ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р.Справа № 923/1684/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

Суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І..

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Ярославська Ж.М. по дов. №1-11-2304 від 13.02.2015р.

від відповідача - Смолієнко О.В. по дов. №5/5 від 12.09.2014р.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

на рішення господарського суду Херсонської області від 04.12.2014р.

у справі № 923/1684/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Приватного акціонерного товариства "Фрідом Фарм Інтернешнл"

про стягнення 90.000,00 грн..

Встановив:

В листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (Далі - Банк) звернувся до господарського суду Херсоснької області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Фрідом Фарм Інтернешнл" (Далі - Товариство) про стягнення 90.000,00 грн. у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк зазначає, що факт укладення кредитного договору встановлений рішенням господарського суду Київської області № 19/223-09 від 24.06.2010р. у справі за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ДП "КВМ" та ЗАТ "Фрідом Фарм Інтернешнл" та рішенням господарського суду Київської області № 8/058-11 від 31.05.2011р. у справі за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ДП "КВМ" та ЗАТ "Фрідом Фарм Інтернешнл". Цей факт не підлягає доказуванню на підставі ст.35 ГПК України.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 19/223-09 від 24.06.2010р. було встановлено порушення умов кредитного договору №804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р. ЗАТ "Фрідом Фарм Інтернешнл" та вирішено стягнути з нього на користь ПАТ "КБ "Надра", заборгованість по поверненню кредитів у сумі 30.108.132,79грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 2.837.989,19грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 96 991,89грн..

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 8/058-11 від 31.05.2011р. також було встановлено порушення умов кредитного договору № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р. ЗАТ "Фрідом Фарм Інтернешнл" (зокрема прострочення відповідачем виконання своїх зобов'язань) та вирішено стягнути з нього на користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 9 937597,29грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 2 991 425,68грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами в сумі 137 534,34грн., інфляційні витрати за порушення виконання грошових зобов'язань за кредитними договорами: № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р., № 804/09/01/2008/980-К/23 від 09.01.2008р., № 804/09/01/2008/980/-К/25 від 09.01.2008р., № 25/5/2008/980-К/2 від 10.01.2008р., № 25/5/2008/980-К/3 від 10.01.2008р.

Факт прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р. встановлено рішеннями господарського суду Київської області від 24.06.2010р. у справі №19/223-09 та від 31.05.2011р. у справі № 8/058-11, не потребує доведення на підставі ст.35 ГПК України.

Відповідач позов не визнав, заперечує проти позову по суті та заявив про застосування позовної давності щодо вимог за позовом.

Товариство зазначає, що вони були зобов'язані повернути отримані транші в межах кредитної лінії та відсотків за користування ними до 08.01.2010р. Сторони дійшли згоди та встановили щоквартальне погашення нарахованих відсотків, в редакції додаткової угоди № 1/3 за п.3.2.3 кредитного договору відповідач був зобов'язаний достроково погасити заборгованість з кредитною лінією та/або траншами, виданими в межах кредитної лінії, відсотками за їх користування, а також суми неустойки та комісії у випадку хоча б одноразового порушення будь-якої умови кредитного договору.

У серпні 2009р. позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про стягнення заборгованості за тілом кредиту, за якою господарським судом Київської області порушено провадження про стягнення заборгованості за кількома кредитними договорами, в тому числі № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, перервалась позовна давність за вимогами кредитодавця до позичальника з договору № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р.

Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає і позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених ст.625 ЦК України, незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів, про що зазначено і в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських справ".

У зв'язку зі зверненням позивача у серпні 2009р. до господарського суду з позовом про стягнення боргу, строк позовної давності за цією вимогою був перерваний та розпочав перебіг заново з 01.09.2009р. як за основною вимогою про стягнення боргу, так і щодо 3% річних, пов'язаних причинно-наслідковим зв'язком з основним зобов'язанням. Загальний строк позовної давності в три роки за позовом сплив 01.09.2012р., а позов заявлено у листопаді 2014р. після закінчення строку позовної давності.

Поряд з цим відповідач стверджує, що заборгованість за кредитним договором погашена у повному обсязі сплатою ЗАТ "Фрідом Фарм Інтернешнл" на користь ПАТ "КБ "Надра" 34084582,57грн. за платіжним дорученням № 7230 від 28.12.2010р. на виконання рішення суду у названій справі № 19/223-09 від 24.06.2010р. та внесенням на депозит нотаріуса 16259559,21грн. за платіжним дорученням № 192 від 03.10.2011р. з метою добровільного виконання рішення господарського суду Київської області від 03.10.2011р. у справі № 8/058-11.

Дана заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору погашена у повному обсязі, факт такого погашення встановлено рішенням господарського суду м.Києва у справі № 35/427 від 04.09.2013р. про припинення дії договорів іпотеки, рішенням господарського суду м.Києва у справі № 27/399 від 17.02.2014р. про припинення дії договорів застави, визнання права, зобов'язання вчинити певні дії, постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 27/399 від 01.04.2014р., постановою Вищого господарського суду України по справі № 27/399 від 07.08.2014р. та не потребує доказування на підставі ст.35 ГПК України.

Також відповідач зазначив, що наданий позивачем розрахунок 3% річних є неправильним, таким, що не відповідає дійсності, так як у ньому нарахування здійснюються до 19.10.2011р. при тому, що кредит було погашено 28.12.2010р..

Крім того, відповідач вказує, що відповідно до змісту ст.625, 1050 ЦК України 3% річних нараховуються на борг по сплаті лише суми позики (тіла кредиту), а не на борг по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених кредитним договором. Це підтверджується позицією Верховного Суду України, наведеною в Аналізі практики застосування ст.625 ЦК України від 04.03.2014р., а саме, в розділі Аналізу "Особливості відповідальності за порушення грошового зобов'язання в окремих видах правовідносин".

Представник позивача в судове засідання суду першої інстанції не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 04 грудня 2014 року, винесеним суддею Чернявським В.В. в позові відмовлено повністю.

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено існування тривалості певних періодів прострочки оплати грошових коштів, зазначених Банком у розрахунках 3% річних, а тому посилання позивача щодо встановлення фактів прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань на підставі рішень господарського суду Київської області є необгрунтованим та безпідставним.

Не погоджуючись із даним рішенням, Банк звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що факт прострочення відповідачем виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором №804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р. встановлений рішенням господарського суду Київської області у справі №19/223-09 від 24.06.2010р. та рішенням господарського суду Київської області у справі №8/058-11 від 31.05.2011р., а тому не потребує доведенню на підставі положень статті 35 Господарського процесуального Кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом, 09.01.2008р. між Банком та Товариством був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №804/09/01/2008/980-К/21, що підтверджується рішенням господарського суду Київської області №19/223-09 від 24.06.2010р. та рішенням господарського суду Київської області №8/058-11 від 31.05.2011р..

В обґрунтування позовних вимог Банк надав до суду першої інстанції копії завірених позивачем двох судових рішень, копію розрахунку 3% річних в сумі 21.846.49,57грн. за порушення строку повернення кредиту та в сумі 892.287,57грн. за порушення строків сплати процентів (загалом в цьому розрахунку 3.0769.37,14грн. в якості 3% річних - 2184649,57 + 892287,57 = 3.076.937,14), копію письмової вимоги до банку № 1-5-8273 від 09.07.2013р. з пропозицією сплатити 4.447.171,13 грн. в якості 3% річних, з яких 3.076.937,14грн. за договором № 804/09/01/2008/980-К/21.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для вимоги про стягнення 3 відсотків річних, позивач повинен зазначити кількість певних днів прострочки платежів, наявність певних розмірів боргу протягом певних періодів прострочки, за які нараховуються 3% річних.

Періоди прострочки певних сум, за які нараховано 3% річних, позивач не зазначив.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку 3% річних, періоди нарахування відсотків річних за порушення строків повернення кредиту в розрахунку взято з проміжку часу з 17.01.2008р. по 19.10.2011р., а періоди нарахування відсотків річних за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами - з 21.01.2008р. по 19.10.2011р..

Як вже зазначено, позивач як на підстави своїх вимог посилається лише на названі факти, які встановлені судовими рішеннями у справах № 19/223-09 та № 8/058-11.

Проте за рішеннями господарського суду Київської області від 24.06.2010р. у справі № 19/223-09 та від 31.05.2011р. у справі № 8/058-11 (копії на а.с.13-27), з огляду на текст цих рішень, при встановленні факту укладення договору № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р.:

- встановлено наявність боргу відповідача перед позивачем на 25.08.2009р. з повернення кредитів у сумі загалом 30113132,79грн., та "по процентам за користування кредитними коштами" у сумі загалом 2842989,19грн. за п'ятьма кредитними договорами: № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р., № 804/09/01/2008/980-К/23 від 09.01.2008р., № 804/09/01/2008/980/-К/25 від 09.01.2008р., № 25/5/2008/980-К/2 від 10.01.2008р., № 25/5/2008/980-К/3 від 10.01.2008р. - при цьому суму заборгованості за договором № 804/09/01/2008/980-К/21 від 09.01.2008р. не виокремлено (рішення від 24.06.2010р. у справі № 19/223-09);

- встановлено наявність боргу відповідача перед позивачем на 25.03.2011р. за процентами за користування кредитними коштами в сумі 9937597,29грн. за тими ж п'ятьма кредитними договорами без виокремлення боргу за договором № 804/09/01/2008/980-К-21 від 09.01.2008р.;

- та не встановлено фактів існування сум боргів зазначених позивачем у названих 73-х та 46-ти строчках розрахунку (від 70924,62грн. до 20644007,98грн. та від 14862,88грн. до 16037502,95грн.) протягом названих періодів за цими строчками від 1 до 1022 днів у проміжку часу з 17.01.2008р. по 19.10.2011р. та від 14 до 31 дня у проміжку часу з 21.01.2008р. по 19.10.2011р..

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не були надані суду належні та допустимі докази на підтвердження викладеного в позові, а саме обґрунтованого розрахунку 3% річних.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України N 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Позивач при розгляді даної справи, ніяких відповідних доказів як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не надав, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99;101;103-105

ГПК України суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 04.12.2014р. по справі № 923/1684/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 02.03.2015р.

Головуючий суддя Ліпчанська Н.В.

Суддя Лисенко В.А.

Суддя Ярош А.І.