Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"10" березня 2015 року Справа № 927/66/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецхімагро",

вул. Академіка Заболотного, 150 Г, офіс 30, м. Київ , 0314,

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро",

вул. Шевченка, 82/5, смт. Варва, Чернігівська область,17600

про стягнення 150447, 68 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецхімагро" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" про стягнення 150447,68 грн.

Розгляд справи відкладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки № 020814 від 03.09.2014, своєчасно та в повному обсязі оплату за поставлений товар не здійснив, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 136877,40 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 136877,40 грн основного боргу, 10965,34 грн пені, 1368,77 грн штрафу та 1236,17 грн трьох відсотків річних, всього - 150447,68 грн.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог. В заяві позивач зазначає, що в позові допущено арифметичну помилку, а саме: невірно вказано розмір пені та 3 % річних, що заявлені до стягнення позивачем, та просить стягнути з відповідача 136877,40 грн основного боргу, 10569,29 грн пені, 1368,77 грн штрафу та 1193,19 грн 3% річних, а всього - 150008,65 грн.

Суд прийняв зменшення розміру позовних вимог, оскільки ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідач відзиву на позов або письмових пояснень щодо суті спору суду не надав, у призначене судове засідання повноважного представника не направив. Про дату, час та місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином. На адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, було направлено копію ухвали суду про порушення провадження у справі від 20.01.2015 та копію ухвали про відкладення провадження у справі від 17.02.2015, які були отримані уповноваженою відповідачем особою 22.01.2015 та 19.02.2015, про що свідчать відмітки на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

На день прийняття рішення, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецхімагро» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" (далі - Покупець) було укладено договір поставки від 03.09.2014 № 020814 (далі - Договір) (а.с. 31).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язався продати та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що найменування товару, його кількість та ціна визначаються у додатках чи видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору, які Постачальник готує на основі усного замовлення Покупця, а потім передає Покупцю на погодження.

Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у відповідних видаткових накладних (актах прийому-передачі та/або рахунках), що є невід'ємною частиною даного Договору (п. 4.1 Договору).

Покупець зобов'язується оплачувати кожну окрему партію товару у безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту поставки йому товару. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 4.5 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє на протязі 35 (тридцяти п'яти) місяців, а саме до 31.07.2017, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 8.1 Договору).

Договір не розривався, недійсним в судовому порядку не визнавався.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав свої зобов'язання за Договором, а саме поставив відповідачу шрот соняшниковий на загальну суму 444929,40 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000325 від 19.09.2014, № РН-0000339 від 19.09.2014, № РН-0000340 від 19.09.2014, № РН-0000328 від 29.09.2014, № РН-0000342 від 29.09.2014, № РН-0000349 від 08.10.2014, № РН-0000351 від 08.10.2014, № РН-0000359 від 22.10.2014, підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін (а.с. 34-41).

Відповідач товар отримав, будь-яких заперечень не надав, отже враховуючи положення ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак всупереч обумовленим в Договорі умовам і строкам оплати товару відповідач, оплату за поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не здійснив, сплативши лише 308052,00 грн, що підтверджується виписками банку № БВ-0000175 від 22.09.2014, № БВ-0000176 від 24.09.2014, № БВ-0000191 від 15.10.2014, № БВ-0000201 від 30.10.2014, № БВ-0000217 від 21.11.2014 (а.с. 42-46).

Таким чином, станом на день прийняття рішення, заборгованість відповідачем не сплачена в повній сумі та становить 136877,40 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем письмові докази доводять ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач доказів своєчасної повної оплати поставленого товару, як і доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню в повній сумі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10569,29 грн пені за прострочку платежу за період з 22.09.2014 по 06.01.2015 та 1368,77 грн штрафу.

Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст.231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч.2 ст.231 ГК України.

Відповідно до п. 5.2 Договору у разі прострочення грошового зобов'язання за цим Договором, винна сторона сплачує постраждалій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період такого прострочення, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.4 Договору боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 1% від суми невиконаного грошового зобов'язання за весь період прострочення.

Враховуючи те, що сума основного боргу не була своєчасно сплачена відповідачем, відповідно до розрахунку позивача, відповідачу нараховано та пред'явлено до стягнення 10569,29 грн пені за прострочку платежу за період з 22.09.2014 по 06.01.2015 та 1368,77 грн штрафу.

Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджено затримку виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення пені та штрафу. Вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 1193,19 грн 3% річних за період з 22.09.2014 по 07.01.2015.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши розрахунок позивача, враховуючи, що сума основного боргу не була своєчасно сплачена відповідачем, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу та пред'явлено до стягнення 3 % річних в розмірі 1193,19 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро» (вул. Шевченка, 82, кімната 5, смт. Варва, Чернігівська область, 17600, р/р 2453 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецхімагро» (вул. Академіка Заболотного, б. 150-г, офіс 30, м. Київ, 03143; р/р 6773 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711, ) 150008,65 грн (сто п'ятдесят тисяч вісі грн 65 коп.) заборгованості, в тому числі: 136877,40 грн основного боргу, 10569,29 грн пені, 1368,77 грн штрафу та 1193,19 грн 3% річних; 3000,17 грн. (три тисячі грн 17 коп.) на відшкодування витрат по сплаті позивачем судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецхімагро» (вул. Академіка Заболотного, б. 150-г, офіс 30, м. Київ, 03143; р/р 6773 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711, ) з державного бюджету 8,78 грн (вісім грн 78 коп.) судового збору, зайво сплаченого платіжним дорученням № 420 від 12.01.2015, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи господарського суду Чернігівської області № 927/66/15.

Суддя Ю.М. Бобров