ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р.Справа № 922/338/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,
до Комунального підприємства "Теплосервіс Станично-Луганського району", смт. Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганської області,
про стягнення 5193590,71 грн.
за участю представників:

позивача - Єфременка О.О. (довіреність № 14-88 від 18.04.2014р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Комунального підприємства "Теплосервіс Станично-Луганського району", смт. Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганської області, заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 13/2857-БО-20 від 28.12.2012р. в загальному розмірі 5193590,71 грн., у тому числі: 4094227,85 грн. заборгованості за поставлений товар; 441160,75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання; 154346,41 грн. - 3% річних; 503855,70 грн. інфляційних втрат. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2015р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/338/15 та розгляд справи призначено на 03.02.2015р. о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2015р. розгляд справи було відкладено на 02.03.2015р. об 11:00 год.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.02.2015р., представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

У зв'язку з призупиненням приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Луганської області, у тому числі смт.Станиця Луганська, копії ухвал господарського суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи на адресу відповідача: 93601, Луганська область, смт.Станиця Луганська, квартал Молодіжний, буд. 10Б, направлені не були, про що працівниками відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Харківської області (канцелярія) було складено відповідні акти.

Про порушення провадження у справі № 922/338/15, а також про відкладення розгляду даної справи господарським судом Харківської області було розміщено оголошення на офіційному веб-порталі господарського суду: www hr.arbitr.gov.ua.

Враховуючи, що господарським судом було вжито відповідних заходів щодо повідомлення відповідача, який знаходиться на території проведення АТО, даний учасник судового процесу вважається належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивачем) та Комунальним підприємством "Теплосервіс Станично-Луганського району" (відповідачем) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 13/2857-50-20, згідно п. 1.1. якого позивач (продавець) зобов'язався передати у власність відповідачу (покупцю) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Як свідчать матеріали справи, на виконання Договору позивач з січня по грудень 2013 року передав, а відповідач отримав природний газ на загальну суму 6720699,54 грн.

Факт отримання відповідачем природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:

- від 31.01.2013р. - на суму 1602485,73 грн. (газ, спожитий у січні 2013 року);

- від 28.02.2013р. - на суму 1304078,69 грн. (газ, спожитий у лютому 2013 року);

- від 31.03.2013р. - на суму 1006893,02 грн. (газ, спожитий у березні 2013 року);

- від 30.04.2013р. - на суму 160932,44 грн. (газ, спожитий у квітні 2013 року);

- від 31.10.2013р. - на суму 419933,64 грн. (газ, спожитий у жовтні 2013 року);

- від 30.11.2013р. - на суму 687656,36 грн. (газ, спожитий у листопаді 2013 року);

- від 31.12.2013р. - на суму 1538719,66 грн. (газ, спожитий у грудні 2013 року).

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідач зобов'язався оплатити природний газ, поставлений:

у січні 2013 року - до 14.02.2013р.;

у лютому 2013 року - до 14.03.2013р.;

у березні 2013 року - до 14.04.2013р.;

у квітні 2013 року - до 14.05.2013р.;

у жовтні 2013 року - до 14.11.2013р.;

у листопаді 2013 року - до 14.12.2013р.;

у грудні 2013 року - до 14.01.2014р.

Проте, відповідач, всупереч п. 1.1. та п. 6.1. Договору, неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу та здійснював оплату не в повному обсязі.

Так, в якості оплати поставленого природного газу відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти лише в сумі 2626471,69 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо.

Таким чином. відповідач не повністю виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу, внаслідок чого сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 4094227,85 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 7.2 Договору встановлено відповідальність за невиконання покупцем умов 2.6.1. Договору щодо порядку оплати природного газу.

Відповідно до вищевказаного пункту Договору, у разі невиконання покупцем пункту 6.1. Договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно частини 2 даної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 441160,75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 154346,41 грн. - 3% річних та 503855,70 грн. інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 5193590,71 грн., у тому числі: 4094227,85 грн. основного боргу, 441160,75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 154346,41 грн. - 3% річних та 503855,70 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплосервіс Станично-Луганського району" (93601, Луганська область, Станично-Луганський район, смт.Станиця Луганська, квартал Молодіжний, буд. 10Б; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ) - 4094227,85 грн. заборгованості за поставлений природний газ; 441160,75 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання; 154346,41 грн. - 3% річних; 503855,70 грн. інфляційних втрат (всього - 5193590,71 грн.); а також 73080,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.03.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар