номер провадження справи 17/164/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 Справа № 908/6119/14

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "БРайт и Ко", 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 8а

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Біолайн", 69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, кв. 26

про стягнення 130 780,00 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: Романько В.О., наказ від 06.12.92 № 1

Пуденков О.М., довіреність від 01.06.13 б/н

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

23.12.14 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "БРайт и Ко" (надалі ТОВ "БРайт и Ко") з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Біолайн" (далі ТОВ "Біолайн") основного боргу за виконані роботи в розмірі 130 780 грн.

23.12.14 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 23.12.14 судом порушено провадження у справі № 908/6119/14, якій присвоєно № провадження 17/164/14. У сторін витребувані документи необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 04.02.15.

Ухвалою від 04.02.15 розгляд справи судом відкладено на 23.02.15 у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

За заявою представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 23.02.15, на підставі ст. ст. 82-1, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача роз'яснено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, зазначав наступне. З 2011 року між сторонами у цій справі тривають господарські відносини щодо виконання робіт з лабораторної діагностики за адресою: м. Запоріжжя, вул. Седова, б. 3, що підтверджується відповідними замовленнями та розрахунками. Так, в період з 03.01.14 по 30.04.14 позивач надав відповідачу послуги, про що між сторонами були підписано акти здачі-прийняття робіт за вказаний період. Позивач пояснював, що відповідач оплату за надані послуги в повному обсязі не здійснив, внаслідок чого, за відповідачем станом на 30.04.14 обліковується заборгованість в сумі 130 780,20 грн. На підставі викладеного, позивач керуючись ст.ст. 2, 3, 14, 20, 173, 174, 175, 180, 181, 184, 190, 193, 198, 199, 218, 222 ГК України та ст.ст. 11, 205, 218, 509, 526 ЦК України просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача суму основного боргу за надані послуги в розмірі 130 780 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судові засідання за викликом жодного разу не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше 3 днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про дату, час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 22.12.14, тобто станом на час порушення провадження у справі № 908/6119/14, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "Біолайн" є: 69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, кв. 26, що співпадає з адресою, зазначеною у позові.

Відповідно до результатів пошуку в мережі Інтернет на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «УКРПОШТА» за штрихкодовим ідентифікатором: 427 судом встановлено, що зазначений у фіскальному чеку від 23.12.14 про направлення позивачем екземпляру позовної заяви на адресу відповідача, відправлення за № 427 (позовна заява ТОВ "БРайт и Ко" з додатками) було вручено адресату особисто - 30.01.15.

Таким чином, відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами учасників процесу. Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляд справи.

Згідно із ст. 75 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України).

Із змісту ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин у простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялись за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги у цій справі, позивач вказує на укладення між сторонами усного правочину щодо виконання робіт з лабораторної діагностики.

Так, в якості доказів виникнення між сторонами господарських правовідносин з надання послуг лабораторної діагностики позивач посилається на наступні документи:

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: від 31.01.14 № ОУ-0000031 на суму 54 956,57 грн., від 28.02.14 № ОУ-0000065 на суму 84 283,20 грн., від 31.03.14 № ОУ-0000075 на суму 47 740,80 грн. та від 30.04.14 № ОУ-000133 на суму 83 040 грн.;

- рахунки-фактури: від 28.01.14 № СФ-0000016, від 28.02.14 № СФ-0000075, від 31.03.14 № СФ-0000089 та від 30.04.14 № СФ-0000148;

- податкові накладні.

Як пояснював позивач у письмовому обґрунтуванні позовних вимог від 10.02.15, заявлений до стягнення основний борг в сумі 130 780 грн. виник за відповідачем за фактично виконанні роботи у березні та квітні 2014 року.

Частиною 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) унормовано, що сторони та ін. особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 33 ГПК України обов'язок доказування покладено на сторони.

Розглянувши додані позивачем до матеріалів цієї справи докази судом встановлено, що за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.14 № ОУ-0000075 ТОВ "БРайт и Ко" надано відповідачу послуги з лабораторної діагностики на суму 47 740,80 грн.

Вказаний вище акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток як позивача, так і відповідача. Крім того, як свідчить зміст акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.14 № ОУ-0000075 сторони одна до одної претензій не мають.

Статтею 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1).

Вбачається, що законодавством не передбачено обов'язковість письмової форми договору про надання послуг.

Отже, із доданого до матеріалів справи № 908/6119/14 акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.14 № ОУ-0000075 слідує, що між сторонами склались господарські відносини, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки позивача виразились у наданні послуг з лабораторної діагностики, а обов'язки відповідача - у прийняті таких послуг та їх оплаті.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України (ГК України), п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Виходячи з викладеного, у відповідача виник обов'язок з оплати наданих позивачем послуг за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.14 № ОУ-0000075 на суму 47 740,80 грн.

Листом за вих. від 02.12.14 № 116, позивач просить відповідача оплати суму основного боргу в розмірі 130 780,20 грн. в десятиденний строк.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлено або визначено моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у 7-денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання прийнятих на себе зобов'язань, або правомірності своїх дій щодо такого не виконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Біолайн" 47 740,80 грн. основного боргу за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.14 № ОУ-0000075 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення 83 040 грн. основного боргу за наданні послуги на підставі акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.14 № ОУ-000133.

Розглянувши акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.14 № ОУ-000133 на суму 83 040 грн. судом встановлено, що вказаний акт залишився не підписаний та не скріплений відтиском печатки зі сторони відповідача.

Крім того, позивачем в якості доказів виникнення між сторонами господарських зобов'язань за актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.14 № ОУ-000133 додано до матеріалів цієї справи податкову накладну від 30.04.14 № 96 на суму 83 040 грн.

Пунктом 201.10. Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання.

Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (п. 14.1.60. Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, позивач при наданні до суду податкової накладної від 30.04.14 № 96 жодних доказів на підтвердження реєстрації вказаної накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних до матеріалів справи не надав.

При цьому, позивач не обґрунтував неможливість подання доказів реєстрації накладної від 30.04.14 № 96 у Єдиному реєстрі податкових накладних до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Будь-яких клопотань в порядку ст.ст. 22, 38 ГПК України про витребування господарським судом доказів позивачем в ході розгляду цієї справи до суду не заявлялось.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність підпису уповноваженого представника відповідача та відтиску печатки ТОВ "Біолайн" в акті здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.14 № ОУ-000133, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України фату виникнення між сторонами господарських зобов'язань за вказаним актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

У зв'язку з чим, у задоволені вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 83 040 грн. за актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.14 № ОУ-000133 судом відмовляється через недоведеність.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір в розмірі 954,82 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Біолайн" (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, кв. 26, , р/р 2134 в філії ЗОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 313957) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БРайт и Ко" (69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 8а, ) - 47 740 (сорок сім тисяч сімсот сорок) грн. 80 коп. основного боргу та 954 (дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 82 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 02.03.15

Суддя В.Л. Корсун