РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 р. Справа №910/26413/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Олександрівська компанія "

До Публічного акціонерного товариства " Дочірній банк Сбербанку Росії

Про стягнення 668132,00 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

від позивача Кобилецький О.І. - предст.

від відповідача Ковриженко С.О. - предст.

Рішення прийняте 19.02.2015 р., оскільки у судових засіданнях 25.12.2014 р. та 29.01.2015 р. оголошували перерви.

Обставини справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " Олександрівська компанія " звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства " Дочірній банк Сбербанку Росії 668132,00 грн. збитків.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2012 р. між позивачем ( клієнтом ) та відповідачем ( банком ) був укладений договір банківського рахунку № Т047- 013010937.

Згідно п. 1.1. вказаного договору відповідач, відповідно до чинного законодавства України, в т.ч. нормативно - правових актів Національного банку України, відкриває клієнту (позивачу) поточний/і рахунок/и в національній та/або в іноземній валюті/ах (далі - Рахунок/ки) та здійснює розрахунково-касове обслуговування позивача - приймання і зарахування на рахунок/ки грошових коштів, що надходять позивачу, виконання розпоряджень позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка/ів та проведення інших операцій за рахунком/ами. Розрахунково-касове обслуговування позивача здійснюється протягом операційного часу, визначеного в тарифах банку, що являються додатком № 1 до договору банківського рахунку.

24.09.2012 р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 2 до вказаного договору.

Відповідно до п.1.1. додаткової угоди № 2 відповідач передає позивачу за його письмовою заявою програмно-технічний комплекс " Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів ІРОВБ ", а також надає послуги по її обслуговуванню та здійснює розрахункове обслуговування позивача на умовах, визначених договором, з урахуванням особливостей, передбачених цією додатковою угодою № 2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10.07.2013 р. шляхом несанкціонованого втручання у роботу системи дистанційного банківського обслуговування клієнтів iPOBS позивача невстановленими особами відповідачу було надіслано 2 платіжних доручення на списання коштів з поточного рахунку позивача, які в той же день були виконані відповідачем, а саме:

- платіжне доручення №391 від 10.07.2013 р. на суму 440249,00 грн. про перерахування коштів на користь ТОВ " Альва - Сервіс " з призначенням платежу «*;32594722; 13050200; орендна плата за землю за 08- 12,2013р. Термін сплати 30.07.2013 р. Сплачується повністю. Без ПДВ" ;

- платіжне доручення №392 від 10.07.2013 р. на суму 227883,00 грн. про перерахування коштів на користь фізичної особи-підприємця Давлетенко Рамана Ігоровича з призначенням платежу «*;32594722; 13050200; орендна плата за землю за 08,2013р. Термін сплати 30.08.2013р. Сплачується повністю. Без ПДВ».

Вказані платіжні доручення про перерахування коштів на користь суб'єктів господарювання у реквізиті " Призначення платежу " не містили інформацію про документ, на підставі якого такий платіж здійснюється ( договір, рахунок, акт тощо ).

Внаслідок цього, з рахунку позивача були, на думку останнього, незаконно списані грошові кошти на загальну суму 668132,00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам від 10.07.2013 р.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22, затвердженої Постановою Національно Банку України від 21.01.2004 р., банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно п.1.7 Інструкції №22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків ( включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції ) або на підставі розрахункових документів стягувачів, згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Крім того, згідно з п. 2.10 Інструкції №22 клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Відповідно до п.11.5 Інструкції №22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування ( " клієнт - банк ", " клієнт - Інтернет - банк " тощо ) застосовуються електронні розрахункові документи.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах дистанційного обслуговування, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підпис/и;інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі " Допоміжні реквізити ".

Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Згідно п. 11.8 Інструкції №22 під час використання систем дистанційного обслуговування клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

При надходженні до банку платіжного доручення від клієнта, у відповідності до норм Глави 2 Інструкції №22 банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень ( розпоряджень ), вимогам додатка 8 до цієї Інструкції, зокрема банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: " Платник ", " Код платника ", " Рахунок платника ", " Банк платника ", " Код банку платника ", а також " М. П. " та " Підписи платника " ( якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення ).

Відповідно до п. 3.8 Інструкції №22 реквізит " Призначення платежу " платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. При цьому, повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Законодавець не вказує на конкретний перелік інформації, яку повинен вказати платник у реквізиті " Призначення платежу ", а саме платник визначає достатність зазначеної інформації.

Згідно з п. 1.19 Інструкції №22 банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (обов'язкових платежів). Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник, який у разі її невідповідності має відшкодовувати банку завдану внаслідок цього шкоду.

Крім того, відповідно до п. 3.8 Інструкції № 22 саме платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення " Призначення платежу ". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

24.09.2012 р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №2 до договору банківського рахунку №Т047-013010937 від 24.09.2012 р., відповідно до якого банк обслуговує клієнта через системи дистанційного банківського обслуговування iFOBS. При цьому, положеннями даної додаткової угоди №2 до договору банківського рахунка №Т047-013010937 від 24.09.2012 р., визначено порядок такого обслуговування та вимоги безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

Пунктом 4.3 вказаної додаткової угоди №2 до договору банківського рахунка №Т047- 013010937 від 24.09.2012 р. передбачено, що клієнт зобов'язується:

- забезпечити конфіденційність та належне зберігання програмного забезпечення системи, документів, що відносяться до захисту електронних розрахунків, ключам носіїв ЕЦП уповноважених осіб клієнта таким чином, щоб виключити можливість втрати контролю над ними - їх розголошення, псування, крадіжки, втрати, несанкціонованого копіювання, використання не уповноваженими особами клієнта, а також доступу до них сторонніх осіб, тощо;

- у випадку псування, крадіжки, втрати, несанкціонованого копіювання ЕЦП, розкриття, тощо, хоча б одного з носіїв ЕЦП негайно припинити роботу в системі і невідкладно сповістити про це Банк всіма можливими способами, в тому числі обов'язково у письмовій формі, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про їх несанкціоноване використання;

- без письмового дозволу банку або всупереч вимогам документації, наданої клієнту, згідно п.2.2 цієї додаткової угоди, не вносити будь-яким чином зміни у надане йому програмне забезпечення. Зараження програмними " вірусами " або порушення цілісності програмного забезпечення внаслідок недбальства або некомпетентності уповноважених осіб клієнта вважається порушенням клієнтом цієї додаткової угоди.

Як встановлено судом, 10.07.2013 р. засобами системи дистанційного банківського обслуговування iFOBS в банк надійшли платіжні доручення № 391 від 10.07.2013 р. на суму 440249,00 грн. " *;32594722;13050200; орендна плата за землю за 08-12,2013 р. Термін сплати 30.07.2013 р. Сплачується повністю. Без ПДВ " та № 392 від 10.07.2013 р. на суму 227883.00 грн. " *;32594722;13050200; орендна плата за землю за 08.2013 р. Термін сплати 30.08.2013 р. Сплачується повністю. Без ПДВ ".

Вказані розрахункові документи № 391 від 10.07.2013 р. та № 392 від 10.07.2013 р. були оформлені відповідно до норм чинного законодавства, в тому числі містили всі вказані обов'язкові реквізити, були підписані дійсними електронно-цифровими підписами уповноважених осіб ТОВ " Олександрівська компанія " Іванова О.В. і Швалової JI.A. та надійшли до банку протягом операційного часу, зовнішні ознаки реквізиту призначення платежу були наявні в обох випадках, а тому банк виконав платіжні доручення в день їх надходження.

10.07.2013 р. до банку надійшов лист ТОВ " Олександрівська компанія " за № 10/7 з повідомленням про неможливість користування комп'ютером в результаті дії вірусів.

Відповідно до п. 6.2 додаткової угоди №2 до договору банківського рахунка №Т047-013010937 від 24.09.2012 року, банк не несе відповідальності зокрема,

- за несанкціоноване перерахування коштів та/або банківських металів з рахунку/ів клієнта, яке сталося внаслідок втрати контролю останнім за програмним забезпеченням системи, носіями ЕЦП уповноважених осіб клієнта;

- недотримання клієнтом вимог інформаційної безпеки банку під час роботи у системі.

Відповідно до п. 6.3 додаткової угоди № 2 до договору банківського рахунка №Т047-013010937 від 24.09.2012 р. клієнт несе всю відповідальність за достовірність і точність оформлення всіх документів з використанням ЕЦП уповноважених осіб, які передані в банк під час дії всієї додаткової угоди з використанням системи

Пунктом 6.4 додаткової угоди № 2 до договору банківського рахунка №Т047- 013010937 від 24.09.2012 р. передбачено, що у випадку встановлення фіктивності оформленого за допомогою ЕЦП електронного платіжного документу, збитки, заподіяні одній із сторін в результаті здійсненої на підставі такого фіктивного документу операції, підлягають відшкодуванню за рахунок сторони, яка оформила такий фіктивний документ/сторони, що ініціювала здійснення відповідної операції на підставі такого фіктивного документу.

Суд вважає, що відповідач при виконанні платіжних доручень №391 від 10.07.2013 р. та №392 від 10.07.2013 р., зі свого боку виконав всі взяті на себе зобов'язання, з дотриманням норм діючого законодавства та не може бути притягнений до відповідальності за будь які можливі збитки, які могли мати місце при перерахуванні коштів за дорученням позивача.

Забезпечення належного зберігання програмного забезпечення системи, документів, що відносяться до захисту електронних розрахунків, ключів носіїв ЕЦП, знаходиться в сфері відповідальності клієнта.

Позивач не забезпечив дотримання конфіденційності та належне зберігання програмного забезпечення системи, що призвело до крадіжки, втрати, несанкціонованого копіювання ЕЦП, використання не уповноваженими особами клієнта, а також доступу до них сторонніх осіб.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК Кодексу.

дата підписання повного тексту рішення 10.03.2015 р.

СуддяВ.І.Пінчук