ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 914/2765/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" від 01.12.14р., б/н

на рішення господарського суду Львівської області від 18.11.2014р.

у справі № 914/2765/14

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м.Київ

до відповідача-1 дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Львів

відповідача-2 служби автомобільних доріг у Львівській області, м.Львів

про стягнення 35496 11 грн.,

за участю представників сторін:

- від позивача - не з'явився,

- від відповідача-1 - Кондрашов Д.І.,

- від відповідача-2 - Лущак О.Є.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.11.2014р. у справі №914/2765/14 (суддя Запотічняк О.Д.) задоволено позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (надалі - ПрАТ «СК «Уніка») до дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - ДП «Львівський облавтодор»), стягнуто з нього на користь позивача 35496,11 грн. шкоди та 1827,00 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог до служби автомобільних доріг у Львівській області відмовлено за безпідставністю.

При прийнятті рішення суд виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням ДП «Львівський облавтодор» своїх обов'язків щодо утримання дороги, 21.10.2011р. на 410км+950м. автомобільної дороги Н-09 Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів (м.Бібрка) сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «Фольксваген-Гольф» внаслідок наїзду на яму втратив керування, виїхав на зустрічну смугу і зіткнувся з автомобілем «Деу-Нексіа», який у свою чергу зіткнувся з автомобілем «Шевроле Авео». У зв'язку з цим ПрАТ «СК «Уніка» (страховик) виплатив страхове відшкодування в розмірі 35496,11 грн. страхувальнику - ПАТ «Банк Кіпру», майнові інтереси якого, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу «Шевроле Авео», були застраховані. Зважаючи на наведене, позивач звернувся до відповідача-1 з позовною заявою про відшкодування шкоди у зазначеному обсязі, яка, відповідно до положень ст.993, ч.1 ст. 1191ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", підлягає задоволенню.

Дане рішення оскаржив відповідач-1, оскільки вважає, що при його прийнятті суд не застосував норми законодавства, які підлягали застосуванню, в рішенні відображені висновки, що не відповідають обставинам справи, а також судом було визнано встановленими обставини, що не були належним чином доведені, у зв'язку з чим рішення просив скасувати та прийняти нове, яким повністю відмовити в позові. Скаржник зазначив, зокрема, що власником усіх автодоріг загального користування та суб'єктом, що несе відповідальність за шкоду, заподіяну неналежним станом доріг, є держава Україна, а уповноваженим органом управління дорогами є Державна служба автомобільних доріг України та її територіальні підрозділи. Факт укладення між відповідачами договору на ремонт та експлуатаційне утримання доріг не позбавляє відповідача-1 обов'язків по утриманню автомобільних доріг та відповідальності за неналежне їх виконання, а відповідні договірні положення про відповідальність відповідача-2 можуть реалізовуватись виключно в порядку його регресної відповідальності перед відповідачем-1. Крім того, скаржник вважає, що матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв'язок між неналежним станом автомобільної дороги та заподіянням шкоди застрахованому автомобілю.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, служба автомобільних доріг у Львівській області подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач-2 зазначив, що метою діяльності служби автомобільних доріг є організація утримання доріг в належному технічному стані, в той же час, як дорожньо-експлуатаційні організації (зокрема, відповідач-1) зобов'язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів і, відповідно, вони несуть відповідальність за невиконання цього обов'язку. Вказане випливає із ч.4 п.13 договору між відповідачами, а також з постанови Франківського районного суду м.Львова від 22.10.2012р., у якій встановлено вину посадової особи відповідача-1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Аналогічні пояснення містяться у відзиві на апеляційну скаргу, поданому ПрАТ «СК «Уніка».

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому ухвали суду від 19.12.2014р. (а.с. 6, том 2). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія вважає за можливе завершити розгляд апеляційної скарги без представника позивача.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

09.03.2011р. між ПрАТ «СК «Уніка» (страховик) та ПАТ «Банк Кіпру» (страхувальник) було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №014042/4002/0000691 (надалі - договір страхування), згідно якого ПрАТ «СК «Уніка» застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу марки «Шевроле Авео», державний номерний знак ВС9646ВХ (а.с. 10-18, том 1). Строк дії договору погоджено сторонами до 18.03.2012р.

Як вбачається з довідки слідчого відділу УМВС України на Львівській залізниці (а.с. 20-21, том 1), 21.10.2011р. близько 17 год. 50 хв. на 410 км + 950 м автодороги Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки «Шевроле Авто», ДНЗ ВС9646ВХ, який належить ПАТ «Банк Кіпру», під керуванням водія Серватяка Віталія Богдановича, транспортного засобу марки «Фольксваген», ДНЗ 000-85ІС, під керуванням водія Ващишин Ольги Ігорівни, та транспортного засобу марки «Деу Нексія», ДНЗ ВС9686ВЕ, під керуванням водія Кузьмічова Володимира Івановича.

Як зафіксовано в даній довідці, автомобіль «Фольксваген» внаслідок наїзду на перешкоду (яму) втратив керування та виїхав на зустрічну смугу де зіткнувся з автомобілем «Деу Анексія», який внаслідок удару виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем «Шевроле Авео».

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження здійсненого судовим експертом ФОП Величко А.Д. від 29.09.2013р. №317/09-13 (а.с. 25-42, том 1), розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Шевроле» склав 52512,04 грн.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 24.10.2011р., стархового акту №00077515/1 від 07.11.2013р. (а.с. 19, 23-24 том 1) позивачем було виплачено власнику «Шевроле Авео» страхове відшкодування в сумі 35496,11 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 13.11.2013р.р. №2039865 (а.с. 43, том 1).

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 22.10.2012р. у справі №1326/7152/2012 (а.с. 22, том 1) встановлено, що Патрило Сергій Миколайович, який працює заступником директора ДП "Львівський облавтодор", порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме допустив напливи та ямковість на дорожньому покритті, що призвело до згаданої дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки Петрило С.М. перебував з відповідачем-1 у трудових відносинах, то відповідно до ст. 1172 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування", ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до ДП "Львівський облавтодор" спершу з претензією від 27.05.2014р. №06698 (а.с. 47-49, том 1), а згодом з позовом про відшкодування 35496,11 грн. шкоди.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з вимогами статті 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Статтею 24 цього Закону передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно зі статтею 13 Закону, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає, серед іншого, за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положення про службу автомобільних доріг у Львівській області (нова редакція), затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України 02.11.2011р. № 12, метою діяльності служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів, штучних споруд. Предмет діяльності служби серед іншого полягає у організації будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування (а.с. 147-150, том 1).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг належить серед іншого: передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Оскільки служба автомобільних доріг в Львівській області не має підпорядкованих структурних дорожньо-будівельних підрозділів, то вона виконує свої зобов'язання, передбачені Законом України "Про автомобільні дороги" та "Положенням про Державну службу автомобільних доріг України", шляхом укладення угод на тендерній основі з різними підрядними організаціями.

В ході розгляду справи було встановлено, що 24.12.2010р. між службою автомобільних доріг у Львівській області (замовником) та ДП «Львівський облавтодор» (підрядником) було укладено договір №4-ПЕ про надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування Львівської області (надалі - договір ремонту та утримання доріг, а.с. 151-155, том 1), відповідно до якого підрядник взяв на себе у 2011 році юридичну відповідальність та зобов'язався забезпечувати надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області у відповідності до додатку №3 (акт передачі автомобільних доріг) та згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема «Класифікації робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування» (ВБН Г.1-218-530:2006).

За актом передачі автомобільних доріг (додатком № 3 договору), відповідач-2 передав, а відповідач-1 прийняв мережу автомобільних доріг державного та місцевого значення Львівської області для виконання робіт з поточного ремонту і експлуатаційного утримання (а.с. 156-162, том 1), в тому числі і дорогу Н-09 Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів на ділянці км. 388+396 - км. 432+169, тобто зазначену в позовній заяві ділянку автодороги.

Згідно ч.4 п.13 договору ремонту та утримання доріг, підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг (робіт), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд вірно встановив, що виникнення умов, що створили загрозу безпеці руху автотранспорту і спричинили ДТП відбулося з вини відповідача-1, виходячи з наступного:

Як вбачається з довідки слідчого відділу УМВС України на Львівській залізниці автомобіль марки «Фольксваген», внаслідок наїзду на перешкоду (яму) втратив керування та виїхав на зустрічну смугу де зіткнувся з автомобілем «Деу анексія», який внаслідок удару виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем «Шевроле Авео». У вказаній довідці, крім цього, зазначено, що усі водії діяли в межах Правил дорожнього руху України, а ДТП сталась внаслідок порушення ст.ст.9, 24 Закону України «Про дорожній рух» через неналежний стан покриття.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заподіяння шкоди застрахованому автомобілю лежить у прямому причинно-наслідковому зв'язку із неналежним утриманням автодороги, а відповідні доводи скаржника про його відсутність - надумані і документально не обґрунтовані.

Як зазначалось вище, постановою Франківського районного суду м.Львова від 22.10.2012р. у справі №1326/7152/2012 було встановлено, що заступник директора ДП "Львівський облавтодор" Патрило Сергій Миколайович, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме допустив напливи та ямковість на дорожньому покритті, що призвело до згаданої дорожньо-транспортної пригоди. Судом було встановлено, що в діях Патрила С.М. вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, однак адміністративну справу було закрито у зв'язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, відповідальність за шкоду заподіяну Партилом С.М. при виконанні (невиконанні) ним своїх службових обов'язків заступника директора ДП "Львівський облавтодор" має нести вказане підприємство.

Згідно з вимогами статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем-1 своїх обов'язків по утриманню дороги, настання дорожньо-транспортної пригоди, причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та неналежним виконанням відповідачем-1 своїх обов'язків по утриманню дороги, факт заподіяння шкоди, у зв'язку з чим, судом першої інстанції було вірно застосовано ст.993 ЦК України, задоволено позовні вимоги до відповідача-1 та відхилено, як необґрунтовані, позовні вимоги до відповідача-2.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 18.11.2014р. у справі №914/2765/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 25.02.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.