РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015Справа №910/27449/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»
про відшкодування шкоди в порядку регресу
Суддя Демидов В.О.

Секретар с/з Рибіна В.Л.

Представники:

Від позивача Лапай О.В. (за дов. 426-17 від 26.12.14)

Від відповідача Бухонкін І.В. (за дов. №0026-15КВ від 31.12.14р.)

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - відповідач) на свою користь збитків в порядку регресу в розмірі 4475,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору страхування транспортного засобу № 7436212 від 20.07.2011 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Renault Logan», д.н. АА 7913 КР, у зв'язку з чим до позивача відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ЗАЗ», д.н. АР 3374 ВС, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», позивачем направлено останньому вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 4475,08 грн. в судовому порядку.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення заявлених вимог, оскільки потерпіла особа не звернулася до нього з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з настанням ДТП протягом року, що відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Позивач із запереченнями відповідача на позов не погодивсяся, зазначаючи, що право вимоги до нього перейшло після здійснення страхової виплати, а отже строк позовної давності ним не пропущено.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

22.11.2010 між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» укладено генеральний договір страхування транспортних засобів №7468427, згідно п.4 якого відомості про застраховані транспортні засоби наведені в договорах на кожен транспортний засіб окремо.

20.07.2011 між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» укладено договір страхування транспортного засобу № 7436212, згідно якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault Logan», д.н. АА 7913 КР.

Вказаний транспортний засіб, згідно з п.2.6 генерального договору від 22.11.2010, позивач прийняв на страхування на випадок нанесення збитків внаслідок страхових подій, зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

04.04.2012 в м. Запоріжжя по вул. Діагональне шосе на перехресті з вул. Південне шосе сталось зіткнення автомобіля «Renault Logan», д.н. АА 7913 КР, яким керував Кайда Е.В. з автомобілем «ЗАЗ», д.н. АР 3374 ВС, яким керував Кушниренко Я.М., що підтверджується довідкою органу внутрішніх справ від 04.04.2012.

Внаслідок ДТП транспортний засіб «Renault Logan», д.н. АА 7913 КР, отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою органу внутрішніх справ від 04.04.2012.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Renault Logan», д.н. АА 7913 КР, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту про оцінку розміру майнової шкоди № 05/04/12, складеного 11.04.2012 суб'єктом оціночної діяльності Шелуденко О.О., дорівнює вартості відновлювального ремонту і складає 4268,09 грн.

За страховим випадком (ДТП, що сталась 04.04.2012 за участю застрахованого автомобіля) згідно складеного страхового акту № 2045 від 20.04.2012 року на користь ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 4475,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2012 № 4036.

Станом на момент вчинення ДТП Кушніренко Я.М. перебував в трудових відносинах з ТОВ «Стальконструкція-103», що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2012 у справі №0809/2389/2012 (провадження № 3/0809/695/2012).

Відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «ЗАЗ», д.н. АР 3374 ВС, на момент виникнення ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» згідно Полісу серії АВ №1278327 зі строком дії з 18.02.2012р. по 07.02.2013р. (далі - Поліс), що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Полісом серії АВ №1278327 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 0 грн.

23.08.2013 позивач звернувся до відповідача, як страховика винної у вчиненні ДТП особи, що сталась 04.04.2012 з вимогою за вих. № 2356-17/1 про досудове врегулювання спору та відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу на суму 4475,08 грн.

Відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропущення строку на звернення з такою вимогою.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З цією нормою кореспондується ст. 27 Закону України «Про страхування», за якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування.

Таким чином, позивач, виконавши свої зобов'язання перед страхувальником за договором страхування транспортного засобу № 7436212, шляхом виплати страхового відшкодування згідно платіжного доручення від 23.04.2012 № 4036 на суму 4475,08 грн. набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що особою, винною у скоєнні ДТП 04.04.2012, є Кушніренко Я.М., який керував автомобілем «ЗАЗ», д.н. АР 3374 ВС.

Згідно з ч.1 ст.1172 юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Станом на момент вчинення ДТП Кушніренко Я.М. перебував в трудових відносинах з ТОВ «Стальконструкція-103».

Відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «ЗАЗ», д.н. АР 3374 ВС, на момент ДТП була застрахована відповідачем за Полісом, що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Таким чином, особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес».

23.08.2013 позивач звернувся до відповідача, як страховика винної у вчиненні ДТП особи, що сталась 04.04.2012, з вимогою за вих. № 2356-17/1 про досудове врегулювання спору та відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу на суму 4475,08 грн.

Відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодуваннях посиланням на пропущення строку на звернення з такою вимогою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 0 грн.

Виходячи з викладеного, суд вважає заявлений до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» розмір збитків в розмірі 4475,08 грн. обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, зводяться до того, що оскільки позивач звернувся до нього з заявою про виплату з пропуском строку, визначеного п.37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд не може погодитися з такими твердженнями з наступних підстав.

Відповідно до приписів п.37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З наведеної норми також вбачається, що зазначені у ній строки обраховуються з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, як роз'яснив Верховний Суд України у своїх постановах від 27.03.2012 у справі № 58/168, від 07.08.2012 у справі № 12/207, від 28.08.2012 у справі № 5023/4833/11 право вимоги на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» виникає після виплати страхового відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Ці постанови відповідно до приписів ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Спір у даній справи виник у зв'язку зі стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто з правовідносин, що регулюються положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Разом з тим з преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Таким чином останній регулює інші, відмінні від правовідносин, що виникли у даній справі, а приписи п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до даних правовідносин не застосовуються, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню.

Суд враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України при перегляді рішень з подібних спорів (постанови ВГСУ від 17.07.2013 у справі 910/4896/13, від 24.03.2014 у справі № 910/18716/13).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (ідентифікаційний код: 32638319, адреса: 03680, м. Київ, Голосіївський район, вул. Червоноармійська, будинок 72) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (ідентифікаційний код: 13490997, адреса: 83052, Донецька область, м. Донецьк, Калінінський район, проспект Ілліча, будинок 100) 4475,08 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, та 1 827,00 грн. судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 23.02.2015 у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дата підписання повного тексту рішення 02.03.2015.

Суддя В.О.Демидов