РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015Справа №910/26991/14
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Кримський титан"
доРади міністрів Автономної Республіки Крим
пророзірвання договору
Представники:
від позивача: Карук О.О. - представник за довіреністю № 01-02-15/17 від 12.01.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.12.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Кримський титан" з вимогами до Ради міністрів Автономної Республіки Крим про розірвання договору оренди землі № 4/53 від 16.01.2012.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач внаслідок тимчасової окупації території Автономної республіки Крим позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме втратив можливість здійснювати свою підприємницьку діяльність на території Автономної республіки Крим, у зв'язку з чим договір оренди землі № 4/53 від 16.01.2012 підлягає розірванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 порушено провадження у справі № 910/26991/14, розгляд справи призначений на 25.12.2014.

23.12.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Прокуратури Автономної республіки Крим надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 29.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 19.02.2015 та продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Представник відповідача у судове засідання 19.02.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме інформація про розгляд справи, розміщена на офіційному вебсайті Господарського суду міста Києва за адресою: http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/.

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 №01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким визначено, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, підтверджується повідомленням Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до пункту 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 N 01-06/2052/14).

Згідно з підпунктом 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

У судове засідання 19.02.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 19.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2012 між Радою міністрів Автономної республіки Крим (орендодавець за договором) та Приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН» (орендар за договором) укладено договір оренди землі № 4/53-2, відповідно до умов якого орендодавець, на підставі постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 26.12.2011 № 680 «Про надання земельних ділянок в оренду Приватному акціонерному товариству «Кримський ТИТАН» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель промисловості, транспорту, зв'язку енергетики, оборони та іншого призначення, розташовані за межами населених пунктів та території Суворівської сільської ради м. Армянська автономної Республіки Крим.

В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 38,7166 га, у тому числі: землі промисловості - 28,30 га, землі для забезпечення та очищення стічних вод - 3,9966 га, землі для виробництва та розподілення електроенергії - 6,42 га (пункт 2 договору оренди землі).

Згідно з пунктом 3 договору оренди землі на земельних ділянках знаходяться об'єкти нерухомого майна: будівлі і споруди, які знаходяться у власності Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» відповідно до додатку № 1 до договору оренди землі від 16.01.2012 № 4/53-2 укладеного між Радою міністрів Автономної республіки Крим та Приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН», а також інші об'єкти інфраструктури, які знаходяться у власності Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» відповідно до додатку № 2 до договору оренди землі від 16.01.2012 № 4/53-2 укладеного між Радою міністрів Автономної республіки Крим та Приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН».

У відповідності до пункту 8 договору оренди землі договір укладено строком на 49 років.

Положеннями пункту 14 договору оренди землі сторони встановили, що земельні ділянки передаються в оренду для обслуговування розміщених на них об'єктів нерухомого майна (будівель та споруд), які знаходяться у власності Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН», а також для будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної інфраструктури.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 20.02.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельні ділянки загальною площею 38,7166 га, що розташовані та території Суворівської сільської ради м. Армянська автономної Республіки Крим.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, зміна та припинення правовіднощення.

Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 1 до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», що також кореспондується з норм частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з нормами частин 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За приписами частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 37 договору оренди землі сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законами України

У відповідності до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Господарського процесуального кодексу України, позивач при зверненні до суду з вимогами про розірвання договору оренди землі повинен бути доведений факт порушення відповідачем умов укладеного правочину, невиконання або неналежне виконання відповідачем передбачених законом або договором обов'язків.

Позивач стверджує, що про те, що договір оренди землі № 4/53-2 від 16.01.2012 підлягає розірванню, оскільки позивач внаслідок тимчасової окупації території Автономної республіки Крим позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме втратив можливість здійснювати свою підприємницьку діяльність на території Автономної республіки Крим.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) (частина 2 статті 3 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено судом, 01.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН» (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Титанові Інвестиції» (орендар за договором) укладено договір оренди майна, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окремо визначене майно, склад і вартість якого наведені у додатках № 1-4 до договору.

Положеннями пункту 10.1 договору оренди майна даний договір укладено строком на 6 (шість) місяців і діє з 01.07.2014 до 31.12.2014 включно.

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. договору оренди майна орендна плата складає без ПДВ за базовий місяць оренди - липень 2014 року 1 150 000,00 доларів США. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати поточного місяця на індекс інфляції на наступний місяць.

Крім того, судом встановлено, що 01.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Кримський ТИТАН» (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Титанові Інвестиції» (виконавець за договором) укладено договір про переробку давальницької сировини, відповідно до умов якого виконавець погоджується здійснювати роботи з переробки давальницької сировини на готову продукцію відповідно до технологічної схеми, а замовник погоджується прийняти та оплатити такі роботи.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, спрямовану на виконання робіт з переробки давальницької сировини та надання послуг з оренди майна вартісного характеру, що підтверджується укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю «Титанові Інвестиції» договором оренди майна від 01.07.2014 та договором про переробку давальницької сировини від 01.07.2014. Крім того, суд зазначає, що суду не надано доказів визнання недійсними та розірвання даних договорів, а тому суд вважає твердження позивача стосовно того, що останній втратив можливість здійснювати свою підприємницьку діяльність на території Автономної республіки Крим необґрунтованими та такими, що спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, суд зазначає, що за приписами частини 13.1 статті 13 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» об'єкти права приватної, державної та комунальної власності, що розташовані (знаходяться) на тимчасово окупованій території України, залишаються у власності осіб, які мали такі об'єкти у власності (користуванні) на початок тимчасової окупації.

Відповідно до преамбули Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 № 1636-VII визначено, що даний закон є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим», та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

Вільна економічна зона «Крим» запроваджується у межах двох адміністративно-територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (частина 1.1 статті 1 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України»).

Положеннями частини 2 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (частина 3 статті 188 Господарського кодексу України).

Відповідно частини 5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано заявлену вимогу про розірвання договору оренди, не надано будь-яких доказів порушення права власності на будівлі і споруди, які розташовані на земельних ділянок, що передані позивачу в оренду за спірним договором, а також не надано суду будь-яких доказів звернення до відповідача з пропозицією про розірвання договору чи настання обставин з якими норми чинного законодавства України пов'язують розірвання договору в судовому порядку.

Оскільки, позивач не довів, що настали істотні зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору оренди землі № 4/53 від 16.01.2012, тому вимоги Приватного акціонерного товариства "Кримський титан" щодо розірвання договору оренди землі № 4/53 від 16.01.2012 визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.02.2015

Суддя Н.Б. Плотницька