РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015Справа №910/831/15-г

За позовом Приватного підприємства «Велена»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Анріон»

Про стягнення 204 928,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гончар О.М. - по дов. № 18/01 від 18.09.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства «Велена» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анріон» 204 928,00 грн. безпідставно набутих коштів в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2014 позивач помилково платіжним дорученнями № 653 та № 657 перерахував відповідачу кошти в загальному розмірі 204 928,00 грн. В призначенні платежу зазначено «за рекламні послуги згідно договору № 05/06 від 05.06.2014» та «за піддони згідно накладної № 32 від 13.06.2014». 07.11.2014 позивач направив відповідачу вимогу № 06/11-33 від 06.11.2014 про повернення помилково сплачених коштів. Проте відповідач вимогу залишив без відповіді та кошти в розмірі 204 928,00 грн. утримуються безпідставно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 порушено провадження у справі № 910/831/15-г та призначено справу до розгляду на 10.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/831/15-г від 10.02.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 20.01.2015, розгляд справи був відкладений на 19.02.2015.

Позивач в судовому засіданні 19.02.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 19.02.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 20.01.2015 та ухвали від 10.02.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 10, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 18.12.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт з ухвалою від 10.02.2015 був повернутий до суду відділенням поштового зв'язку Київ-80 з довідкою форми-20 без вручення адресату за позначкою «не знаходиться».

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист відправляє до пункту 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Оскільки, наявних в матеріалах справи документів достатньо для її розгляду, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 19.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно платіжного доручення № 653 від 14.07.2014 Приватне підприємство «Велена» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Анріон» було перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «за рекламні послуги згідно договору № 05/06 від 05.06.2014 у т.ч. ПДВ 20% - 33 333,33 грн.».

Згідно платіжного доручення № 657 від 14.07.2014 Приватне підприємство «Велена» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Анріон» було перераховано кошти в розмірі 4 928,00 грн. з призначенням платежу та «за піддони згідно накладної № 32 від 13.06.2014 у т.ч. ПДВ 20% - 821,33 грн.».

Спір виник внаслідок того, що відповідач обумовлені в платіжних дорученнях кошти перерахував помилково, а тому відповідач має повернути грошові кошти в розмірі 204 928,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язковість письмової форми до договорів про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідачем доказів в підтвердження наявності укладених між Приватним підприємством «Велена» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анріон» в будь-якій формі договорів, не подано.

Доказів в підтвердження надання позивачу будь-яких послуг або поставки товарів на суму 204 928,00 грн. відповідачем також не подано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність між позивачем та відповідачем договірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов'язання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи позивач звертався до відповідача з вимогою № 06/11-33 від 06.11.2014 про повернення коштів в розмірі 204 928,00 грн. Дана вимога надіслана 07.11.2014, що підтверджується фіскальним чеком № 9867 та описом вкладення кореспонденції у цінний лист.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 204 928,00 грн. коштів, які утримуються відповідачем безпідставно.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Приватного підприємства «Велена» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анріон» (м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 10, ) на користь Приватного підприємства «Велена» (м. Київ, вул. Костянтинівська, 59/5, кв. 15, ) безпідставно набуті кошти в розмірі 204 928 (двісті чотири тисячі дев'ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп. та 4 098 (чотири тисячі дев'яносто вісім) грн. 57 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 26.02.2015.

СуддяВ.В. Сівакова