РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа №910/10622/13

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал";

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго";

про стягнення 4 443 208,08 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Лазаренко Ю.Г., представник, довіреність № 4 від 13.06.2014 р.;

Від відповідача: не з`явилися;

Від третьої особи: Герасько М.Г., представник, довіреність №91/2014/10/31-1 від 30.10.14 р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 3 884 056,70 грн. основного боргу, 5 967,98 грн. інфляційних втрат, 27 462,96 грн. трьох відсотків річних, 137 314,78 грн. пені, 388 405,67 грн. штрафу, а також 68 820,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. порушено провадження у справі №910/10622/13, розгляд справи призначено на 25.06.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2013 року провадження у справі № 910/10622/13 зупинено у зв'язку з призначенням судово-економічної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

30 січня 2014 року через канцелярію Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення № 595/14-95 від 28.01.2014 (до відома) про направлення рахунків та договору на проведення судово-економічної експертизи позивачеві, який повинен оплатити вартість даної експертизи в місячний строк. Однак, відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 595/14-45 від 11.03.2014 року, оплату позивачем не було здійснено у встановлений строк, а тому ухвалу від 15.10.2013 року у справі № 910/10622/13, відповідно до вищезазначеного та п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року, залишено без розгляду, а матеріали справи № 910/10622/13 повернуті до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2014 року провадження у справі № 910/10622/13 зупинено у зв'язку з призначенням за клопотанням відповідача судово-економічної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному ініституту судових експертиз. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача.

До Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експерти надійшов супровідний лист про повернення матеріалів без проведення дослідження разом з матеріалами справи у зв'язку з нездійсненням відповідачем попередньої оплати вартості дослідження.

Ухвалою Господарського суду від 12.01.2015 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.01.2015 р.

У судовому засіданні 27.01.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засіданні 27.01.2015 р. своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив. У наданому відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечує, у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що метою укладання договорів № 0004А/2-03 та № 10163/2-03 було постачання питної води для потреб населення Деснянського району міста Києва, і вони не пов'язані з постачанням питної (холодної) води КП "Житлорембудсервіс" для виготовлення гарячої води, оскільки останнє не має ліцензії на приготування гарячої води і така діяльність не передбачена статутом підприємства, тому КП "Житлорембудсервіс" таку діяльність не здійснює.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у своєму письмовому поясненні зазначає, що відповідачем не проводяться і не можуть проводитись оплати ПАТ "Київенерго" послуг з постачання холодної води, яка в подальшому використовується для підігріву. За питну воду, яка використовується для приготування гарячої води, відповідач сплачує ПАТ " АК "Київводоканал", а не ПАТ "Київенерго"

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" (абонент) 22.06.2012 р. укладено договір № 10613/2-03 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднанні мережі, згідно якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлений правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 та правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 за № 37.

Відповідно до п. 2.1.1 договору облік поставленої води здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у позивача. У випадку наявності у відповідача декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за відповідачем.

Згідно з п. 2.1.4 договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю стічних вод, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків, що передбачені п. 5.29 правил користування.

Згідно з п. 2.1.2 договору зняття показів засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача у присутності представника відповідача. Вразі, якщо відповідач не забезпечить присутність свого представника для зняття показів, дані, що зняті позивачем, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Відповідно до п. 2.2.1 договору позивач щомісячно направляє до банківської установи відповідача розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно до чинного законодавства та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору дозивач доводить нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 договору оплата вартості послуг здійснюється відповідачем щомісячно у безготівковій формі у п'ятиденний строк з дня направлення позивачем розрахункового документу до банківської установи відповідача.

Відповідно до п. 2.2.4 у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, відповідач зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення позивачем розрахункового документа до банківської установи відповідача, письмово повідомити про це позивача та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова відповідача оплатити розрахунковий документ позивача вважається безпідставною.

У позовній заяві позивач стверджує про те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором в частині повної, своєчасної та систематичної оплати отриманих ним послуг, внаслідок чого з боку останнього утворилась перед позивачем заборгованість за період з 01.11.2012 р. по 31.03.2013 р. у розмірі 3 884 056,70 грн.

Договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про питну воду та питне водопостачання".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" його дія поширюється на всі суб 'єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об'єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

ПАТ "АК "Київводоканал" є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. При цьому, відповідно до ст. 1 Закону вода питна - це вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству. На сьогоднішній день в Україні вимоги до якості питної води встановлені Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 № 400.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 вказаних ДСанПіН 2.2.4-171-10 "вода питна, призначена для споживання людиною (питна вода), - вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу - водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води".

Таким чином, позивач є виробником та постачальником, а відповідач - споживачем (згідно зі ст. 1 Закону споживач питної води - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб) послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10, та водовідведення.

Позивач доводить, що ним протягом спірного періоду (з 01.11.2012 по 31.03.2013) договірні обов'язки по забезпеченню відповідача послугами з водопостачання та водовідведення було виконано належним чином, вартість та обсяги наданих послуг підтверджено належними на те доказами: актами про зняття показань з приладів обліку, реєстрами дебетових повідомлень, розшифровками рахунків абонента. Об'єми наданих послуг з водопостачання та водовідведення підтверджуються актами зняття показань з приладів обліку, що погоджені та підписані представником відповідача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З наведеного вбачається, що підставою для отримання оплати виконавцем є саме надана замовнику послуга. Факт надання відповідачу послуг з водопостачання підтверджується актами зняття показань з приладів обліку, що ним підписані та погоджені. Отже, умови договору вважаються виконаними з моменту передачі відповідачу послуги з постачання питної води, що відбувається на межі балансової належності.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи приписи вище зазначених норм суд прийшов до висновку про можливість задоволення основного боргу в розмірі 3 884 056,70 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції, а саме пеню в сумі 137 314,78 грн. та штраф в розмірі 388 405,67 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 4 ст. 321 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 4.2 договору сторони встановили, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення

Згідно п. 4.6 договору, за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми, яку відмовився платити.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 137 314,78 грн. та штрафу у розмірі 388 405,67 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи цей припис, слід враховувати вказівку, що міститься в п. п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Виходячи із зазначеного вище, враховуюче процентне співвідношення виконаного та невиконаного відповідачем зобов'язання по оплаті спожитих послуг та те, що відповідач є комунальним підприємством, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені та штрафу.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, керуючись ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, суд вважає за можливе реалізувати надане йому право та зменшити розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50%. Враховуюче вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68 657,39 грн. пені та 194 202,84 штрафу.

Також у своєму позові ПАТ "АК "Київводоканал" просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 27 462, 96 грн. та інфляційні втрати в сумі 5 967,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перевірку заявлених до стягнення сум, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 27 462, 96 грн. та інфляційні втрати в сумі 5 967,98 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 49, 82-85 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул.. Закревського, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, ідентифікаційний код 03327664) основну заборгованість в розмірі 3 884 056 (три мільйона вісімсот вісімдесят чотири тисячі п'ятдесят шість) грн. 70 коп., 3% річних в розмірі 27 462 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 967 (п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) грн. 98 коп., пеню в розмірі 68 657 (шістдесят вісім тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 39 коп., штраф в розмірі 194 202 (сто дев'яносто чотири тисячі двісті дві) грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 68 820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. Видати наказ.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко Дата складання рішення 27.02.2015 р.