КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа№ 910/17646/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрієвська О.В. - дов. № 550 від 31.12.2014р.

від відповідача: Савенок В.Г. - дов. № 8/6 від 14.01.2015р.

від третьої особи: Маруда С.С. - дов. № 01-13/14/0040 від 14.01.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р. (повний текст підписано 18.11.2014р.)

у справі № 910/17646/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

до Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного

управління справами

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне управління справами

про стягнення 73 322, 29 грн.

В судовому засіданні 25.02.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014р. Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами про стягнення 73 322, 29 грн. за скид стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2014р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне управління справами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р. у справі №910/17646/14 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 05.12.2014р. передано на розгляд судді Скрипці І.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

19.01.2015р. від представника позивача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Враховуючи перебування головуючого судді Скрипки І.М. у відпустці, судове засідання 21.01.2015р. у справі № 910/17646/14 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» не відбулось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. розгляд справи призначено на 04.02.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015р. у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 25.02.2015р., продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.02.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.02.2015р. заперечували проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.04.2002р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач, постачальник за договором) та Комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами ( відповідач, абонент за договором) укладено договір на послуги з водопостачання та водовідведення № 00453/1-5-05, відповідно до п. 1 якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. № 65.

Вказані правила втратили чинність 18.10.2008р. у зв'язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190 (далі - Правила № 190).

Згідно п. 2.4. договору абонент забезпечує безперешкодний доступ представника постачальника до водомірних приладів обліку, а також до контрольних каналізаційних колодязів для відбору проб на перевищення гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Відповідно до пункту 1.4. Правил користування, приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомбуду від 19.02.2002р. № 37 (далі - Правила № 37).

Згідно п. 1.2. Правил № 37 їх дія поширюється на всі комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Пунктом 1.5. Правил № 37 встановлено, що водоканали розробляють місцеві правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, в яких установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в системи каналізації, а також відображають місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Правила № 37 є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканали надають послуги з водовідведення (пункт 1.6. Правил № 37).

Відповідно до умов Договору та пункту 2.1. Правил № 37 позивач має право здійснювати контроль за якістю стічних вод, що надходять від відповідача в систему каналізації міста Києва.

Позивач зазначає, що 23.11.2010р. з метою контролю якості стічних вод, які надходять від відповідача у каналізаційні мережі міста Києва, представниками Управління екологічного нагляду ПАТ «АК «Київводоканал» (далі - УЕН), в присутності представника відповідача, було здійснено відбір проб стічних вод для вимірювання показників складу та їх властивостей.

За результатами лабораторного дослідження проб стічних вод, що були взяті у відповідача 23.11.2010р. було складено протокол вимірювань показників складу та властивостей проб стічних вод.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що його повноважний представник під час відбору стічних вод не був присутній, а особа вказана в протоколі ніколи не працювала на підприємстві відповідача.

В протоколі, складеному працівниками УЕН, було зафіксовано невідповідність стічних вод, які відповідач скидає в систему каналізації міста Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища, закріпленим в Правилах № 37 та в Правилах приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.08.2009 № 876 (далі - Місцеві правила).

Позивач вважає, що діями щодо скиду стічних вод в систему каналізацій міста Києва з перевищенням вмісту в них забруднюючих речовин відповідач порушив вимоги статті 32 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», відповідно до якої державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища є обов'язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти за скид стічних вод із перевищенням вмісту забруднюючих речовин в розмірі 73 322, 29 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує, зокрема, Правилами приймання стічних вод абонента у систему каналізації м. Києва, затвердженими розпорядженням КМДА від 04.08.2009р. № 876.

Судом встановлено, що відбір проб стічних вод Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами для проведення вимірювання показників складу та їх властивостей, був проведений Управлінням екологічного нагляду (УЕН) ПАТ «АК «Київводоканал» 23.11.2010р.

Того ж дня (23.11.2010р.) був складений Протокол вимірювання показників складу та властивостей проб стічних вод, згідно з яким проба стічної води за своїм хімічним складом не відповідає «Правилам приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва» за пунктами цього аналізу № № 9, 11 (перевищення норм фосфатів та окислюваності (ХСК)).

При цьому, з результатами вимірювань, викладених в зазначеному протоколі, відповідач ознайомлений не був.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.12.2010р. було виставлено відповідачеві рахунок-фактуру №СФ-0009637 на суму 73 322, 29 грн., який разом з розрахунком 15/ДК-11/50-2010 (а. с. 11-12) були надіслані відповідачеві 20.04.2011р. та отримані останнім 27.04.2011р.

Відповідно до п. 6.2 Правил, при відборі робочої проби стічних вод абонента, працівниками УЕН обов'язково відбирається контрольна проба.

Пунктом 6.2.7 Правил передбачено, що контрольна проба маркується абонентом та опечатується УЕН і зберігається в холодильній шафі УЕН Київводоканалу лише три доби з моменту відбору проб.

Згідно п. 6.2.6 Правил, контрольна проба відбирається саме на той випадок, якщо виникнуть розбіжності між результатами досліджень лабораторій УЕН Київводоканалу та абонента. У такому разі контрольна проба передається для дослідження незалежній лабораторії.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що про результати своїх лабораторних досліджень, якими ніби-то було встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, позивач повідомив відповідача лише 27.04.2011р. шляхом виставлення рахунку-фактури № СФ-0009637 від 17.12.2010р. на суму 73 322, 29 грн. (а. с. 11).

З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку про порушення позивачем права відповідача вимагати проведення контрольного аналізу стічних вод абонента протягом терміну зберігання контрольної проби (п. 6.2.7), як це передбачено п. 2.5.3 Правил.

Відповідно до п. 7.10 Правил № 37, при виявленні перевищення допустимих концентрацій забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, водоканал після закінчення аналізу направляє підприємству повідомлення про виявлення перевищення допустимих концентрацій забруднень у термін, визначений місцевими Правилами приймання, але не більше 15 днів.

Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення допустимих концентрацій водоканал згідно з Господарським процесуальним кодексом України направляє підприємству претензію, до якої додаються:копія акту про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод.

Доказів виконання зазначених вимог чинного законодавства України позивачем не надано.

При цьому, під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 3196/12 від 11.11.2013р. щодо сплати грошових коштів у сумі 73 322, 29 грн., яку відповідач отримав 15.11.2013р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

30.12.2013р. позивач отримав від відповідача лист № 6393/0/13/1-13 від 18.12.2013р., в якому останній заперечував щодо сплати 73 322, 29 грн.

На думку позивача, саме з 30.12.2013р. йому стало відомо про порушення його права, оскільки відповідач своїм листом відмовився сплачувати грошові кошти.

Однак, колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, вважає їх помилковими виходячи з наступного.

Так, позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-фактуру № СФ-0009637 від 17.12.2010р. на суму 73 322, 29 грн., який відповідач отримав 27.04.2011р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 11-12).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимог частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, відповідач мав оплатити рахунок з моменту отримання у семиденний строк, тобто до 04.05.2011р., відповідно з наступного дня (05.05.2011р.) почався перебіг строку позовної давності.

Оскільки строк позовної давності почав перебіг з 05.05.2011р., а позивач з даним позовом звернувся до суду 21.08.2014р. (а. с. 5), то строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду сплив.

При цьому, посилання позивача на те, що про порушення свого права на отримання 73 322, 29 грн. за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, розрахунок яких проведений позивачем ще в грудні 2010р., позивачу стало відомо лише в грудні 2013р, після отримання листа відповідача з відмовою в оплаті, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності в три роки на звернення з даними вимогами до суду, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 06.11.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р. у справі №910/17646/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р. у справі №910/17646/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17646/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала