номер провадження справи 18/13/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 Справа № 908/444/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Енергосистеми" (69035, м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем'янської, буд. 10)

до відповідача: публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, місто Запоріжжя, вул. Діагональна, 4)

про стягнення 81196,54 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Зайцев В.В., представник довіреність № б/н від 20.01.2015 р., паспорт серія СВ № 041166 від 06.07.1999 р.;

від відповідача: Динник Д.О., представник довіреність № 19/5 від 01.01.2015 р., паспорт серія СО № 308857 від 19.06.2013 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 23.01.2015 року звернувся позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Енергосистеми" з позовною заявою до відповідача - публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" про стягнення 81196,54 грн.

Ухвалою суду від 26.01.2015 року порушено провадження у справі № 908/444/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/13/15, судове засідання призначене на 19 лютого 2015 р. Розгляд справи відкладався на 26.02.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу та закінчений 26.02.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві. Підставою для звернення з позовом зазначав неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором № ES-14-076/2358 від 01.10.2014 р., а саме порушення строків та порядку внесення оплати за виконані роботи, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 78264,00 грн. Враховуючи положення договору та норми чинного законодавства позивачем нараховані до стягнення 320,88 грн. пені, 263,74 3% річних та 2347,92 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ст.ст. 253, 257, 258, 525, 526, 625 ЦК України, ст. 193, 229, 230, 324 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні 26.02.2015 р. підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені в позові.

Представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, письмовий відзив не надав.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Енергосистеми" (підрядник, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (замовник, відповідач у справі) 01.10.2014 р. уклали договір на виконання робіт № ES-14-076/2358 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1 замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати в порядку та умовах договору роботи по оновленню програмного забезпечення «Альфа-центр», перелік якого наведений у калькуляції.

Згідно п. 2.1. договору терміни виконання робіт за цим договором, а також їх окремих обсягів (об'єктів, етапів, видів), визначаються графіком виконання робіт, який оформлюється у вигляді додатку і є невід'ємною частиною цього договору.

Ціна робіт за цим договором становить 65220,00 грн. без урахування ПДВ. Крім того, замовник оплачує ПДВ за ставкою 20%, що діє на момент укладення договору, у розмірі 13044,00 грн. Всього вартість робіт за договором з урахуванням ПДВ становить 78264,00 грн. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. п. 4.1.-4.2. договору оплата замовником виконаних робіт проводиться протягом 35 банківських днів від дати підписання замовником актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних. Оплата замовником виконаних підрядником робіт проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Як свідчать матеріали справи, позивач, на виконання умов договору ЕS-14-076/2358 від 01.10.2014 р., надав послуги по оновленню програмного забезпечення: активація облікового запису з технічної підтримки ПЗ «Альфа центр» на один рік; оновлення програмного забезпечення «Альфа центр» АС_ SE до AC_UE; оновлення БД Oracle до версії v.11 для AC_UE на загальну суму 78264,00 грн. з ПДВ, про що свідчить підписаний обома сторонами акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 192 від 24.10.2014 р.

Однак відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, оплату за виконані роботи протягом 35 банківських днів від дати підписання актів виконаних робіт, не здійснив, чим порушив умови договору.

З метою отримання коштів позивач 18.12.2014 р. направив відповідачу лист № ES-ОМ-14-801 від 15.12.2014 р. з проханням виконати умови договору. Відповіді на лист не отримано позивачем.

Позивач 08.01.2015 р. звернувся до відповідача з претензією № ЕS-ОМ-15-001 від 05.01.2015 р., якою вимагав сплатити суму заборгованості, пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Проте претензія залишена відповідачем без відповіді, суми зазначені в претензії - без оплати.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 78264,00 грн. основного боргу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати виконаних робіт на суму 78264,00 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 78264,00 грн. основного боргу задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 263,74 грн. за період з 13.12.2014 р. по 22.01.2015 р. та інфляційні витрати в розмірі 2347,92 грн. за грудень 2014 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що розрахунки здійснені вірно. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 263,74 грн. - 3% річних та 2347,92 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

За порушення відповідачем строків оплати виконаних робіт, позивач, враховуючи положення п. 9.2. договору, просив стягнути 320,88 грн. пені за період прострочення з 13.12.2014 р. по 22.01.2015 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.2. договору у разі порушення терміну оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочи, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене, перевіривши наданий розрахунок, суд дійшов висновку, що розрахунок пені є вірним та виконаний з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 320,88 грн. за період з 13.12.2014 р. по 22.01.2015 р. судом задовольняється.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних витрат відповідач суду не надав, крім того, визнав позов, що відповідає приписам статей 22, 78 ГПК України та не суперечить правам відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, місто Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Енергосистеми" (69035, місто Запоріжжя, вул. Зої Космодем'янської, буд. 10, ) 78264,00 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті шістдесят чотири грн. 00 коп.) основного боргу, 320,88 грн. (триста двадцять грн. 88 коп.) пені, 263,74 грн. (двісті шістдесят три грн. 74 коп.) 3% річних, 2347,92 грн. (дві тисячі триста сорок сім грн. 92 коп.) інфляційних втрат, 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 03 березня 2015 р.