ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Справа № 911/400/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Переяслав-Молпродукт",

08431, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Дем'янці, вул. Леніна, буд. 52

до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради,

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шевченка, 122

про стягнення 404 089,24 грн.

за участю представників:

позивача - Тарасенко С.М. (довіреність від 26.02.2015 № 197);

відповідача - Соколюк О.В. (довіреність від 27.02.2015 № 135).

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Переяслав-Молпродукт" (далі - позивач) до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 404 089,24 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 11.02.2014 № 27.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 4354/15 від 26.02.2015) позивачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 4804/15 від 03.03.2015) надійшов відзив відповідача в якому відповідач визнає позов у повному обсязі.

Оскільки заяву про визнання відповідачем позову підписано уповноваженою особою - Соколюк О.В. (довіреність від 27.02.2015 № 135) та, з огляду на матеріали справи, зважаючи на частину 6 статті 22, частину 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України, визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, визнання позову відповідачем прийнято господарським судом.

У судовому засіданні 03.03.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представник відповідача визнав позов у повному обсязі.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03.03.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Переяслав-Молпродукт" (далі - учасник) та Управлінням освіти і науки Білоцерківської міської ради (далі - замовник) укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 11.02.2014 № 27 (далі - Договір), відповідно до умов якого учасник зобов'язується у лютому-грудні 2014 року поставити замовнику товари, зазначені в додатку № 1, а замовник - прийняти і оплатити такі товари (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, учасник повинен передати (поставити) замовнику товар (товари), якість яких відповідає умовам стандартів, технічним умовам, іншій документації, що встановлює вимоги до якості товару.

Згідно з пунктом 3.1. Договору, ціна цього Договору становить: 1 473 618,36 грн., у тому числі ПДВ 245 603,06 грн. Ціна за одиницю товару: молоко 3,2 % жир. - 6,36 грн.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунка на оплату товару або поетапної оплати замовником поставлених товарів.

Згідно з пунктом 5.2. Договору, місце поставки (передачі) товарів: дошкільні навчальні заклади Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар на суму 404 089,24 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи видатковими накладними (Т.1, а.с. №№ 21-250, Т.2, №№ а.с. 1-117), що підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін, а відповідач вказаний товар отримав.

Також, до матеріалів справи позивачем надано копію акту звірки взаємних розрахунків сторін станом на 01.01.2015 та оригінал акту звірки взаєморозрахунків сторін станом на 01.02.2015, що підписані представниками сторін та скріплені відбитками їх печаток, в яких сторони дійшли згоди про наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 404 089,24 грн., стягнення якої є предметом позову.

На підтвердження наявності заборгованості, до матеріалів справи надано банківську виписку по особовому рахунку позивача, що засвідчена підписом уповноваженої особи банку та скріплені відбитком її печатки, за весь період спірних правовідносин сторін, відповідно до яких, судом встановлено відсутність надходжень грошових коштів від відповідача за видатковими накладними, заборгованість за якими є предметом позову. Оригінал виписки наявна у матеріалах справи.

Відповідачем підтверджено факт отримання товару за Договором та наявність заборгованості з його оплати, а також визнано позов у повному обсязі.

Згідно з частиною 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ця дія суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання позову є процесуальним правом відповідача, з яким кореспондується повноваження суду задовольнити визнаний позов, якщо суд не встановить, що визнання позову суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на повне визнання позову відповідачем, судом взято до уваги правову позицію, що викладено в абзаці 9 підпункту 3.12. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за якою, у разі визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, з огляду на те, що вони підписані уповноваженими на те особами, вбачається наявність у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане.

Зважаючи на вказане, господарський суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, письмову заяву про визнання позову підписано уповноваженою особою відповідача, а, відтак, позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю у розмірі 404 089,24 грн.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 8 081,78 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 78, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шевченка, 122, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Переяслав-Молпродукт" (08431, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Дем'янці, вул. Леніна, буд. 52, ідентифікаційний ) 404 089 (чотириста чотири тисячи вісімдесят дев'ять) грн. 24 коп. заборгованості та 8 081 (вісім тисяч вісімдесят одна) грн. 78 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 06.03.2015.

Суддя С.О. Саванчук