку грошове зобов'язання відповідача перед позивачем є припиненим, тобто у позивача відсутні підстави, на які він посилається, для пред'явлення позову. Крім того, рахунки на сплату заборгованості були направлені позивачем на іншу адресу, а ні на адресу розташування підприємства відповідача, а отже рахунки належним чином не були пред'явлені до оплати. Просить в позові відмовити. Зазначена позиція також викладена у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 03.02.2015р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2011р. між ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець, позивач у справі) та ТОВ "Карпатибудінвест" (лізингоодержувач, відповідач у справі) був укладений договір фінансового лізингу № LC5269-05/11, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату легкове авто Toyota Prado 4.0 VX, 2008 р.в., серійний номер JTEBU25J185120264, вартістю 141602,33 грн., а лізингоодержувач - прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (п. 1.1. договору, додаток 2 до договору).

Пунктом 1.8. договору на підставі ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання в грошовому еквіваленті іноземній валюті - долар США. Зобов'язання за цим договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку визначеному окремими положеннями цього договору.

Вартість предмета лізингу на момент підписання цього договору становить 141602,33 грн. (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем

виникає в момент передачі предмета лізингу лізингоодержувачу в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого лізингоодержувачем авансового лізингового платежу, розрахованого за правилами цього розділу, по відношенню до вартості предмета лізингу, зазначеної в п. 2.1. цього договору. Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунків лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю відповідача зі сплати вартості предмета лізингу, виражених у грошовому еквіваленті іноземної валюти.

Згідно з п. 3.2. договору розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості, який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу. Так, сторонами було погоджено графік розрахунку заборгованості (додаток № 1 з урахуванням угоди про внесення змін до договору від 01.10.2011р.)

Пунктом 4.1. договору лізингоодержувач зобов'язався сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Відповідно до п. 4.2. договору лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі предмета лізингу до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1. цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу.

У пункті 4.3. договору зазначено, що лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісячно сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього договору від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку розрахунку заборгованості. Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту (п. 4.4.).

Розділом 6 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4) передбачено, що лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів (п. 6.1.). Змінений за правилами п. 6.1. та п. 6.2. цих загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Відповідно до п. 4.6. договору оплата всіх платежів за цим договором здійснюється лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Згідно з п. 1.2. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4) приймання та передача предмета лізингу оформлюється атом приймання-передачі.

Пунктом 5.3. Загальних умов фінансового лізингу визначено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електрону адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи позивач своє зобов'язання виконав у повному обсязі, передавши відповідачу у користування предмет лізингу - легкове авто Toyota Prado 4.0 VX, 2008 р.в., серійний номер JTEBU25J185120264, про що сторонами було складено акт приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011р.

Відповідач, в совою чергу, свої зобов'язання щодо здійснення лізингових платежів належним чином не виконував, рахунки-фактури за період за період з березня 2013р. по вересень 2014р. на загальну суму 103660,14 грн. залишились несплаченими.

Позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги щодо погашення наявної заборгованості, а саме: № 2002-11/293 від 21.11.2013р., № 750-06/14 від 12.06.2014р. Вимоги були залишені відповідачем без відповіді.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 ст. 806 ЦК України визначено, що договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Факт наявності заборгованості з лізингових платежів в розмірі 103660,14 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 103660,14 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5269-05/11 від 03.06.2011р. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про неотримання ним рахунків на сплату лізингових платежів спростовуються, оскільки приписами 5.3. Загальних умов передбачено, що у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Що стосується доводів відповідача про припинення договору фінансового лізингу № LC5269-05/11 від 03.06.2011р., слід зазначити наступне. Як вбачається з поданої позовної заяви позивачем визначено період заборгованості відповідача з березня 2013р. по вересень 2014р. При цьому, обов'язок з оплати останнього лізингового платежу за вересень 2014 року (за рахунком-фактурою від 01.09.2004р.) повинен бути виконаний до 08.09.2014р. В той же час, як вбачається із копії наявного в матеріалах справи витягу з кримінального провадження № 0009694 датою надходження заяви директора ТОВ "Карпатибудінвест" Макарова О.В. до Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення - є 10.09.2014 року, а датою внесення Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві відомостей до ЄРДР щодо вчиненого кримінального правопорушення є 11.09.2014 року.

Таким чином, обставини на які посилається відповідач як на підставу припинення договору фінансового лізингу № LC5269-05/11 від 03.06.2011р., виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем період.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5; ) суму 103660 (сто три тисячі шістсот шістдесят) грн. 14 коп. заборгованості, суму 2073 (дві тисячі сімдесят три) грн. 20 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 03.03.2015р.