КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р. справа№ 910/21225/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Нурматов Б.Н., Петручок А.В.

відповідача - Андрух О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р.

у справі № 910/21225/14 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві

до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк»

про спонукання до вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Національна авіакомпанія «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» про зобов'язання задовольнити заяву на купівлю іноземної валюти до договору розрахунково-касового обслуговування № 292/1 від 03.01.1997 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21225/14 повністю відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21225/14, Національна авіакомпанія «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що Тимчасова адміністрація ПАТ «Старокиївський банк» була введена з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р. включно, докази її продовження відсутні, а тому застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є помилковим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/21225/14, а розгляд справи призначено на 26.02.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.01.1997 р. між Національною авіакомпанією «Узбекистон Хаво Йуллари» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йуллари» в місті Києві (далі - клієнт) та Акціонерним банком «Старокиївський банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк», (далі - банк) було укладено договір № 292/1 про розрахунково-касове обслуговування (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору для зберігання грошових коштів та здійснення всіх видів розрахунково-касових операцій банк відкриває клієнту розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 2.2 договору банк взяв на себе зобов'язання забезпечувати збереження ввірених йому грошових коштів клієнта, своєчасно та вірно проводити розрахункові операції за дорученням клієнта у відповідності до діючих нормативних актів про безготівкові розрахунки, здійснювати прийом готівки відповідно до діючих нормативних актів, видавати позивачу готівкові кошти з розрахункового рахунку на виплату заробітної плати та на інші цілі, передбачені законодавством, в межах та у строки, вказані в касовій заявці.

Як передбачено п. 3.1 договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися в установленому порядку коштами, що перебувають на його рахунку, давати банку доручення по розрахунковому обслуговуванню поточного рахунку та вимагати звіт про виконання доручень, здійснювати платежі в межах залишку коштів на розрахунковому рахунку на умовах, визначених чинним законодавством, отримувати готівкові кошти у відповідності до касової заявки для використання їх на цілі, передбачені законодавством.

11.06.2014 р. позивачем було подано відповідачу заяву на купівлю іноземної валюти № 82 у розмірі 375 000,00 дол США, платіжне доручення № 2854 від 11.06.2014 р. на суму 4 500 000,00 грн та платіжне доручення № 82 від 11.06.2014 р. в іноземній валюті на перерахування коштів у розмірі 375 000,00 дол США на рахунок Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йуллари» в Ташкенті.

Відповідно до платіжного доручення № 3 від 07.07.2014 р. та виписки з рахунку від 07.07.2014 р. кошти у розмірі 4 500 000,00 грн, перераховані позивачем на купівлю валюти, були повернуті банком на рахунок позивача.

19.06.2014 р. позивач звернувся з листом № 73 до відповідача з проханням заблокувати розрахунковий рахунок № 57 з 19.06.2014 р. до 30.06.2014 р.

10.07.2014 р. позивач звернувся з листом № 86 до відповідача, з проханням провести дії щодо купівлі валюти, згідно наданих позивачем 11.06.2014 документів.

08.07.2014 позивач звернувся до банку із заявою про включення вимог позивача у розмірі 5 441 692,28 грн. та 841,51 дол США до реєстру кредиторів.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав доручення клієнта на купівлю та перерахування 375 000,00 дол США 13.06.2014, але не пізніше 16.06.2014 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

У відповідності до п.1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Пунктом 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші, ніж встановлені в абзаці першому цього пункту, строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Згідно з п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Вбачається, що постановою правління Національного банку України № 365 від 17.06.2014 р. Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням № 50 від 17.06.2014 р. виконуючою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Старокиївський банк» строком на три місяці з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» Пантіну Л.О.

11.09.2014 р. Правління Національного банку України прийняло постанову № 563 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк».

17.09.2014 р. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 92 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Таким чином, на момент звернення позивача з позовом до суду першої інстанції (у жовтні 2014 року) у відповідача вже було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Як передбачено ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку, як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до банківських послуг належать операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

В силу вимог ч. 9 ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Встановлено, що станом на момент розгляду спору, Національним банком України було відкликано у ПАТ «Старокиївський банк» банківську ліцензію, у зв'язку з чим відповідач не зміг виконати заяву на купівлю іноземної валюти № 82 від 11.06.2014 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» задовольнити заяву № 82 від 11.06.2014 р. на купівлю іноземної валюти до договору розрахунково-касового обслуговування № 292/1 від 03.01.1997 р. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що Тимчасова адміністрація ПАТ «Старокиївський банк» була введена з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р. включно, докази її продовження відсутні, а тому застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є помилковим, колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

17.06.2014 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 р. № 365, прийнято рішення № 50 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» строком на три місяці з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 р. № 563 та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2014 р. № 92 було розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.2014 р.

Крім того, у зв'язку з ліквідацією відповідача, останній не може задовольнити кредиторські вимоги позивача поза процедурою ліквідації, в іншій черговості ніж передбачено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити з вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та враховувати, що цим Законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в особі Представництва Національної авіакомпанії «Узбекистон Хаво Йулларі» в місті Києві залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21225/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/21225/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран