УХВАЛА

23.02.2015Справа № 910/3932/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович.

2. Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Стасюк С.В.

Без виклику представників учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (надалі по тексту - відповідач) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича від 19.01.2015 року за реєстровим номером 289 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2015 порушено провадження у справі № 910/3932/15, залучено до участі у справі третіх осіб та призначено її до розгляду на 31.01.2015 року.

Разом із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити виконавче провадження ВП № 46353874 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича від 19.01.2015 року за реєстровим номером 289, про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Sroda Оctavia А5, кузов:ТМВСА41Z9СВ150633, 2011 року випуску, державний номерний знак АА4013ОМ, що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 232-L від 14.07.2011 року.

В обґрунтування вищевказаної заяви про забезпечення позову, позивачем зазначено, що вилучення зазначеного майна призведе до зменшення одиниць транспортних засобів, які використовуються адміністрацією та виробничними відділами нашого підприємства для виконання щоденних професійних обов'язків, що в свою чергу потягне за собою зрив строків будівництва важливих транспортних артерій нашої країни та пред'явлення контрагентами - державними замовниками і міжнародними фінансовими інститутами вимог щодо сплати неустойок у значних розмірах.

Розглянувши подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений статтею 67 Господарського процесуального кодексу України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У відповідності до вказаної норми, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до змісту пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 року при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26.12.2011 року, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича від 19.01.2015 року за реєстровим номером 289, про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Sroda Оctavia А5, кузов:ТМВСА41Z9СВ150633, 2011 року випуску, державний номерний знак АА4013ОМ, що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 232-L від 14.07.2011 року.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Постановою державного виконавця Гаєвського С.М. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва від 03.02.2015 рок відкрито виконавче провадження ВП № 46353874 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича від 19.01.2015 року за реєстровим номером 289, про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Sroda Оctavia А5, кузов:ТМВСА41Z9СВ150633, 2011 року випуску, державний номерний знак АА4013ОМ, що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 232-L від 14.07.2011 року.

На думку суду, у випадку вчинення дій органами державної виконавчої служби щодо примусового звернення стягнення на іпотечне майно позивача за спірним виконавчим написом, вирішення спору по суті у даній справі стане неможливим, оскільки виконавчий напис буде вже виконаним, відповідно предмет спору відсутнім, тому захист прав позивача у визначений статтею 50 Закону України "Про нотаріат" спосіб буде неможливим.

Крім того, виконання рішення суду, у разі задоволення позову, також буде неможливим, оскільки повернення предмету лізингу органами державної виконавчої служби в примусовому порядку за спірним виконавчим написом, унеможливить виконання рішення суду про визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він буде вже фактично виконаним (відповідної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 24.06.2008 року у справі № 38/51, щодо якої ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 21.08.2008 року було відмовлено у порушенні провадження з перегляду).

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Суд також зазначає, що зупинення виконання виконавчого напису у виконавчому провадженні, не може призвести до порушення майнових інтересів відповідача, оскільки майно - предмет договору фінансового лізингу залишається під арештом.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд вважає, що застосування вищезгаданих заходів не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. З метою забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича від 19.01.2015 року за реєстровим номером 289, про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Sroda Оctavia А5, кузов:ТМВСА41Z9СВ150633, 2011 року випуску, державний номерний знак АА4013ОМ, що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 232-L від 14.07.2011 року.

3. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження".

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, ).

5. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, код ЄДРПОУ (35912126)

6. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття 23.02.2015 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

7. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

Суддя С.В. Стасюк