КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа№ 910/19287/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Євдокимові В. О.

розглянувши апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 11.12.2014

у справі №910/19287/13 (суддя - Стасюк С.В)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування",

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про стягнення 29 245 633,79 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Сіндряков О.В. - представник (довіреність № 14-104 від 18.04.2014);

від ДВС: Мазур Г.І. - представник (довіреність № 3-14/4.1/1432 від 31.12.2014);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", боржник у виконавчому провадженні) звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби України, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазура Геннадія Івановича щодо винесення в межах виконавчого провадження № 43523339 постанови від 09.09.2014 про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виконавчого збору в сумі 2 931 445,37 грн, а також визнати зазначену постанову недійсною.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що постанова органу виконавчої служби від 03.06.2014 про відкриття виконавчого провадження № 43523339 була отримана товариством 11.06.2014, після чого останнім самостійно, без вчинення державним виконавцем примусових виконавчих дій було сплачено на користь стягувача ПАТ «Укргазвидобування» належну до стягнення заборгованість.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2014 у справі №910/19287/13 скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено, визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазура Геннадія Івановича щодо винесення в межах виконавчого провадження № 43523339 постанови від 09.09.2014 про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виконавчого збору в сумі 2 931 445,37 грн, вказана постанова визнана недійсною.

Не погоджуючись із ухвалою, Державна виконавча служба України подала до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2015 Державній виконавчій службі України поновлено строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.12.2014, прийнято скаргу до провадження, розгляд справи призначено в судове засідання на 02.03.2015.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просив скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.12.2014 скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в задоволенні скарги.

Представник відповідача, надавши суду відзив на апеляційну скаргу, проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною, а ухвалу суду мотивованою та такою, що відповідає вимогам закону, у зв'язку з чим просив ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду щодо можливості розгляду справи у відсутність позивача, щодо якого є відомості про його належне повідомлення про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги, враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів, порадившись, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, у відсутність уповноваженого представника стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «Укргазвидобування».

02.03.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2013 у справі №910/19287/13 позов ПАТ «Укргазвидобування" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено повністю, стягнуто з останнього на користь ПАТ "Укргазвидобування" 23 728 441,50 грн пені, 93 777,18 грн штрафу, 5 423 415,11 грн три проценти річних, 68 820,00 грн судового збору.

19.05.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2013 у справі №910/19287/13, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2014, видано відповідний наказ.

03.06.2014, за заявою стягувача від 27.05.2014 (т.1 а.с.211), головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Мазуром Г.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43523339 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/19287/13 від 19.05.2014. Боржникові запропоновано виконати рішення суду самостійно, а саме, сплатити заборгованість згідно виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 10.06.2014 (т.1 а.с.191).

Як зазначає сам боржник та встановлено місцевим судом, вказану постанову він отримав 11.06.2014, після чого повністю сплатив заборгованість перед ПАТ «Укргазвидобування» за виконавчим документом та скерував 04.08.2014 на адресу Державної виконавчої служби України заяву за вих. №14/2-4320 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із добровільним виконанням постанови, надавши в якості доказів копію платіжного доручення №2006161 від 27.06.2014 на суму 68 820,00 грн з призначенням платежу «оплата судового збору згідно рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/19287/13 від 17.12.2013, без ПДВ» та копію платіжного доручення №2006162 від 27.06.2014 на суму 29 245 633,79 грн з призначенням платежу «оплата штрафних санкцій згідно рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/19287/13 від 17.12.2013, без ПДВ» (т.1 а.с. 192-195).

09.09.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Мазуром Г.І. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2 931 445,37 грн, вмотивовану невиконанням боржником судового рішення в добровільному порядку в строк, визначений законом (т.1 а.с. 190).

Вирішуючи скаргу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що державний виконавець при виконанні наказу Господарського суду м. Києва від 19.05.2014 у справі № 910/19287/13 у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" не вдавався до заходів примусового стягнення у зв'язку з самостійним виконанням боржником судового рішення, а тому в останнього відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виконавчого збору, у зв'язку з чим дії державного виконавця мають бути визнані неправомірними, а постанова про стягнення виконавчого збору - недійсною.

Однак, колегія суддів з даними висновками не погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами частини 2 та 5 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначалось вище, постанову про відкриття виконавчого провадження №43523339 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/19287/13 від 19.05.2014 боржник отримав - 11.06.2014, а своєю заявою від 04.08.2014 повідомив орган Державної виконавчої служби про сплату ним боргу, на підтвердження чому надав до заяви копії платіжних доручень, датованих 27.06.2014 про перерахування коштів на рахунок стягувача.

Наведені обставини вказують, що з моменту фактичного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження строк для самостійного виконання ним рішення сплив 18.06.2014, відтак, оплата останнім боргу відбулась після закінчення строку для самостійного виконання судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія погоджується з доводами скаржника про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії органу Державної виконавчої служби України.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 у справі №910/19287/13.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на заявника.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 96, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 у справі № 910/19287/13 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 у справі №910/19287/13 скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні скарги на дії органу Державної виконавчої служби України відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Державної виконавчої служби України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73, ) 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/19287/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук