ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р.Справа № 922/6059/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.Київ,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків,
про стягнення 26834,53 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м.Київ, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків, заборгованості за Кредитним договором № 011/0078/85889 від 25.07.2012р. в розмірі 26834,53 грн., у тому числі: 23000,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом; 3834,53 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом. Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2014р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/6059/14 та розгляд справи призначено на 21.01.2015р. об 11:25 год.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2015р. розгляд справи було відкладено на 09.02.2015р. о 12:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2015р. розгляд справи було відкладено на 23.02.2015р. об 11:40 год.

У судове засідання, яке відбулося 23.02.2015р., позивач не з'явився, але подав до канцелярії суду через факсимільний зв'язок заяву про розгляд справи без участі представника позивача. У своїй заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та на вимогу суду додав до заяви інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо відповідача, роздруковану з сайту ДП "Інформаційно-ресурсний центр".

Заяву позивача разом з доданим до неї документом було долучено судом до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Копії ухвал про порушення провадження у справі від 29.12.2014р. та про відкладення розгляду справи від 21.01.2015р., надіслані на адресу відповідача, ФОП ОСОБА_2: АДРЕСА_1, повернуті до господарського суду за закінченням терміну зберігання. Докази отримання відповідачем копії ухвали про відкладення розгляду справи від 09.02.2015р. на час даного судового засідання до суду не надійшли.

Відповідно до ст.ст. 17 та 22-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", суддею Кухар Н.М. було зроблено електронний запит та отримано спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно відповідача, згідно якого місцем проживання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) станом на 23.02.2015р. є: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.08.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем) було укладено Додатковий договір (на встановлення кредитної лінії) № 1 до Договору про відкриття та введення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки № 011/0078/85889 від 25.07.2012р. (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого позивач (Банк) надає відповідачу (позичальнику) можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

На дату укладення Кредитного договору, поточний ліміт кредиту складає 18000,00 грн. Строк дії кредиту встановлено сторонами - по 06.08.2016р.

Протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний оплачувати щомісяця Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30% річних (п. 2.1. Кредитного договору).

Згідно Кредитного договору, за умови наявності укладеного договору страхування, у разі ініціювання позичальником операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів позичальника, Банк зобов'язується надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану позичальником операцію. З моменту здійснення таких платежів Банк вважається таким, що надав позичальнику кредит на суму здійснених Банком платежів (п. 3.2. Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення Кредитного договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов'язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами Банку. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та неустойок за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного позичальником щомісячного обов'язкового платежу попередніх періодів.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Платіжного Календаря.

Станом на 20.10.2014р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором склала 26834,53 грн., у тому числі: 23000,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 3834,53 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за кредитним договором, Банк має право вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, комісій, неустойок та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору (ст. 8 Кредитного договору).

Відповідно до п. 11.2. Кредитного договору, за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором, позичальник на вимогу Банку, в дату розрахунку процентних платежів, сплачує останньому штраф у розмірі 100 гривень.

У разі списання з картки коштів у сумі, що перевищує доступну суму (доступна сума - це різниця між сумою залишку на картці та сумою незнижувального залишку і заблокованих, але не списаних коштів, а у випадку встановлення кредиту - сума кредиту за залишку на картці за мінусом заблокованих, але не списаних коштів) на картці позичальника виникає недозволений овердрафт.

Заборгованість позичальника перед Банком по недозволеному овердрафту повинна бути погашена відразу після його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно положень ч. 3 ст. 346 Господарського кодексу України, кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернений позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, на адресу відповідача була направлена претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена позичальником без задоволення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 629, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, буд. 9; ) в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" (61166, м.Харків, вул.Новгородська, 11) - заборгованість за Кредитним договором № 011/0078/85889 від 25.07.2012р. в розмірі 26834,53 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.02.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар