ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа № 914/79/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

При секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, м. Львів, вих. № 37-2015 від 27.01.15 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 15.01.2015 р.

у справі № 914/79/15

за позовом: Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу (Вашингтон, округ Колумбія, США)

позивач 2: Представництво Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу (м. Львів)

до відповідача 1: Львівської міської ради (м. Львів)

відповідача 2: Виконавчого комітету Львівської міської ради (м. Львів)

відповідача 3: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради (м. Львів)

відповідача 4: ТзОВ "Українські Інвестиційні Системи" (м. Київ)

про: визнання недійсними рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 738 від 14.09.2007 р. та № 815 від 28.09.2007р., якими затверджено істотні умови для укладення договору купівлі-продажу права оренди, договорів оренди земельних ділянок та об'єкта комунальної власності на вул. Федорова, 23,28, призначених для будівництва готелю; визнання недійсними результатів аукціону, що відбувся 05.10.2007 р., переможцем якого визначено ТОВ "Українські інвестиційні системи", відповідно до протоколу № 05 аукціону з продажу права оренди земельних ділянок від 05.10.2007 р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок та об'єкту комунальної власності від 15.10.2007 р., що укладений між Львівською міською радою та ТОВ "Українські інвестиційні системи", посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. та зареєстрований у Львівській міській раді 16.10.2007 р. за № 61 в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу землі, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-481, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00001 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 23, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0013 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-482, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00002 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 28, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0014 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд приміщень) на будинок на вул. Федорова, 28, від 18.12.2007 р. № Г-5874-7, з усіма змінами та доповненнями.

За участю представників сторін:

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Шумелда Р.Р.- представник на підставі довіреності б/н від 24.11.14 року, Могінська Т.А.- представник на підставі довіреності б/н від 24.11.14 року; Шейхет Мейлах -директор;

від відповідачів 1,2,3,4: не з'явились;

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Львівської області від 15.01.2015 р. у справі № 914/79/15 (суддя Пазичев В.М.) позовну заяву Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради та ТзОВ "Українські Інвестиційні Системи" про визнання недійсними рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 738 від 14.09.2007 р. та № 815 від 28.09.2007р., якими затверджено істотні умови для укладення договору купівлі-продажу права оренди, договорів оренди земельних ділянок та об'єкта комунальної власності на вул. Федорова, 23,28, призначених для будівництва готелю; визнання недійсними результатів аукціону, що відбувся 05.10.2007 р., переможцем якого визначено ТОВ "Українські інвестиційні системи", відповідно до протоколу № 05 аукціону з продажу права оренди земельних ділянок від 05.10.2007 р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок та об'єкту комунальної власності від 15.10.2007 р., що укладений між Львівською міською радою та ТОВ "Українські інвестиційні системи", посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. та зареєстрований у Львівській міській раді 16.10.2007 р. за № 61 в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу землі, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-481, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00001 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 23, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0013 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-482, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00002 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 28, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0014 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд приміщень) на будинок на вул. Федорова, 28, від 18.12.2007 р. № Г-5874-7, з усіма змінами та доповненнями- повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 15.01.2015 р. у справі № 914/79/15, позивач 2- Представництво Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу - подав апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі, апелянт посилається на відсутність підстав для повернення позовної заяви без розгляду. Так, позивач має право згідно із ч. 1 ст. 58 ГПК України об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами. Заявлені позовні вимоги, як вважає апелянт, стосуються одного предмету, пов'язані спільними доказами, вирішення одної позовної вимоги без вирішення іншої позовної вимоги не можливе, оскільки оскаржуваними рішеннями та договорами забезпечувалась встановлена законом послідовність передачі земельної ділянки третій особі. Апелянт зазначає, що роз'єднання позовних вимог чи звернення до суду з окремими заявами щодо кожної вимоги окремо, не лише суттєво утруднить їх розгляд, а й унеможливить розгляд однієї вимоги без іншої. Посилається також на сплату судового збору платіжним дорученням № 373 від 13.01.2015р. на суму, що становить 1,5 розміри мінімальної заробітної плати. Згідно із п. 3.5 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 12011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю. В цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 15.01.15 р. у справі № 914/79/15 та скерувати справу до суду першої інстанції для розгляду зі стадії прийняття позовної заяви.

Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 03.02.15 року, справу № 909/1306/14 призначено до розгляду судді -доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії: суддям Желіку М.Б. та Марку Р.І..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.15 р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 24.02.15 р..

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні 24.02.2015 року представники скаржника- Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу з'явились, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, надали усні пояснення щодо обставин викладених у ній.

Представник відповідачів 1,2 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання (вх. № 01-04/1174/15 від 19.02.15 року) про відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв'язку із щорічною відпусткою останнього.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням обставин конкретної справи суд може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (стаатті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції").

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представники відповідачів 2,3 та позивача 1 в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників скаржника- Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, 14.01.2015 р. за вх. № 83 в канцелярії господарського суду Львівської області зареєстровано зазначену позовну заяву Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, позивача 2 - Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу до відповідача 1 - Львівської міської ради, відповідача 2 - Виконавчого комітету Львівської міської ради, відповідача 3 - Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, відповідача 4 - ТзОВ "Українські Інвестиційні Системи" про визнання недійсними рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 738 від 14.09.2007 р. та № 815 від 28.09.2007р., якими затверджено істотні умови для укладення договору купівлі-продажу права оренди, договорів оренди земельних ділянок та об'єкта комунальної власності на вул. Федорова, 23,28, призначених для будівництва готелю; визнання недійсними результатів аукціону, що відбувся 05.10.2007 р., переможцем якого визначено ТОВ "Українські інвестиційні системи", відповідно до протоколу № 05 аукціону з продажу права оренди земельних ділянок від 05.10.2007 р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок та об'єкту комунальної власності від 15.10.2007 р., що укладений між Львівською міською радою та ТОВ "Українські інвестиційні системи", посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. та зареєстрований у Львівській міській раді 16.10.2007 р. за № 61 в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу землі, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-481, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00001 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 23, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0013 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 28.11.2007 р. за № Г-482, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії ЦДЗК, у державному реєстрі земель 11.01.2008 р. за № 04:08:438:00002 кн. 04-1, об'єктом якого є земельна ділянка по вул. І. Федорова, 28, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, кадастровий № :01:002:0014 для будівництва готелю з об'єктами інфраструктури терміном на 49 років, з усіма змінами та доповненнями; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд приміщень) на будинок на вул. Федорова, 28, від 18.12.2007 р. № Г-5874-7, з усіма змінами та доповненнями.

Згідно ч.1 ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Згідно із п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З позовних матеріалів вбачається, що позивачі просять визнати недійсними рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради, якими затверджено істотні умови для укладення договору купівлі-продажу права оренди, а також договорів оренди земельних ділянок та об'єкта комунальної власності на вул. Федорова, 23, 28, укладених на виконання цих рішень, а також результатів аукціону з продажу права оренди земельних ділянок; договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок та об'єкту комунальної власності. Зазначені рішення та договори стосуються одних і тих самих об'єктів, пов'язані між собою встановленою законодавством послідовністю продажу права оренди об'єктів комунальної власності та за своєю суттю є наслідком реалізації оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування. Відповідно, співпадають підстави виникнення спірних відносин сторін, захист стверджуваних прав позивача окремо по кожному із спірних відносин є неможливим, враховуючи, що оскаржувані договори є наслідком виконання оскаржуваних рішень та проведених аукціонів; а позовні вимоги пов'язані спільними доказами.

Відтак, в порушення ч. 1 ст. 58 ГПК України, суд першої інстанції, виходячи лише із кількості заявлених позовних вимог, прийшов до помилкового висновку про те, що з позовної заяви не слідує, що вказані позовні вимоги пов'язані між собою підставами виникнення, спільністю доказів, на які посилається позивач в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, по кожній з позовних вимог, а тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, лише якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору. Однак, такі обставини з матеріалів справи не вбачаються.

Відповідно до п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Документом, що підтверджує сплату судового збору, є відповідний документ фінансової установи, яка здійснила перерахування суми судового збору до бюджету, зокрема, платіжне доручення, що додається позивачем до матеріалів позовної заяви. Сплата судового збору за розгляд справи судом, згідно чинного законодавства України, є обов'язковою передумовою порушення провадження для розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві об'єднано шість позовних вимог.

Згідно п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що станом на час подачі позову складає 1720,50 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а немайнового характеру - в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (станом на час подачі позову, тобто з 01.01.2015 року становить 1218 грн.). Позивач до позовної заяви долучив платіжне доручення № 373 від 13.01.2015 року про сплату судового збору на суму 1827 грн..

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Однак, відповідно до п. 3.5. вищезазначеної Постанови Пленуму, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, то така заява з посиланням на статтю 63 ГПК повертатись не може. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від сторін.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається також на те, що передбачені у пунктах 2, 3, 4, 5 і 6 частини першої статті 63 ГПК підстави повернення позовної заяви виявлено господарським судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті. Не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми судового збору можливо стягнути за результатами розгляду справи. Однак, такий випадок стосується лише помилкового прийняття судом позовної заяви, що не стосується даного випадку.

Також, згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису (ф. 107) заповнюється відправником у двох примірниках з зазначенням усіх реквізитів адресата. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Однак, позивачем не було додано належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема, не додано до позовних матеріалів розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Таким чином, долучені позивачем описи, достатніми належними доказами дотримання вимог чинного процесуального законодавства щодо належного оформлення позовних матеріалів слугувати не можуть.

Суд першої інстанції підставно звернув увагу на те, що форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам, установленим чинним законодавством для цих документів. Якщо законодавством установлено вимоги до певних документів, то документи повинні відповідати цим вимогам.

Зокрема, відповідно до частини 2 статті 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Відповідно до пункту 5.27. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, при цьому засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Всупереч вищевикладеному, позивачем не було належним чином засвідчено копії доказів, які було долучено до матеріалів справи.

Колегія суддів погоджується зі посиланням скаржника на те, що отримання належно засвідчених копій документів є можливим і вході судового розгляду та не є самодостатньою підставою для повернення позову без розгляду. Однак, позовні матеріали не відповідають іншим, зазначеним вище вимогам, у зв'язку із чим ухвала суду першої інстанції з мотивів, зазначених колегією суддів відповідає чинному законодавству.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Відповідач додаткових доказів не подав і суду апеляційної інстанції, не обґрунтовував неможливості подання таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвала господарського суду Львівської області від 15.01.2015 р. у справі № 914/79/15 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, м.Львів - залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 15.01.2015 р. у справі № 914/79/15 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 02.03.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.