ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 р. Справа № 914/4499/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами Акрополь", м.Львів,

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", м.Львів,

про визнання одностороннього правочину ЛМКП "Львівводоканал" у формі Акта - попередження №007410 недійсним.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Янівська Г.Я.,

від відповідача: Локарит Ю.В.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами Акрополь" подано позов до Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про визнання одностороннього правочину ЛМКП "Львівводоканал" у формі Акта - попередження №007410 недійсним.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.12.2014 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 20.01.2015 року. Ухвалою суду від 16.02.2015р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів. У судових засіданнях 20.01.2015р., 03.02.2015р. та 16.02.2015р. оголошувалася перерва.

У судове засіданні 02.03.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях по суті позовних вимог, просив суд позов задоволити. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем в односторонньому порядку винесено акт попередження №007410, який на думку позивача є одностороннім правочином, внаслідок чого у позивача виник обов'язок укласти договір на послуги з водопостачання та водовідведення та оплатити рахунок на суму 62'860,98грн.

Відповідач у судове засідання 02.03.2015 р. з'явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву та письмових поясненнях по справі, просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначив, що припинити водопостачання за адресою вул.Збиральна, 14 практично неможливо, оскільки колодязь та водозапірний кран знаходяться на території позивача, доступ до колодязя обмежується працівниками позивача, до того ж водопровідна мережа постачає воду до інших абонентів, зокрема, підприємство «Епіцентр». Крім того, відзначив, що оспорюваний акт не належить до актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників відповідних правовідносин. Також наголосив на тому, що акт попередження не є одностороннім правочином, оскільки не відповідає вимогам ст.207 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

19.10.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами Акрополь" та Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" укладено договір №307565 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі.

Відповідно до п. 1.1 договору Львівводоканал надає послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чиним законодавством України.

19.10.2012р. сторони підписали додаток №1 до договору №307565 від 19.10.2012р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналазаційної мережі, згідно якого послуги надаються на об'єктах позивача за адресами: м.Львів вул. Козланюка, 17 та м.Львів, вул.Мучна, 32.

Контролером ЛМКП "Львівводоканал" була проведена перевірка по вул.Збиральна, 14 на підставі якої складено акт №002736 від 08.09.2014р. про те, що при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі по вул.Збиральна, 14, належної абоненту "Гіпсова ліпнина", виявлено, що в приміщенні є умивальник з краном та водовідведення.

05.11.2014р. ЛМКП "Львівводоканал" було складено ще один акт про порушення №000913, у якому зазначено, що відбір води по вул.Збиральна, 14 проводиться без договору з ЛМКП "Львівводоканал" та має місце самовільне приєднання до мережі водопостачання; директор ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" від підпису відмовився.

На підставі проведених перевірок складено акт попередження №007410, у якому зазначено таке: заборгованість виникла на підставі договору №307565; абонент - ТзОВ Компанія управління проектами Акрополь", місце знаходження - Мучна, 32; заборгованість станом на 11.12.2014р. становить 62'860,98грн.; дата вручення 11.12.2014р.; заборгованість підлягає оплаті протягом трьох днів; при невиконанні вимог буде обмежено подачу води з мережі міського водопроводу, а поновлення водопостачання відбудеться після оплати заборгованості та рахунку за відновлення водопостачання.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може

бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших

осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з

цими особами.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Позивач просить визнати недійсним односторонній правочин, оформлений актом попередження №007410. Однак, даний акт попередження не містить усіх необхідних реквізитів, які є обов'язковими для письмової форми правочинів у силу вимог ст.207 ЦК України. Зокрема, в акті не зазначено прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої на підпис документа особи, а також відсутній підпис такої особи та печатка юридичної особи.

Згідно ст.235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Відповідно до п.4.3 договору ЛМКП «Львівводоканал» має право при невиконанні абонентом умов договору після завчасного попередження, припинити йому подачу води та приймання стоків.

Позивач вірно зазначає, що відмова від надання послуг водопостачання та водовідведення зі сторони ЛМКП «Львівводоканал» є видом оперативно-господарської санкції. Однак, предметом спору є не припинення водопостачання, яке передбачено договором як санкція, а акт попередження №007410. Натомість такий акт не є оперативно-господарською санкцією, а згідно п.4.3 договору є тільки передумовою для її застосування.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Оскільки акт-попередження №007410 не є одностороннім правочином та оперативно-господарською санкцією, суд відмовляє у задоволенні позову.

У силу вимог ст.49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.202, 207 Цивільного кодексу України, ст.235 Господарського кодексу України та ст.ст. 3, 12, 29, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 02.03.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 04.03.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.