ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 925/205/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем Вініченко О.Б., за участю представників сторін:

позивача: Рябчун О.М. - по довіреності,

відповідача: Комаренко І.М. - по довіреності,

третьої особи: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу №925/205/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Росьагропродукт»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА»

про стягнення 551 268,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС» звернулось в суд з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Росьагропродукт» 551 268,70 грн. заборгованості, з яких: 455 267,54 грн. основна заборгованість, 59 820,90 пеня, 29 369,96 грн. інфляційні, 6 810,30 грн. - 3% річних.

Підставою позову є невиконання відповідачем зобов'язань по договору купівлі-продажу №465/13 від 02.01.2013 року та договору №2 від 15.01.2015 року про відступлення права вимоги (цесії).

Ухвалою суду від 06.02.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА».

У судовому засіданні 10.03.2015 року представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити.

У судовому засіданні 10.03.2015 року представник відповідача позов визнав.

У судове засідання 10.03.2015 року представник третьої особи не з'явився, що не є перешкодою для розгляду справи по суті за наявними у ній документами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, оглянувши оригінали документів, суд задовольняє позов частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА» та товариством з обмеженою відповідальністю «Росьагропродукт» виникли на підставі договору купівлі-продажу №465/13 від 02.01.2013 року, за умовами якого ТОВ «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА» (продавець) зобов'язалось передати у власність ТОВ «Росьагропродукт» (покупця) твіст-офф кришку металеву в асортименті, а ТОВ «Росьагропродукт» зобов'язалось прийняти і оплатити товар на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Загальна сума договору складається з вартості товару поставленого в період дії договору, що підтверджується накладними та іншими товаросупровідними документами (пункт 1.5. договору).

За правовою природою даний договір є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам статті 655 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що ТОВ «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА» на виконання умов договору купівлі-продажу №465/13 від 02.01.2013 року поставило ТОВ «Росьагропродукт» продукцію на загальну суму 656 392,63 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.24-27).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 3.1. договору покупець здійснює оплату за поставлений товар не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання товару, який визначається датою підписання накладної.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 106 678,78 грн. по видатковій накладній №706001969 від 05.06.2014 року

13.11.2014 року сторонами підписано додаткову угоду №1 (а.с.22) про зарахування зустрічних однорідних вимог по договору купівлі-продажу в сумі 94 446,31 грн. по накладній №706001969 від 05.06.2014 року. Заборгованість по накладній №706001969 (205 635,78 - 106 678,78 - 94 446,31) складає 4 510,69 грн.

Загальна сума заборгованості по договору купівлі-продажу становить 455 267,54 грн.

Судом також встановлено, що між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір №2 від 15.01.2015 року про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого Первісний кредитор (ТОВ «СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА») відступає Новому кредиторові (ТОВ «Авуар-Сервіс»), а Новий кредитор набуває право вимоги належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору купівлі-продажі №465/13 від 02.01.2013 року, укладеного між Первісним кредитором і Боржником (ТОВ «Росьагропродукт»).

За цим договором Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання наступних обов'язків: здійснити оплату вартості поставленого товару за основним договором вартістю 455 267,54 грн. Боржник зобов'язується виконати обов'язки за основним договором перед Новим кредитором на умовах основного договору.

Боржник - ТОВ «Росьагропродукт» не виконало умови договору купівлі-продажу №465/13 від 02.01.2013 року та договору №2 від 15.01.2015 року про відступлення права вимоги (цесії), його заборгованість перед позивачем складає 455 267,54 грн., тому суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Позивач правомірно нараховує 3% річних, інфляційні та пеню по кожній накладній окремо.

Суд перевіривши нарахування позивачем 3% річних в сумі 6 810,30 грн., встановив неправильність їх нарахування (після перерахунку - 4 003,39 грн.), тому задовольняє позов частково в сумі 4 003,39 грн., в іншій частині позову про стягнення 3% річних суд відмовляє за необґрунтованістю.

Суд перевіривши нарахування позивачем інфляційних в сумі 29 369,96 грн., встановив неправильність їх нарахування (після перерахунку - 44 393,73 грн.), але оскільки позивач просить стягнути інфляційні в сумі 29 369,96 грн., задовольняє позов в цій частині.

Крім того, за змістом пункту 1 статті 199 Господарського кодексу України та пункту 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Зазначені статті узгоджуються з приписами пункту 2.2. договору, згідно з яким у випадку порушення строку оплати товару, визначеного основним договором, боржник сплачує новому кредитору пеню у розмірі, що встановлений основним договором, несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Суд перевіривши нарахування позивачем пені в сумі 59 820,90 грн., встановив неправильність її нарахування (після перерахунку - 36 096,49 грн.), тому задовольняє позов частково в сумі 36 096,49 грн., в іншій частині позову про стягнення пені суд відмовляє за необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача 524 737,38 грн., з яких: 455 267,54 грн. основна заборгованість, 36 096,49 грн. пеня, 29 369,96 грн. інфляційні, 4 003,39 грн. - 3% річних.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 494,75 грн.

Керуючись статтями 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росьагропродукт» (Черкаська обл., м. Канів, вул. Київська, буд.11, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС» (м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд.34, корпус 4, ) - 455 267,54 грн. основної заборгованості, 36 096,49 грн. пені, 29 369,96 грн. інфляційних, 4 003,39 грн. - 3% річних, в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 10 494,75 грн.

Видати наказ.

3.В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Повне рішення складено 10.03.2015 року

Суддя С.С.Боровик