ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.03.15р. Справа № 904/1875/15

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛАСТ", м. Дніпропетровськ, Україна

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "МАШКОМПЛЕКТ", м. Бєлгород, Російська Федерація

відповідача-2 фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ, Україна

про стягнення 2 108 980,00 російських рублів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛАСТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "МАШКОМПЛЕКТ" та відповідача-2 фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2108980,00 російських рублів.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VІІІ ГПК України та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За змістом ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 з січня 2015р. встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218 грн. 00 коп. Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно з п. 3.4 Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (пункт 4 частини першої статті 55 ГПК). У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

За змістом згаданого припису пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір").

З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до стягнення 2108980,00 російських рублів.

Відповідно до наданої позивачем роздруківки з офіційного Інтернет сайту Національного банку України, станом на 06.03.2015р. офіційний курс російського рубля до гривні становив 3,7023 грн. за 10 російських рублів. Таким чином, ціна позову повинна визначатись еквівалентно встановленому курсу гривні до іноземних валют, а саме: (3,7023 : 10 = 0,37023; 0,37023 х 2108980,00 = 780 807 грн. 67 коп.).

Отже за розгляд заявлених позовних вимог у розмірі 2 108 980,00 російських рублів, що еквівалентно 780 807 грн. 67 коп., позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 15616 грн. 15 коп.

Всупереч вищезазначених вимог діючого законодавства, в якості доказу сплати судового збору позивачем надано платіжні доручення №3989 від 06.03.2015р. на суму 11000 грн. 00 коп., №4003 від 06.03.2015р. на суму 392 грн.42 коп., №4005 від 10.03.2015р. на суму 10 грн.00 коп., що загалом складає 11402 грн. 42 коп., тобто менше, ніж встановлено чинним законодавством за подання зазначеної позовної заяви.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 (надалі - Інструкція), визначено поняття платіжного доручення та встановлено, що це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів за цими формами заповнюються згідно з вимогами додатка 8 до цієї Інструкції та відповідних її глав (п. 2.1. Інструкції).

Згідно додатку 2 та 8 зазначеної Інструкції для заповнення реквізиту № 40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту № 41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки.

Однак, в поданих позивачем платіжних дорученнях №3989 від 06.03.2015р. на суму 11000 грн. 00 коп., №4003 від 06.03.2015р. на суму 392 грн.42 коп., №4005 від 10.03.2015р. на суму 10 грн.00 коп., відсутні відбиток печатки платника та підписи (підпис) відповідальних осіб платника (товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛАСТ"), які уповноважені розпоряджатися рахунком, як того вимагають положення Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого господарського суду України у справі № 5010/2296/2011-12/51-3/118 від 14.03.2012.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись п.4 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: - позовна заява з доданими до неї матеріалами на 51-му аркушах, у тому числі оригінали платіжних доручень №3989 від 06.03.2015р., №4003 від 06.03.2015р., №4005 від 10.03.2015р. про сплату судового збору.

Суддя Л.П. Кармазіна