УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.03.2015Справа № 910/4625/15-г

Суддя Ващенко Т.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго Регіон"

до 1.Фізичної особи-підприємця Буну Ірини Костянтинівни

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив»

3. Акціонерного товариства «Балтік Інтернешнл Банк»

про стягнення неустойки за договорами, визнання договорів недійсними, визнання права власності, зняття обтяжень з реєстру

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго Регіон» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Буну Ірини Костянтинівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив», Акціонерного товариства «Балтік Інтернешнл Банк» про стягнення неустойки за договорами, визнання договорів недійсними, визнання права власності, зняття обтяжень з реєстру.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Арго Регіон» позовна заява про стягнення неустойки за договорами, визнання договорів недійсними, визнання права власності, зняття обтяжень з реєстру не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

В поданій позовній заяві № б/н від 26.02.15. об'єднано кілька вимог, а саме:

1. Вимоги про стягнення неустойки за:

- Договором купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2513;

- Договором купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 114 030,00 грн.;

- Договором купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2510;

- Договором купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 87 540,00 грн.;

- Договором купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2504;

- Договором купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 20 560,00грн.;

2. Вимоги про визнання недійсними:

- Договору купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2513;

- Договору купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 114 030,00 грн.;

- Договору купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2510;

- Договору купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 87 540,00 грн.;

- Договору купівлі-продажу комплексу від 29.11.13. № 2504;

- Договору купівлі-продажу обладнання № 29-5/13 від 29.11.13. на суму 20 560,00грн.;

- іпотечного договору від 02.04.14. № 525;

- іпотечного договору від 02.04.14. № 535;

- іпотечного договору від 02.04.14. № 530.

3. Вимоги про визнання права власності:

- на комплекс (АЗС стаціонарного типу) за адресою: Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Університетська, 100 загальною площею 165,00 кв.м;

- на комплекс (АЗС стаціонарного типу) за адресою: Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Графа фон Шенборна, б. 108, загальною площею 182,3 кв.м;

- на автозаправочну станцію стаціонарного типу (АЗС стаціонарного типу) за адресою: Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Пряшівська, б. 2-Б, загальною площею 164,4 кв.м.

4. Вимоги про зняття обтяжень з реєстру за № 520357 від 02.04.14., № 5205279 від 02.04.14., № 5203193 від 02.04.14.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню декілька окремих спорів, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні господарські договори, та необхідність визнання його права власності.

Для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено дев'ять різних договорів. При вирішенні спору судом мають бути оцінені всі докази для дослідження наявності чи відсутності підстав для стягнення заборгованості, визнання договорів недійсними, визнання права власності, зняття обтяжень з реєстру.

При цьому, підлягають встановленню обставини щодо виконання відповідачем окремо кожного договору, необхідним є з'ясування чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги що виникли з договорів, з'ясування обставин щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, судом має бути надана правова оцінка договорам з точки зору їх правової природи, настання строку виконання зобов'язання та наявності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, підстав для визнання договорів недійсними, визнання права власності, зняття обтяжень з реєстру.

Таким чином, враховуючи все викладене вище в сукупності суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить правилам ст. 58 ГПК України, внаслідок чого, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Вказану правову позицію також висловлено в постанові Вищого господарського суду України № 905/2792/13 від 18.07.13., постанові Вищого господарського суду України № 917/207/13-г від 30.04.13.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні позивача до суду з окремими позовами кожним з договорів окремо не існує.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до п. 59 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.09., внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

Разом з тим, поданий позивачем описи вкладення в цінний лист про відправку поштової кореспонденції відповідачу датовані 19.01.15., що свідчить про відправку відповідачам іншої кореспонденції, а не копії позовної заяви № б/н від 26.02.15.

Дані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем на адресу відповідача не направлено позовну заяву з доданими до неї документами, внаслідок чого позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Вказану правову позицію викладено в постановах Вищого господарського суду України від 26.09.12. № 05-5-45/2793, № 5017/606/2012 від 29.05.12. та № 910/3651/13 від 28.05.13.

При цьому, суд акцентує увагу позивача на тому, що за приписами ч. 3 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя Т.М. Ващенко