ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Справа № 5015/4807/12

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Новосад Д.Ф.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс"

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.12.2014р.

у справі № 5015/4807/12

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Львів

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас", м. Червоноград

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Угринів", с. Угринів

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чер-Буд", м. Червоноград

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка

до відповідача 5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат", смт. Жвирка,

третя особа Швед Р. Т., м. Сокаль

про: стягнення заборгованості за кредитними договором в сумі 2 613 969,23 грн.

з участю представників:

від скаржника - Степчук Л.Д.

від УДВС ГУЮ у Львівській області- Павлишин Т.І.

від позивача - не з»явився

від відповідача-1 - не з»явився

від відповідача-2 - не з»явився

від відповідача-3 - не з»явився

від відповідача-5 - не з»явився

від третьої особи - не з»явився

В ході судового засідання сторонам права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Сторони належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в зв"язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.12.2014р. у справі № 5015/4807/12 (суддя Синчук М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромас», м.Червоноград; Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Угринів», с.Угринів; Товариства з обмеженою відповідальністю «Чер-Буд», м.Червоноград; Товариства з обмеженою відповідальністю «Аро-пласт-плюс», смт.Жвирка; Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат», смт.Жвирка; за участю третьої особи - Шведа Р.Т., м.Сокаль про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 613 969,23 грн. повернуто без розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка на дії старшого державного виконавця відділу підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у львівській області Павлишина Т. І. при проведенні опису та арешту майна боржника незаконними; визнання нечинним Акту опису й арешту майна від 12.11.2014р.; знаття арешту з описаного та арештованого майна; зобов'язання старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишина Т. І. повернути ТзОВ «Аро-пласт-плюс» вилучений автомобіль марки Skoda Octavia Tour 1,9 2006 року випуску, сірого кольору, д.н.з. ВС 5438 АО.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аро-пласт-плюс» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що скаржнику було відомо про проведення оскаржуваних дій державного виконавця 24.11.2014р. При цьому, суд не взяв до уваги той факт, що скаржнику 26.11.2014р. було відомо лише, що державним виконавцем Павлишиним П.І. 12.11.2014р. було проведено опис та вилучено у скаржника автомобіль Skoda Octavia Tour, що чітко відображено у заяві № 65 від 26.11.2014р. Пр факт опису решти майна скаржника фактично стало відомо тільки в момент отримання фотокопії акту опису та арешту, а саме 10.12.2014р. Відтак, на думку скаржника, скаргу було подано в межах встановленого законом строку. Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції, повертаючи скаргу без розгляду, необгрунтовано послався на положення статей 56,57 та 63 Господарського процесуального кодексу України щодо ненаправлення скаржником копій скаргі та доданих до неї документів усім учасникам процесу.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови пленуму ВГСУ від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зокрема п. 9.9, скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як встановлено судом, скаржник (відповідач) 17.12.2014 р. направив лист до господарського суду Львівської області із скаргою на дії посадових осіб державної виконавчої служби, про що свідчить поштовий штамп проставлений на конверті.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржнику було відомо про проведення оскаржуваних дій державного виконавця 24.11.2014р. Так, зокрема, заявою вих. № 65 від 26.11.2014р. скаржник просить державну виконавчу службу надати Акт опису й арешту майна від 12.11.2014р.

Скаржник зазначає, що фотокопія оскаржуваного акту була отримана останнім 10 грудня 2014 р. після відповідного звернення до начальника відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт отримання фотокопії лише 10 грудня 2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Названий закон у ч. 1 ст. 12 визначає права та обов'язки сторін виконавчого провадження, зокрема, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до абз. 1 п. 9.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. № 9 (далі - Постанова) встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк або відмовити у відновленні строку. Разом з тим, виходячи із змісту вказаної статті, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК. (Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2007р. 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

В матеріалах скарги відсутні заява або клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження відповідних дій чи бездіяльності органу Державної виконавчої служби.

В тексті скарги не вказано причин, які за незалежних від них обставин унеможливлювали або утруднювали звернення із відповідною скаргою в межах передбачених процесуальних строків.

Крім того, скаржником не було надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску вказаного строку.

Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на ст. 53 та 121 - 2 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Крім того, в силу ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Пунктом 2 ч.1 ст.57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У разі неподання заявником доказів надіслання другій стороні відповідних копій заяви і доданих до неї документів не пізніше трьох днів з дати надходження заяви повертаються заявникові без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63, статті 121 ГПК, про що виноситься ухвала.

З вищенаведеного випливає, що особа, яка подає скаргу повинна подати докази надіслання другій стороні копії цієї скарги і доказів на її обґрунтування. Крім того, копія скарги повинна надсилатися до органу Державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються.

Як вбачається із додатків до поданої скарги, до неї долучено лише доказ направлення скарги органу ДВС.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс" на дії старшого державного виконавця відділу підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у львівській області Павлишина Т. І. при проведенні опису та арешту майна боржника незаконними; визнання нечинним Акту опису й арешту майна від 12.11.2014р.; знаття арешту з описаного та арештованого майна; зобов'язання старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у львівській області Павлишина Т. І. повернути ТзОВ «Аро-пласт-плюс» вилучений автомобіль марки Skoda Octavia Tour 1,9 2006 року випуску, сірого кольору, д.н.з. ВС 5438 АО підлягає поверненню скаржнику без розгляду.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Львівської області від 25.12.2014р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Львівської області від 25.12.2014 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аро-пласт-плюс» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 25.12.2014р. у справі № 5015/4807/12 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Львівської області.

6. Повний текст постанови складено « 03» березня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Новосад Д.Ф.

суддя Плотніцький Б.Д.