ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 922/204/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Департаменту економіки та комунального майна ХМР, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс", м. Харків
про виконання договірних зобов'язань
за участю представників:

позивача -Шалак Я.О.,дов.№ 99/0/45-15 від 17.02.2015р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс" 12 458,80грн. штрафу та судові витрати, посилаючись на укладення між департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс", м. Харків договору № 180-14/3 від 15.05.2014 року щодо пайової участі участі відповідача у розвитку інфраструктури міста Харкова. В п.2.1.1 цього договору сторони передбачили загальну суму пайового внеску відповідача, яка складає 49 835,20грн. Перерахування коштів пайового внеску до міського бюджету повинно здійснюватись за графіком двома платежами, однак, відповідач всупереч вимог договору у строки передбачені договором не перерахував пайовий внесок, відповідно до інформації Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради від 06.06.2014року №425/0/124-14 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс", м. Харків перерахування коштів пайового внеску здійснено з порушенням строків, а саме 30.05.2014року та 24.06.2014рокуроку, у зв'язку із вищевикладеним позивачем були нараховані відповідні штрафні санкції, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2015 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, призначено її розгляд на 10.02.2015року.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2015року , у зв*язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 03.03.2015року.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2015року підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі , через канцелярію господарського суду Харківської області (вх.№ 8199 від 03.03.2015р.) надав Витяг з ЄДРПОУ стосовно місцезнаходження відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини своєї неявки суд не повідомив. Ухвала про порушення провадження у справі , направлена на адресу, яка вказана позивачем у позовній заяві, повернулась до суду без вручення адресату, з поміткою"за спливом строку зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, судом встановлено наступне.

28 жовтня 2013 року між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс", м. Харків укладено договір №16-14/1 щодо пайової участі відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова .

В п.2.1.1 цього договору сторони передбачили загальну суму пайового внеску відповідача, яка складає 49 835,20грн. Перерахування коштів пайового внеску до міського бюджету повинно здійснюватись за графіком двома платежами.

Господарським судом встановлено, що відповідач всупереч вимог договору у строки передбачені договором не перерахував пайовий внесок, відповідно до інформації Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради від 06.06.2014року №425/0/124-14 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс", м. Харків перерахування коштів пайового внеску здійснено з порушенням строків, а саме 30.05.2014року та 24.06.2014рокуроку, у зв'язку із вищевикладеним позивачем були нараховані відповідні штрафні санкції, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Статтею 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючими законами України.

Права місцевого самоврядування відповідно до статті 145 Конституції України захищаються в судовому порядку.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 3.1. договору від 15.05.2014року №180-14/3 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Замовником - відповідачем обов'язків, передбачених п. 2.1. цього договору, Замовник - відповідач сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

Позивачем нараховано штраф в розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін, в сумі 12 458,80грн.

Перевіривши нарахування 25% штрафу в сумі 12 458,80грн., нарахованих позивачем на підставі п.3.1. договору, суд визнав даний розрахунок таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам справи, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору у розмірі 1827,0 грн. покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 509,525.526,629 України, ст. 193 ,230 ГК України, ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична фірма "Вертекс"(61001, Харківська область, м.Харків, Комінтернівський район, вул. Смольна, буд.30,код 31062507) до бюджету міста Харкова (код платежу - 24170000, рахунок - №0002 , МФО -851011, код ЄДРПОУ 3799949, банк ГУДКСУ у Харківській області , одержувач -УДКСУ у м. Харкові, Харківської області) штраф в сумі 12 458,80грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,0грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.03.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк