ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 916/1071/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Барицької Т.Л.,
Картере В.І.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014
та на рішеннягосподарського суду Одеської області від 22.09.2014
у справі№916/1071/14 господарського суду Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "НТКОМ"
про стягнення 93405,32 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Міхай-Седова Ю.С.;

- відповідача повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.09.2014 у справі №916/1071/14 (суддя Щавинська Ю.М.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 (судді: Журавльов О.О., Ярош А.І., Гладишева Т.Я.), частково задоволений позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (надалі позивач/банк/скаржник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТКОМ" (надалі відповідач/ТОВ "НТКОМ"); за рішенням з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним лімітом у сумі 68 357,33 грн., заборгованість по відсотках у сумі 7 752,66 грн., пеня у сумі 7 449,34 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 671,19 грн.; в решті позовних - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими у даній справі судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позову, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить рішення та постанову скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог і в цій частині прийняти нове рішення про їх задоволення.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду даної справи.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом даного спору (з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог від 11.06.2014) є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним лімітом у сумі 68 357,33 грн., заборгованості по відсотках у сумі 17 242,71 грн., пені у сумі 7 805,28 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на те, що всупереч укладеному між позивачем та відповідачем договору овердрафту №015/328351/124818 від 26.03.2013, відповідно до якого позивач встановив на поточному рахунку відповідача №2 кредитний ліміт у розмірі 80 000,00 грн., відповідач не сплачує відсотки за користування вказаним овердрафтом. Відповідно до вказаного договору, у разі настання обставин невиконання умов договору, максимальний/поточний ліміт скасовується, а дата закінчення строку доступності овердрафту є такою, що настала. Крім того, з моменту скасування максимального/поточного лімітів збільшується відсоткова ставка за користування овердрафтом з 21% до 40%. Невиконання відповідачем умов договору стало причиною звернення до суду із даним позовом.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи даний спір, частково погодилися із доводами позивача, наведеними в обґрунтування підстав позову.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.03.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання овердрафту №015/328351/124818 (надалі договір), відповідно до умов якого банк (позивач) на умовах договору надає позичальнику (відповідачу) можливість використання овердрафту з поточного рахунку в межах діючого поточного ліміту, внаслідок чого за зазначеним поточним рахунком виникає дебетове сальдо, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався використовувати овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в пункті 1.6. договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити овердрафт, сплатити проценти за користування овердрафтом та комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені договором. Пунктом 1.3. договору встановлено, що максимальний ліміт за договором складає 80000 грн., в межах якого встановлюється поточний ліміт. Визначення розміру поточного ліміту та порядок його встановлення здійснюється відповідно до пунктів 2.4., 2.5. договору.

Згідно з п. 3.1. договору процентна ставка за користування овердрафтом є фіксованою та становить 21% річних. У разі скасування максимального та поточного лімітів, відповідно до статті 7 договору, з дати скасування лімітів - фіксована процента ставка становить 40% річних.

Нарахування процентів за овердрафтом здійснюється щоденно на фактичну заборгованість позичальника за овердрафтом протягом всього строку наявності безперервного дебетового сальдо (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.4 договору сторони узгодили, що позичальник сплачує проценти щомісяця в день, що відповідає календарному дню відкриття поточного рахунку, а саме 19 числа (якщо календарний день відкриття поточного рахунку у поточному місяці відсутній, то таке погашення відбувається в останній календарний день поточного місяця) з врахуванням наступних періодів: в першому календарному місяці користування овердрафтом - за період з дня надання овердрафту по день, що передує календарному дню відкриття поточного рахунку; в наступних календарних місяцях - за період з календарного дня відкриття поточного рахунку попереднього місяця (включно) по день, що передує календарному дню відкриття поточного рахунку; в останній календарний місяць користування овердрафтом/кредитною заборгованістю - за період з календарного дня відкриття поточного рахунку попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення овердрафту/кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 4.1 договору протягом строку доступності овердрафту позичальник зобов'язаний здійснювати погашення овердрафту не пізніше останнього дня максимального строку безперервного дебетового сальдо. Якщо останній день максимального строку безперервного дебетового сальдо не є банківським днем, то таке дебетове сальдо має бути погашено в останній банківський день, що передує останньому дню максимального строку безперервного дебетового сальдо.

Згідно з п. 4.4. договору у разі непогашення овердрафту в дату закінчення строку доступності овердрафту, з наступного банківського дня після дати закінчення строку доступності овердрафту максимальний та поточний ліміти є скасованими та застосовуються наслідки, передбачені пунктами 7.3.1 - 7.3.3 пункту 7.3. договору.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за договором, обставин, передбачених пунктом 7.2. договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов'язання позичальника за договором не будуть виконані, максимальний ліміт/ поточний ліміт скасовуються, а дата закінчення строку доступності овердрафту є такою, що настала. Максимальний ліміт та поточний ліміт скасовуються при настанні будь-якої з обставин, передбачених п.7.2. договору, але не обмежуючись ними. Так, однією з таких обставин, згідно з п. 7.2.6. договору, є перевищення позичальником наявності максимального строку безперервного дебетового сальдо.

Згідно з визначеннями термінів, що вживаються у даному договорі та наведених у розділі договору "Визначення термінів", датою закінчення строку доступності овердрафту є 26.03.2014 включно або інший останній день погашення заборгованості за договором (погашення овердрафту/кредитної заборгованості, сплати процентів за користування овердрафтом/кредитною заборгованістю, комісій, пені, штрафів та інших передбачених договором платежів, у т.ч. відшкодування витрат, збитків кредитора, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору), передбачений п. 7.1. договору; безперервне дебетове сальдо - це дебетове сальдо на поточному рахунку, наявне кожного дня протягом певного строку внаслідок використання овердрафту. Повним погашенням дебетового сальдо є відсутність дебетового сальдо на поточному рахунку на кінець банківського дня. Максимальним строком безперервного дебетового сальдо є максимальний строк безперервного дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника, що встановлюється в межах строку доступності овердрафту та становить 30 календарних днів.

Пунктом 7.3.1. договору сторони узгодили, що з дати скасування лімітів позичальник (відповідач) втрачає право на користування овердрафтом, заборгованість за овердрафтом, у разі наявності дебетового сальдо, є кредитною заборгованістю та переноситься для обліку на рахунок для обліку кредитів, а нараховані проценти за користування овердрафтом переносяться на відповідні рахунки нарахованих доходів.

Згідно зі ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивач (банк) свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу (позичальнику) можливість використовувати овердрафт з поточного рахунку в межах 80000 грн., що підтверджується випискою по рахунку, натомість відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, своєчасно не сплачував нараховані відсотки та не погасив овердрафт у максимальний строк безперервного дебетового сальдо, який складає 30 календарних днів.

Оскільки, відповідачем, у передбачений договором строк, не було погашено овердрафт, 18.09.2013 банком (позивачем) було перенесено заборгованість за овердрафтом у сумі 79 974,29 грн. на рахунки кредитної заборгованості згідно з п. 7.3.1. договору №015/328351/124818, що підтверджується, як встановили суди, випискою по рахунку. Крім того, 18.09.2013, відповідно до умов договору, банком були скасовані максимальний та поточний ліміти.

Виходячи із наведених обставин та вищевказаних положень законодавства, є вірним висновок про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту (з урахуванням часткового погашення) у розмірі 68 357,33 грн.

Стосовно висновків судів попередніх інстанцій про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках та пені, колегія суддів зазначає наступне.

Як вказувалося вище, позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 242,71 грн. заборгованості по відсотках, яка складається з: 1 198,59 грн. - заборгованість по відсотках та 16 044,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та 7 805,28 грн. пені (що складається з: 7 055,03 грн. пені за порушення строків сплати кредиту та 750,25 грн. - за порушення строків сплати відсотків), які (позовні вимоги) були задоволені частково, а саме: стягнуто 7 752,66 грн. заборгованості по відсотках та 7 449,34 грн. пені (яка складається з 7055,03 грн. пені за порушення строків сплати кредиту у сумі та 394,31 грн. пені за порушення строків сплати відсотків), в стягненні решти відмовлено з тих підстав, що позивач (банк) всупереч умов договору не направив відповідачу повідомлення про скасування максимального та поточного лімітів, у зв'язку з чим у банку відсутнє право на нарахування процентів по підвищеній ставці, а саме: з 21% до 40% з моменту скасування вказаних лімітів.

Вищий господарський суд України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7.3. договору овердрафту про скасування максимального та поточного ліміту кредитор повідомляє позичальника шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом. У разі настання обставин, передбачених підпунктами 7.2.6.-7.2.8. пункту 7.2. договору, максимальний та поточний ліміт скасовуються в дату настання однієї з таких обставин. У разі скасування максимального та поточного лімітів з інших підстав датою скасування максимального та поточного лімітів є дата, зазначена на квитанції, яка надається кредитору відділенням зв'язку при відправленні повідомлення.

Пунктом 3.1. договору овердрафту сторони погодили, що у разі скасування максимального та поточного лімітів, відповідно до п. 7 договору, з дати скасування лімітів - фіксована процентна ставка становить 40%.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком судів про те, що сторони, узгоджуючи вказані умови договору, фактично поклали на позивача (банк) обов'язок повідомити відповідача (позичальника) про скасування максимального та поточного лімітів у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору у визначений вказаними пунктами спосіб. Натомість, вважає передчасними висновки судів про залежність направлення (ненаправлення) письмового повідомлення про скасування лімітів від дати фактичного скасування банком лімітів за наявності підстав для їх скасування (які - підстави, в даному випадку, як встановили суди настали 18.09.2013) і, відповідно, за таких умов - зростання процентної ставки, яка, згідно з п. 3.1. договору становить 40% саме з дати скасування лімітів, а не з дати направлення повідомлення про скасування лімітів.

Передчасний висновок судів про відсутність у банку права на нарахування процентів за збільшеною ставкою, відповідно, вплинув на розмір сум стягнутих попередніми судовими інстанціями процентів та пені в порівнянні з заявленими до стягнення банком, оскільки судовими інстанціями було здійснено перерахунок процентів та пені, нарахованої за порушення сплати відсотків, виходячи із процентної ставки користування овердрафтом на рівні 21%, без урахування наведеного вище.

Відповідно до приписів п.п. 1, 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з наведеного, виправлення допущених судами попередніх інстанцій порушень норм процесуального права, призвело б до виходу касаційною інстанцією за межі визначених ст. 1117 ГПК України повноважень суду касаційної інстанції, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне скасувати прийняті у даній справі судові рішення в частині стягнення з відповідача пені, заборгованості по відсотках та витрат зі сплати судового збору, і у зазначених частинах справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду, під час здійснення якого, врахувати наведене у даній постанові.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 та рішення господарського суду Одеської області від 22.09.2014 у справі №916/1071/14 скасувати в частині розгляду позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТКОМ" заборгованості по відсотках у сумі 17 242,71 грн. та пені за порушення строків сплати відсотків у сумі 750,25 грн., а також в частині стягнення витрат по сплаті судового збору і у вказаних частинах справу передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 та рішення господарського суду Одеської області від 22.09.2014 у справі №916/1071/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. Губенко

Судді: Т.Л. Барицька

В.І. Картере