ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"05" березня 2015 р. Справа № Б8/056-12

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефсин»

до боржника Приватного підприємства «Ефф-Систем»

про банкрутство

Суддя Лутак Т.В.

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефсин»: Бойко Н.В.

від Приватного підприємства «Ефф-Систем»: Бромірський О.О.

від розпорядника майна боржника: Ковеза А.І.

від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: Муравський В.В.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/056-12 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефсин» до боржника Приватного підприємства «Ефф-Систем» про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.05.2012 порушено провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Київської області від 25.06.2012 введено процедуру розпорядження майном боржника - Приватного підприємства «Ефф-Систем», призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ковезу Андрія Ігоровича, зобов'язано ініціюючого кредитора подати до офіційного друкованого органу України у десятиденний строк з дня отримання ухвали оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства «Ефф-Систем», зобов'язано розпорядника майна боржника подати в строк до 03.09.2012 до господарського суду на затвердження реєстр вимог кредиторів, попереднє засідання суду призначено на 08.10.2012.

Публікація оголошення про порушення провадження у справі № Б8/056-12 про банкрутство Приватного підприємства «Ефф-Систем» здійснена в газеті «Урядовий кур'єр» № 135 (4779) від 31.07.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.02.2014 у справі № Б8/056-12 (суддя Скутельник П.Ф.) затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, зокрема, визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника - Приватного підприємства «Ефф-Систем» вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № KIF0SM016 від 19.07.2007 та кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007, з урахуванням договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 та договору застави майна № VLV845/М від 15.06.2007, у розмірі 3 332 061, 67 грн. - четверта черга, у розмірі 990 631, 19 грн. - шоста черга та у розмірі 1 006, 16 - перша черга задоволення вимог кредиторів, а також відомості про майно боржника, яке є предметом застави відповідно до договору застави майна № VLV845/М від 15.06.2007.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 ухвалу господарського суду Київської області від 17.02.2014 у справі № Б8/056-12 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 ухвалу господарського суду Київської області від 17.02.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 у справі № Б8/056-12 скасовано в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів Приватного підприємства «Ефф-Систем» вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн., справу № Б8/056-12 у зазначеній частині направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області.

11.12.2014 матеріали справи № Б8/056-12 надійшли до господарського суду Київської області та згідно автоматизованої системи документообігу суду 16.12.2014 передані на розгляд судді господарського суду Київської області Лутак Т.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2014 прийнято справу № Б8/056-12 в частині кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. до свого провадження суддею Лутак Т.В., розгляд кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. призначено на 22.01.2015, зобов'язано боржника, розпорядника майна боржника і Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду нормативно обґрунтовані письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 18.11.2014 у справі № Б8/056-12, та зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду оригінали для огляду у судовому засіданні всіх поданих ним документів, в тому числі листа № 11.0.0-03/690 від 18.10.2010.

До господарського суду Київської області від боржника та розпорядника майна боржника надійшли письмові пояснення на виконання вимог суду б/н від 21.01.2015 та б/н від 20.01.2014 (вх. № 1266/15 від 21.01.2015 та вх. № 1377/15 від 22.01.2015).

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.01.2015 розгляд кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. відкладено на 09.02.2015.

Присутній у судовому засіданні 09.02.2015 представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надав суду документи по справі (вх. № 2907/15 від 09.02.2015), вимоги ухвали суду від 18.12.2014 виконав частково та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.02.2015 розгляд кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. відкладено на 05.03.2015.

05.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшов супровідний лист № 05/02-15 від 05.02.2015 (вх. № 5073/15 від 05.03.2015), до якого додано документи по справі.

До господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 05.03.2015 (вх. № 5077/15 від 05.03.2015) про призначення судової технічно-почеркознавчої експертизи щодо встановлення обставин дійсності отримання директором Приватного підприємства «Ефф-Систем» від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» листа № 11.0.0-03/690 від 18.10.2010.

Розглянувши вищезазначене клопотання та заслухавши учасників судового процесу, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачає можливості зупинення провадження у справі про банкрутство, в тому числі і з метою призначення судової експертизи.

05.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефсин» надійшло клопотання б/н від 05.03.2015 (вх. № 5078/15 від 05.03.2015) про витребування від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» розрахунку кредиторських вимог до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 щодо забезпечення чергового платежу за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007 в сумі 37 500 доларів США, строк виконання якого згідно графіку погашення кредиту визначено 11.06.2010.

Суд, дослідивши вищезазначене клопотання, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки заявником необґрунтовано які обставини може підтвердити витребуваний доказ, що не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, розрахунок заборгованості за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007, в забезпечення якого укладено договір поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007, було додано кредитором до заяви № 09/08-12 від 09.08.2012 (вх. № 12706 від 13.08.2012) про визнання кредиторських вимог.

Присутні у судовому засіданні 05.03.2015 представники ініціюючого кредитора, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», боржника та розпорядник майна боржника підтримали свої позиції, що викладені у письмових поясненнях.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 у справі № Б8/056-12 вказано, що господарський суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийняв ухвалу без дослідження оригіналів витребуваних документів та їх оцінки в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, а тому при новому розгляді справи суду необхідно врахувати зазначене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін і в залежності від встановлених обставин вирішити спір щодо визнання та включення до реєстру вимог кредиторів Приватного підприємства «Ефф-Систем» вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, у судовому засіданні 05.03.2015 розглядається кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн.

З матеріалів справи вбачається, що до господарського суду звернувся кредитор - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» із заявою № 09/08-12 від 09.08.2012 (вх. № 12706 від 13.08.2012), у якій просив, з урахуванням заперечень № 25/10-12 від 25.10.2012 (вх. № 17234 від 29.10.2012) та пояснень по справі № 22/11-12 від 22.11.2012 (вх. № 19099 від 26.11.2012), визнати його вимоги до Приватного підприємства «Ефф-Систем» на загальну суму 4 540 646, 68 грн., з яких: 1 367 794, 13 грн. - заборгованості за кредитним договором № KIF0SM016 від 19.07.2007 та 3 172 852, 55 грн. - заборгованості за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані кредитним договором № KIF0SM016 від 19.07.2007 з додатком № 1, договором про видачу траншу № KIF0SM016/1 від 25.07.2007 з додатком № 1, договором про видачу траншу № KIF0SM016/2 від 18.02.2008 з додатком № 1, меморіальними валютними ордерами № 1 від 25.07.2007, № 2 від 20.07.2007, № 1 від 28.08.2008, № 88 від 18.02.2008, кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007 з додатком № 1, меморіальним валютним ордером № 1 від 16.06.2007, договором застави майна № VLV845/М від 15.06.2007, договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007, вимогами № 11.0.0-03/688 від 18.10.2010 та № 11.0.0-03/690 від 18.10.2010.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.02.2014 у справі № Б8/056-12 (суддя Скутельник П.Ф.) визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника Приватного підприємства «Ефф-Систем» наступні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 1 035 302, 67 грн. - четверта черга та 307 184, 29 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів за кредитним договором № KIF0SM016 від 19.07.2007; 2 296 759, 00 грн. - четверта черга та 683 446, 90 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007; 1 006, 16 грн. (судові витрати) - перша черга задоволення вимог кредиторів; відомості про майно боржника, яке є предметом договору застави майна № VLV845/М від 15.06.2007, інші вимоги відхилено.

Суд апеляційної інстанції постановою від 06.08.2014 ухвалу господарського суду Київської області від 17.02.2014 у справі № Б8/056-12 залишив без змін.

Суд касаційної інстанції постановою від 18.11.2014 скасував ухвалу господарського суду Київської області від 17.02.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 у справі № Б8/056-12 в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів Приватного підприємства «Ефф-Систем» вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. та в цій частині направив справу на новий розгляд.

Таким чином, керуючись ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем», які залишені без змін судами апеляційної та касаційної інстанції є встановленими та не підлягають повторному доведенню.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 «Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти України» визначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів.

За таких обставин, суд розглядає вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» лише в частині договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн.

Предметом договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 є надання поруки боржником перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» обов'язків за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007.

Згідно з п. 2 договору поруки боржник відповідає перед банком за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол», включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» обов'язків за кредитним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до п. 5 договору поруки у випадку невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» якого-небудь обов'язку, передбаченого п. 1 договору, банк направляє на адресу боржника письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов'язку(ів).

Згідно з п. 6 договору поруки боржник зобов'язаний виконати обов'язок(ки), зазначений в письмовій вимозі банку, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

Пунктом 11 договору поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що кредитор звертався до боржника з вимогою № 11.0.0-03/690 від 18.10.2010 про погашення, на підставі договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007, в строк до 30.10.2010 простроченої заборгованості по кредитному договору № VLV845 від 15.06.2007.

Оригінал вимоги № 11.0.0-03/690 від 18.10.2010 судом оглянуто у судовому засіданні та встановлено, що вона у лівому нижньому куті містить відмітку «Получил» та підпис невизначеної особи, проте ані дати її отримання, ані прізвища та посади особи, яка її отримала вказана вимога не містить.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на те, що боржник виступив фінансовим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007, яким забезпечено виконання останнім всіх його зобов'язань за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007, просить визнати грошові вимоги до боржника в частині неналежного виконання позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» зобов'язань за кредитним договором № VLV845 від 15.06.2007.

Розпорядник майна боржника та боржник, відповідно до поданих ними пояснень б/н від 21.01.2015 та б/н від 20.01.2014 (вх. № 1266/15 від 21.01.2015 та вх. № 1377/15 від 22.01.2015), відхиляють грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007, оскільки встановлена зазначеним договором порука припинилася в силу закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору). Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (п. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»).

З договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» (а відтак і поручитель - Приватне підприємство «Ефф-Систем») первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту до 11.06.2010, сплачуючи її частинами згідно з графіком платежів, передбаченим додатком № 1 до кредитного договору № VLV845 від 15.06.2007, який відповідно до п. 3 є невід'ємною частиною вказаного договору.

Таким чином, вбачається, що сторони встановили строки виконання окремих зобов'язань (внесення платежів згідно графіку), що входять до змісту основного зобов'язання, яке виникло на підставі кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, якщо умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то вищезазначені правила повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі позичальник повинен був здійснювати до 01.09.2008, до 01.01.2009, до 01.04.2009, до 01.06.2009, до 01.09.2009, до 01.01.2010, до 11.04.2010 та до 11.06.2010, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється в частині певних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 № 6-53цс14.

За таких обставин, у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя - боржника про виконання порушеного зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» щодо повернення кредиту починаючи з 01.09.2008, з 01.01.2009, з 01.04.2009, з 01.06.2009, з 01.09.2009, з 01.01.2010, з 11.04.2010 та з 11.06.2010, протягом наступних 6 місяців на певну суму боргу згідно графіку погашення кредиту.

Крім того, при застосуванні ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України слід врахувати правову позицію викладену у п. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», відповідно до якої пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Відповідно до п. 5 договору поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 у випадку невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «КуПол» якого-небудь обов'язку, передбаченого п. 1 договору, банк направляє на адресу боржника письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов'язку(ів).

Проте, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не надано суду належних та допустимих доказів направлення у встановлений строк та у визначеному договором порядку на адресу боржника письмової вимоги із зазначенням невиконаного(их) обов'язку(ів), а також доказів, що підтверджують момент отримання такої вимоги боржником.

За таких обставин, оскільки в договорі поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 не встановлено строку, після якого порука припиняється, а кредитором не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним були направлені на адресу боржника та отриманні боржником письмові вимоги у відповідності до п. 5 договору поруки, із зазначенням невиконаного обов'язку, протягом шести місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання згідно з графіком платежів (додаток № 1 до кредитного договору № VLV845 від 15.06.2007), суд дійшов висновку, що порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, а кредитор втратив право вимоги до боржника за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007.

Враховуючи вищезазначене та встановлені обставини справи, суд вважає, що вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн. підлягають відхиленню.

Керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відхилити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Ефф-Систем» за договором поруки № VLV845/Р3 від 15.06.2007 в сумі 2 980 205, 90 грн.

2. Копію даної ухвали направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Суддя Т.В. Лутак