ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року Справа № 904/9358/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Загорська М.Р.

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства птахофабрика "ЛОЗУВАТСЬКА" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКО ІНВЕСТСТМЕНТС ПАБЛІК ЛІМІТЕД", с. Лозуватка, Дніпропетровської області,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 р. у справі № 904/9358/14

за позовом Дочірнього підприємства птахофабрика "ЛОЗУВАТСЬКА" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКО ІНВЕСТСТМЕНТС ПАБЛІК ЛІМІТЕД", с. Лозуватка, Дніпропетровської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство птахофабрика "Лозуватська" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Авангардко інвестментс Паблік Лімітед" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон" про визнання договору №2758 від 04.06.2014р. недійсним, як фіктивного, з посиланням на ст.ст.203,215 ЦК України,ст.ст.193 ч.1 ,207 Господарського кодексу України

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015р. по справі №904/9358/14 (суддя -Мілєва І.В.) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Рішення суду мотивоване тим, що підстави для визнання договору недійсним, як фіктивного, відсутні. Суд вказав, що позивачем не доведено факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015р. у справі № 904/9358/14, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення по справі. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/9358/14 від 21.01.2015р., визнати договір №2758 від 04.06.2013р. року про надання охоронних послуг, що укладений між ДП птахофабрика «Лозуватська» ПАКзОВ «Авангардко Інвестментс Паблік Лімітед» та товариством з обмеженою відповідальністю «КР-ЛЕГІОН», недійсним.

Зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 02.03.2015р., справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Березкіна О.В.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 03.03.2015р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,04.06.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон" (охоронне агентство або охорона) та Дочірнім Підприємством Птахофабрика "Лозуватське" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Авангардко Інвестментс Паблік Лімітед" (замовник) було укладено договір про надання охоронних послу № 2758 (далі - договір).

Згідно з пунктом 2.1 договору, охоронне агентство зобов'язується забезпечити не проникнення на об'єкт охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону (додаток 4 до договору), а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству згідно протоколу погодження договірної ціни, що є додатком № 3 до договору.

Обов'язок охорони організувати та забезпечити цілодобову охорону об'єкту охорони згідно даного договору та Інструкції по охороні об'єкта замовника від розкрадань (п. 3.1. договору).

Також ,в п.8.2 договору сторони узгодили, що дія договору може бути припинена достроково, причому сторона-ініціатор припинення розірвання договору інформує про це іншу сторону у письмовій формі не менше ніж за 10 днів, а відповідно до п.10.1. договору, він набирає чинності з 04.06.2013р. і діє до 04.06.2014р.

Позивач послався на те, що вказаний договір відповідач систематично порушував, неналежно виконуючи взяті на себе зобов'язання тому просить визнати договір недійсним.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Зі змісту ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України вбачається, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів; права і законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Слід зазначити, що частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу передбачено те ,що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), а підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

У наведеній статті визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, зі змісту ст.204 Цивільного кодексу України вбачається те, що правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Зі змісту ст..207 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач, вбачається, що господарське зобов'язання ,що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути визнано судом недійсним, але позивачем не доведено те, що спірний правочин не відповідає вимогам закону, або вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Так, позивач послався в позовній заяві на те, що відповідач не бажав реального настання правових наслідків, які обумовлені оспорюваним договором.

Відповідно до абз.1-3 п.3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013р. № 11, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У тому разі ,коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Так, позивач не заперечує те, що укладаючи договір з відповідачем, він мав на маті отримати послуги з охорони об'єкта, визначеного в договорі. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Що стосується дій відповідача, то на виконання умов договору, відповідач надавав позивачу послуги, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання виконаних робіт, а саме:

- акт здачі-приймання виконаних робіт від 30.11.2013р. на суму 112728,00 грн.(а.с. 85);

- акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.10.2013р. на суму 112728,00 грн. (а.с. 86);

- акт здачі-приймання виконаних робіт від 30.09.2013р. на суму 112728,00 грн. (а.с. 87);

- акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.08.2013р. на суму 112 728,00 грн. (а.с. 88), а згідно з випискою по рахунку (а.с. 100) позивач частково оплачував надані відповідачем послуги.

За вказаних обставин, доказами по справі доведено те, що як позивач, так і відповідач здійснювали дії, направлені на виконання умов укладеного договору.

Згідно з п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013р. № 11 за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Додатковою угодою від 19.12.2013р. сторони домовились припинити дію договору з 19.12.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2015р. позивач подав до суду заперечення на акти від 10.12.2013р., 19.12.2013р., у зв'язку з тим, що співробітники служби охорони були відсутні на постах охорони та були допущені порушення вимог договору про надання охоронних послуг та послався на ст.193 Господарського кодексу України, яка передбачає належне виконання умов зобов'язання кожною стороною такого зобов'язання.

Слід зауважити, що відповідно до п. 5.1 договору, охоронне агентство несе повну матеріальну відповідальність за збитки, спричинені внаслідок неналежного виконання нею свої зобов'язань, зокрема, за заподіяні розкрадання товарно-матеріальних цінностей, тому Дочірнє підприємство птахофабрика "Лозуватська" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Авангардко інвестментс Паблік Лімітед", має право вимагати застосування передбачених законом та договором наслідків, зокрема стягнення штрафу, збитків тощо, а не визнання правочину недійсним.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з тим, що підстави для визнання недійсним договору про надання охоронних послуг № 2758 від 04.06.2013р. відсутні, тому в задоволенні позовних вимог судом обґрунтовано відмовлено.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства птахофабрика "ЛОЗУВАТСЬКА" Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКО ІНВЕСТСТМЕНТС ПАБЛІК ЛІМІТЕД", с. Лозуватка, Дніпропетровської області, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року по справі №904/9358/14, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 10.03.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

О.В. Березкіна