РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2015Справа №910/987/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковчег-АС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Хауз»

про стягнення 134 200, 93 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

Від позивача не прибув

Від відповідача не прибув

в с т а н о в и в :

20.01.2015 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Ковчег-АС», звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Хауз» про стягнення заборгованості в розмірі 127200, 93 грн. за договором поставки № 243-03437-16086 від 03.12.2013 .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2015 порушено провадження у справі № 910/987/15-г та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.02.2015. Ухвалою господарського суду м. Києва №910/987/15-г від 06.02.2015 розгляд справи відкладено на 27.02.2015.

Представник відповідача 05.02.2015 подав клопотання №04-02/01 від 04.02.2015 про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 27.02.2015 не прибув, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим поверненням № 820. Відзив та витребувані судом документи не надав.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

30.01.2015 представник позивача через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва подав пояснення до позовної заяви, в якому просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2544,02 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 7000,00 грн.

09.02.2015 представник позивача через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва подав додаткове пояснення до позовної заяви, в якому зазначає, що відповідно до видаткової накладної № 13 від 21.05.2014, в якій є посилання на договір № 243-03437-16086 від 03.12.2013, відповідач уклав додаткову угоду до вказаного договору про допоставку необхідного товару на суму 9345,93 грн. За поставку даного товару відповідачем було сплачено аванс в сумі 6 000,00 грн.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.12.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Буд Хауз» (позивач, покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ковчег - АС» (відповідач, постачальник) укладено договір поставки №243-03437-16086 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався виготовити та передати металоконструкції атріуму (надалі-товар), у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його, в порядку і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 2.1 сторони узгодили, що найменування, кількість та асортимент товару, що поставляється за даним договором вказується у специфікації, яка підписується сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Передача та прийом товару за кількістю та якістю відбувається за участю уповноважених представників сторін (п.3.3 договору).

Перехід всіх ризиків випадкового знищення або ушкодження товару відбувається в момент передачі товару від постачальника покупцеві, яка оформляється підписанням сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі. Передача та прийом товару за кількістю та якістю відбувається за участю уповноважених представників сторін (відповідно до п.п.3.2, 3.3 договору).

Пунктом 5.1 сторони узгодили, що ціна товару визначається згідно із специфікацією і становить 318855,00 грн. з ПДВ.

Пункт 5.2.1 договору визначає, що передплата у формі авансу в розмірі 195000,00 грн. повинна бути здійснена протягом 5 банківських днів після підписання договору. Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата товару здійснюється у гривнях шляхом перерахування коштів покупцем на рахунок постачальника.

Пункт 5.2.2 договору визначає, що остаточна оплата поставленого товару в розмірі 123855,00 грн. здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі (чи видаткової накладної) товару протягом 3 робочих днів з дати його підписання.

Відповідно до специфікації № 1 до договору № 243-03437-16086 від 03.12.2013 постачальник зобовязався передати у власність покупця товар на суму 318855,00 грн.

Позивач на виконання умов договору поставив товар, що підтверджується видатковими накладними № 2 від 24.02.2014 на суму 311355,00 грн. та № 13 від 21.05.2014 на суму 9345,93 грн., підписаними уповноваженими особами сторін у справі та скріплені печатками підприємств.

Позивач надав послуги щодо доставки зазначеного товару за договором, що підтверджується актом надання послуг № 5 від 24.02.2014 на суму 7500,00 грн.

Таким чином, у відповідача існує зобов'язання щодо оплати товару та наданих послуг за договором у розмірі 328200, 93 грн.

Матеріали справи містять виписки з банківського рахунку позивача, відповідно до яких відповідачем позивачеві перераховані грошові кошти 27.12.2013 в сумі 195 000,00 грн., 30.04.2014 в сумі 6000,00 грн., усього на суму 201000,00 грн.

Вартість отриманого товару відповідачем у встановлений договором строк повністю сплачена не була.

Станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 127200,93 грн.

Крім вимоги про стягнення заборгованості позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрати на послуги адвоката в розмірі 7000,00 грн.

Під час судового розгляду справи часткової або повної сплати заявлених до стягнення сум відповідачем здійснено не було.

Заперечень проти позову відповідач суду не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого позивачем товару відповідно до умов укладеного сторонами у справі договору поставки № 243-03437-16086 від 03.12.2013 .

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладеним сторонами у справі договором встановлено, що передплата у формі авансу в розмірі 195000,00 грн. повинна бути здійснена протягом 5 банківських днів після підписання договору; остаточна оплата поставленого товару в розмірі 123855,00 грн. здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі (чи видаткової накладної) товару протягом 3 робочих днів з дати його підписання.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт поставки обумовленого договором товару за видатковими накладними № 2 від 24.02.2014 на суму 311 355,00 грн., та № 13 від 21.05.2014 на суму 9 345,93 грн., а також факту надання послуг позивачем відповідно до акту надання послуг № 5 від 24.02.2014 на суму 7500,00 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача у справі заборгованості за договором поставки № 243-03437-16086 від 03.12.2013 в розмірі 127 200, 93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню з покладенням на відповідача судових витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

30.01.2015 представник позивача через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва подав пояснення до позовної заяви, в якому просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2 544, 02 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Так, між позивачем та Кобилецьким В'ячеславом Вікторовичем укладено договір про надання правової допомоги від 08.12.2014.

Виходячи з предмету договору про надання правової допомоги від 08.12.2014, Кобилецький В'ячеслав Вікторович зобов'язався надати позивачеві правову допомогу, в тому числі про стягнення боргу з ТОВ «Буд Хауз» в сумі 127 200,93 грн., а позивач, в свою чергу, сплатити адвокату гонорар в розмірі та в строк визначені договором.

Пунктом 7 договору визначено, що гонорар адвоката визначається додатковою угодою.

Проте, позивачем не надано додаткової угоди із погодженням суми гонорару, інших доказів документального підтвердження витрат на правову допомогу суду також не надано.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013).

Тобто, із вищенаведеного суд не може дійти висновку, що послуги про надання правової допомоги дійсно оплачені позивачем .

Тому в задоволенні стягнення витрат на юридичні послуги слід відмовити, оскільки позивач в порядку ст. 33 ГПК України, не довів їх належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 4, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю (03186, м. Київ, вул. А. Антонова, буд. 5 «Б», код 352211575) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ковчег-АС» (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 27/2, код 33098755) заборгованість за договором в сумі 127 200 (сто двадцяти семи тисяч двохста) грн. 93 коп. та 2 544 (дві тисячі п'ятсот чотириста чотири ) грн. 02 коп. судового збору за подання позовної заяви. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення підписано 04.03.2015.

Суддя В.О. Демидов