ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 911/4764/14

за позовом Заступника прокурора Київської області, м. Київ, в інтересах держави

до відповідача 1 Броварської міської ради Київської області, Київська обл., м. Бровари

та відповідача 2 Приватного підприємства «Спартак», Київська обл., м. Бровари

про визнання недійсними пунктів рішень та визнання недійсними договорів

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор: Літковець Ю.А. - посвідчення № 031878 від 02.02.2015 р.

від відповідача 1: Сенько О.В. - довіреність № 2-15/09 від 05.01.2015 р.;

від відповідача 2: Олєйніков Є.В. - довіреність б/№ від 25.12.2014 р.;

Гаджук П.П. - довіреність б/№ від 25.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернувся Заступник прокурора Київської області (далі - прокурор) з позовом в інтересах держави до Броварської міської ради Київської області (далі - відповідач 1 / рада) та Приватного підприємства «Спартак» (далі - відповідач 2) про визнання недійсними п. 6.3. рішення Ради № 892-43-04 від 26.01.2006 р., п. 2.6. рішення Ради № 923-44-04 від 23.02.2006 р., п. 7.11. рішення Ради № 56-03-06 від 09.12.2010 р.; визнання недійсним укладеного між Відповідачами 1, 2 договору оренди земельної ділянки № 1190 від 24.03.2006 р., який зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 24.03.2006 р. за № 21; визнання недійсним договору № 1 від 02.03.2009 р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190, укладеного між Відповідачами 1, 2 та визнання недійсним договору № 30 від 07.02.2011 р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190 та договору № 1 від 02.03.2009 р., укладеного між Відповідачами 1, 2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор посилається на те, що Прокуратурою Київської області під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів на території Броварського району Київської області встановлено, що Броварською міською радою Київської області прийнято вищезазначені рішення, на підставі яких було передано земельну ділянку площею 0,7497 га в користування Відповідачу 2, та вказані рішення Ради не відповідають вимогам закону отже повинні бути скасовані, а договір оренди вказаної земельної ділянки (зі змінами і доповненнями) підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2014 р. порушено провадження у справі № 911/4764/14 та призначено її до розгляду на 24.11.2014 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

12.01.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача 2 б/№, б/дати (вх. № 376/15) на позов.

14.01.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача 1 від 14.01.2015 р. № 2-15/99 (вх. № 614/15) на позов.

09.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Прокурора б/№, б/дати (вх. № 2842/15) про залучення додаткових доказів.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Відповідача 2 б/№, б/дати (вх. № 3531/15) по суті спору.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Прокурора б/№, б/дати (вх. № 3602/15) про залучення додаткових доказів.

В судове засідання 19.02.2015 р. з'явились Прокурор та представники Відповідачів 1, 2. Прокурор позов підтримав та просив задовольнити повністю. Представники Відповідачів 1, 2 проти позову заперечили та просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, які є достатніми для розгляду справи у даному судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення Прокурора та представників Відповідачів 1, 2 та дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2006 р. Броварською міською радою Київської області прийнято рішення № 892-43-04, відповідно до якого (п. 6.3.) надано ПП «Спартак» дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва готельного комплексу на перетині вул. Київської та вул. В. Чорновола.

Згідно п. 2.6 рішення Ради від 23.02.2006 р. № 923-44-04, вирішено надати в оренду за рахунок земель міської ради ПП «Спартак» земельну ділянку площею 0,7497 га, в тому числі 0,0399 га - землі обмеженого використання - інженерний коридор мереж комунікацій, для будівництва та обслуговування готельного комплексу - землі комерційного використання на перетині вул. Київської та вул. В. Чорновола терміном на 5 років.

На підставі вказаного рішення 24.03.2006 р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 укладено договір оренди земельної ділянки за реєстровим № 1190 (надалі за текстом: «Договір оренди»), за умовами якого ПП «Спартак» приймає в строкове платне користування терміном на 5 (п'ять) років за рахунок земель міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :00:015:0578, площею 0,7497 га, в тому числі 0,0399 га інженерний коридор мереж комунікацій, для будівництва та обслуговування готельного комплексу - землі комерційного використання, на перетині вулиці Київської та В. Чорновола в місті Бровари Київської області.

Вказаний Договір оренди 24.03.2006 р. зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за номером 21. Спірна земельна ділянка була передана Відповідачем 1 Відповідачу 2 за Актом прийому-передачі земельної ділянки від 24.03.2006 р.

02.03.2009 р. до Договору оренди було внесено зміни на підставі договору № 1, зареєстрованого 29.09.2009 р. за № 04, зокрема встановлено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на період будівництва в сумі 475939,00 грн.

В подальшому, 09.12.2010 р. Радою прийнято рішення № 56-03-06, згідно п. 7.11. якого вирішено продовжити термін користування Відповідачем 2 спірною земельною ділянкою до 21.11.2015 р.

На підставі п. 7.11. означеного рішення, 07.02.2011 р. між Відповідачами 1, 2 було укладено договір за реєстровим № 30 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190 та договору про внесення змін від 02.03.2009 р. № 1, яким визначено, що договір укладено строком до 21.11.2015 р., а нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на період будівництва становить 505342,00 грн.

Таким чином ПП «Спартак» отримало земельну ділянку площею 0,7497 га для будівництва та обслуговування готельного комплексу за рахунок земель міської ради (обмеженого використання та комерційного використання), про що безпосередньо зазначено в рішенні Ради від 23.02.2006 р. № 923-44-04.

Обґрунтовуючи правові підстави звернення до суду з даним позовом, Прокурор посилається на ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та зазначає, що незаконне надання в користування спірної земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів та полягає у порушенні порядку зміни цільового призначення земельної ділянки.

Недотримання вимог земельного законодавства Броварською міською радою при наданні в користування земельної ділянки ПП «Спартак» суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України, що призводить до порушення інтересів держави, які полягають в забезпеченні реалізації в Україні принципів регулювання земельних відносин.

Так, статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Частинами 1, 7 статті 123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Розроблення проекту відведення земельної ділянки Відповідачу 2 мало відбуватися у відповідності до «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 677, який був чинний станом на дати прийняття оскаржуваних рішень та передачу земельної ділянки в оренду.

Відповідно до п. 2, 10, 11 Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляється в разі зміни цільового призначення земельної ділянки відповідно до закону; надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості).

Проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства.

Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається, зокрема, міською радою, та затверджується нею.

Як вбачається з матеріалів справи, в лютому 2006 року на замовлення ПП «Спартак» розроблено проект відведення земельної ділянки, який зареєстровано 09.02.2006 р. за № 4а-61.

Київським обласним головним управлінням земельних ресурсів складено висновок державної експертизи землевпорядної документації № 4а-61 від 09.02.2006 р.

З наведеного вбачається, що проект землеустрою щодо передачі спірної земельної ділянки в оренду ПП «Спартак» підлягав затвердженню Броварською міською радою, як того вимагає п. 11 Порядку.

Разом з тим, в порушення п. 11 Порядку, пунктом 2.6. рішення Ради № 923-44-04 від 23.02.2006 р. проект землеустрою не затверджувався.

Крім того, під час надання земельної ділянки в користування порушено порядок зміни її категорії та цільового призначення.

Так, вказаний порядок регулюється ст. 20 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 вказаної статті (в редакції, чинній станом на дату прийняття спірних рішень), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Факт того, що станом на 06.02.2006 р. оспорювана земельна ділянка відносилася до резервних територій міста (інші відкриті землі) підтверджується довідкою Броварського міського відділу земельних ресурсів від 06.02.2006 р. № 146.

Натомість, в договорі оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190 (п. 1.1.) в тому числі зазначено, що земельна ділянка відноситься до земель комерційного використання, та цільовим призначенням земельної ділянки є - забудовані землі (землі транспорту) (п. 5.3. Договору оренди).

Проте в період з 06.02.2006 р. по 24.03.2006 р. Радою не приймалося рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,7497 га, яка передана в користування ПП «Спартак», що Відповідачем 1 не заперечується.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель згідно з п. а) ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Таким чином, в користування передана земельна ділянка, категорія і цільове призначення якої не змінювалось, що є порушенням приписів ст. 20 Земельного кодексу України, а Броварська міська рада Київської області розпорядилась оспорюваною земельною ділянкою за відсутності відповідного рішення щодо зміни її категорії та цільового призначення, і надала ділянку в користування для будівництва та обслуговування готельного комплексу.

Позиція Відповідачів 1, 2 відносно того, що матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду містять посилання на код класифікації земельної ділянки, як землі комерційного призначення, отже не потребують винесення відповідного рішення, є безпідставними, оскільки зазначення відповідної інформації в проекті землеустрою не звільняє від обов'язку зміни цільового використання земельної ділянки у встановленому порядку, як це зазначено вище.

Також судом враховано те, що зазначений проект відведення в якому вже міститься посилання на новий код класифікації земельної ділянки не затверджений у встановленому порядку.

Крім того, невірне визначення цільового призначення земельної ділянки, а саме віднесення її до земель комерційного призначення в той час як спірна земельна ділянка відносилась до резервних територій міста (інші відкриті землі), без законодавчо встановленого порядку зміни цільового призначення, є свідченням відсутності в договорі оренди істотної умови.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що визначення невірного цільового призначення земельної ділянки є свідченням того, що Договір оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. укладений із порушенням вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Також, як зазначалось вище, п. 7.11. рішення Ради від 09.12.2010 р. № 56-03-06 внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р., зокрема вирішено продовжити термін користування Відповідачем 2 спірною земельною ділянкою до 21.11.2015 р.

Як вказувалося вище, на підставі зазначеного рішення 07.02.2011 р. між Відповідачами 1, 2 було укладено договір за реєстровим № 30 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190 та договору про внесення змін від 02.03.2009 р. № 1, яким визначено, що договір укладено строком до 21.11.2015 р., а нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на період будівництва становить 505342,00 грн., що по своїй правовій суті є внесенням змін до істотної умови договору.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Крім того, як зазначалось вище, відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Оспорюваний Договір оренди було укладено на підставі п. 2.6. рішення Броварської міської ради від 23.02.2006 р. № 923-44-04.

З аналізу ст. 654 ЦК України та ст. 124 ЗК України вбачається, що з метою внесення змін до договору оренди Броварська міська рада мала внести зміни до п. 2.6. рішення від 23.02.2006 р. № 923-44-04, щодо строку дій договору.

Проте, в порушення вимог ст. 654 ЦК України та ст. 124 ЗК України, Рада не внесла зміни в п. 2.6. рішення від 23.02.2006 р. № 923-44-04, а ухвалила рішення від 09.12.2010 р. № 56-03-06, на підставі якого внесено зміні до Договору оренди.

Таким чином, внесення змін до Договору оренди відбулося у спосіб, який суперечив чинному на момент його укладення законодавству.

Зазначене порушення порядку внесення змін до Договору оренди Відповідачами 1, 2 протягом розгляду справи не спростовано.

Таким чином наведені Відповідачами 1, 2 у відзивах та поясненнях заперечення не спростовують викладених вище висновків суду щодо неправомірності передачі Відповідачем 1 Відповідачу 2 в оренду спірної земельної ділянки з підстав невірного визначення цільового призначення земельної ділянки та без дотримання процедури зміни цільового призначення земельної ділянки.

Крім цього Відповідачі 1, 2 у відзивах на позов зазначають про пропуск Прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом про визнання недійсними рішень Ради та договорів, Відповідач 2 просить суд застосувати вказаний строк та відмовити у задоволенні позову.

Однак вказані твердження Відповідачів 1, 2 є безпідставними, оскільки, як зазначив Прокурор, про існування вказаних рішень щодо передачі Відповідачу 2 в користування спірної земельної ділянки йому стало відомо під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів на території Броварського району Київської області, зокрема як повідомив Прокурор у судовому засіданні, у 2014 році.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Посилання Відповідачів 1, 2 на лист Броварської міської ради від 22.12.2010 р. № 87, адресований Броварському міжрайонному прокурору, про надіслання копії протоколу сесії № 03 від 09.12.2010 р. не підтверджує позицію Відповідачів 1, 2 відносно того, що Прокурор був обізнаний з оскаржуваними рішеннями Ради від 26.01.2006 р. № 892-43-04, від 23.02.2006 р. № 923-44-04 та від 09.12.2010 р. № 56-03-06 та оскаржуваними договорами.

За таких обставин заяви Відповідачів 1, 2 про застосування строків позовної давності до вимог Прокурора у цій справі не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, прийняті Броварською міською радою рішення щодо передачі вищевказаної земельної ділянки Відповідачу 2 є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно частини першої ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин, укладений Броварською міською радою Договір оренди земельної ділянки з ПП «Спартак» площею 0,7497 га для будівництва та обслуговування готельного комплексу на перетині вул. Київської та вул. В. Чорновола терміном до 21.11.2015 р., на підставі рішень, що прийняті з порушенням вимог Земельного кодексу України, є таким, що суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, оскільки спірна земельна ділянка неправомірно надана в користування Відповідача 2, отже підлягає визнанню недійсним, як і подальші договори про внесення змін до Договору оренди.

Беручи до уваги вищезазначене, позовні вимоги Прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позов поданий Прокурором, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до ч. 1, 3 статті 49 ГПК України підлягає стягненню з Відповідачів 1, 2 в доход Державного бюджету України за наступним розрахунком: немайнові вимоги про визнання незаконними та скасування рішень Ради (1218,00 грн. + 1218,00 грн. + 1218,00 грн. = 3654,00 грн.) покладаються на Відповідача 1; немайнові вимоги про визнання недійсними договорів (1218,00 грн. + 1218,00 грн. + 1218,00 грн. = 3654,00 грн.) покладаються на Відповідачів 1, 2 порівну.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним п. 6.3. рішення Броварської міської ради Київської області № 892-43-04 від 26.01.2006 р. «Про припинення права користування земельними ділянками, надання в оренду земельних ділянок, надання у постійне користування земельних ділянок, надання дозволів на виготовлення технічної документації по оформленню права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради».

3. Визнати недійсним п. 2.6. рішення Броварської міської ради Київської області № 923-44-04 від 23.02.2006 р. «Про припинення права користування земельними ділянками, надання в оренду земельних ділянок, надання у постійне користування земельних ділянок, надання дозволів на виготовлення технічної документації по оформленню права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради».

4. Визнати недійсним п. 7.11. рішення Броварської міської ради Київської області № 56-03-06 від 09.12.2010 р. «Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі в оренду та у постійне користування земельних ділянок, продовження термінів користування земельними ділянками, надання дозволів на складання технічної документації по оформленню права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради».

5. Визнати недійсним укладений між Броварською міською радою Київської області та Приватним підприємством «Спартак» договір оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 24.03.2006 р. за № 21.

6. Визнати недійсним договір № 1 від 02.03.2009 р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190, укладений між Броварською міською радою Київської області та Приватним підприємством «Спартак».

7. Визнати недійсним договір від 07.02.2011 р. № 30 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 р. № 1190 та договору № 1 від 02.03.2009 р., укладений між Броварською міською радою Київської області та Приватним підприємством «Спартак».

8. Стягнути з Броварської міської ради Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 15; ) в доход Державного бюджету України (рахунок 3001 в ГУ ДКСУ у Київській області; код отримувача 37955989; МФО 821018; код класифікації доходів бюджету 22030001) 5481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

9. Стягнути з Приватного підприємства «Спартак» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Возз'єднання, буд. 5, корп. А, кв. 80; ) в доход Державного бюджету України (рахунок 3001 в ГУ ДКСУ у Київській області; код отримувача 37955989; МФО 821018; код класифікації доходів бюджету 22030001) 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 26.02.2015 р.

Суддя Наріжний С.Ю.