ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 р. Справа №917/119/15

за позовом Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006", вул. Новицького Якова 11, м. Запоріжжя, Запорізька область,69005

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", вул. Кірова, 4, с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область,37633

про стягнення грошових коштів в сумі 1 345 577,32 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 17.02.2015 року:

від позивача: Дмітрієв Є.М. дов. №21/15 від 08.01.2015 року

від відповідача: Марченко Г.І. дов. 342 від 13.01.2015 року

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 05.03.2015 року:

від позивача: Тивоненко Д.Р. дов. №22/15 від 08.01.2015 року

від відповідача: не з'явився

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 17.02.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 05.03.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 1 345 577,32 гривень боргу за договором поставки насіння №ПЛ-Н-120 від 20.12.2012 року, яка складається з 529 200,00 грн. основного боргу, 553 299,68 грн. суми індексації ціни товару, 158 760,00 грн. штрафу та 104 317,64 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2015 року виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.02.2015 року усно повідомила суд про те, що відповідач позовної заяви не отримував, а тому в даному судовому засіданні не може надати жодних пояснень по справі. Також в даному судовому засіданні представник відповідача заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу на ознайомлення з матеріалами справи.

Суд клопотання представника відповідача задовольнив та оголосив перерву в судовому засіданні до 05.03.2015 року про, що сторони були повідомлені під розписку (арк. с. 62).

Після оголошеної перерви в судовому засіданні відповідач в судове засідання 05.03.2015 року не з'явився (про місце, дату та чай його проведення був повідомлений належним чином), поважності причин неявки суду не повідомив, за весь час оголошеної перерви з матеріалами справи не ознайомився, вимог ухвали суду від 30.01.2015 року про порушення провадження у справі не виконав.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

20.12.2012 року між Приватним підприємством "Бізон - Тех 2006" (постачальник, позивач) та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина", (покупець, відповідач) було укладено договір поставки насіння № ПЛ-Н-120 (договір, арк. с.13-17), відповідно до пункту 1.1 якого у порядку, строки та на умовах, визначених цим договором та специфікаціями до нього, постачальник зобов'язався поставляти та передавати у власність покупця насіння для сівби (далі - товар), а покупець зобов'язався приймати цей товар та оплачувати його.

Відповідно до пункту 2.1 договору, найменування (асортимент) товару, його кількість та ціна вказується в специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 2.2. договору, кожна наступна специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього договору й не скасовує та не змінює дію попередніх специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Пунктом 4.3. договору сторони визначили, дата (термін, строк) поставки товару вказується в специфікаціях.

Всього між сторонами було підписано одну специфікацію №1 від 07.03.2013 року до договору, згідно з якою позивач зобов'язався поставити відповідачу товар на загальну суму 756 000,00 грн. (арк. с. 18).

В пункті 2 специфікації сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару СРТ (згідно Інкотермс 2010 року) - склад покупця, що знаходиться в межах Полтавської області.

Згідно з п. 4.1. договору, вказана умова поставки (EXW) передбачає вибірку товару покупцем зі складу постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок.

Згідно з п. п. 7.1.4 договору, відповідач зобов'язався з'явитися за товаром у місце поставки товару, прийняти його і передати в обмін нього позивачу належним чином оформлену довіреність на отримання товару.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем в українських гривнях у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника. Підставою оплати є даний договір.

Згідно з п. 5.1. та п. 7.1.1. договору відповідач зобов'язався оплатити позивачу товар у строки, що визначені в специфікації.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 специфікації, згідно з яким граничним строком повного та остаточного розрахунку за товар є 30.10.2013 року. Також в пункті 3 специфікації зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

Згідно з пунктом 5.6. договору ціна товару, що вказана в специфікаціях, визначена на дату їх складання. У зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в день складання специфікації, то всі платежі покупця постачальнику за товар підлягають індексації. Проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику; СП - сума платежу за Товар; К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 - курс гривні до долару США на дату складання специфікації, за яким визначалась ціна товару в ній (вказується в специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання специфікацій.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.6.1. договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні (показник ASK на веб-сторінці www.udinform.com в огляді фінансового дня) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу інформацію про який сторони одержують із веб-сторінки www.udinform.com в огляді фінансового дня.

Згідно з пп. 5.6.2. договору, у день здійснення платежу покупець самостійно, без пред'явлені йому рахунку із збоку постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з пп. 5.6.6. договору, зобов'язання покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов'язанням покупця перед постачальником з оплати товару. Сплачені покупцем постачальнику суми у зв'язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару вказану в специфікаціях, є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару.

Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, передав відповідачу товар на загальну суму 756 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № ЗП1633 від 29.03.2013 року на суму 604 800,00 грн., № ЗП2856 від 12.04.2013 року на суму 151 200,00 грн. підписаними сторонами та скріпленими їх печатками та довіреностями відповідача №107 від 29.03.2013 року, №143 від 12.04.2013 року (арк. с. 19-22).

В позовній заяві позивач вказує на те, що у встановлені договором строки відповідач не повністю виконав свої грошові зобов'язання. Товар відповідач оплатив лише частково на загальну суму 226 80,00грн., перерахувавши її 26.03.2013 року, що підтверджується банківською випискою від 26.03.2013 року (арк. с. 23).

Відтак, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару (основний борг) за договором становить 529 2900,00 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача індексацію ціни товару яка становить 553 299, 68 грн., пеню в сумі 104 317,64 грн. за період з 31.10.2013 року по 15.01.2015 року та штраф в сумі 158 760,00 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що видатковими накладними підписаними сторонами, та довіреностями відповідача на отримання товару (арк. с. 19-22) підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на суму 756 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред'явлення позову та розгляду справи, відповідач лише частково оплатив отриманий товар за договором в сумі 226 80,00грн., що підтверджується банківською випискою від 26.03.2013 року (арк. с. 23).

Отже, відповідач підписавши договір поставки насіння №ПЛ-Н-120 від 20.12.2013 року, видаткові накладні взяв на себе зобов'язання з оплати товару.

Крім того, в матеріалах справи є підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2013 року - 30.06.2014 року ( арк. с. 24), з якого вбачається, що сума боргу відповідача на той час становила 529 200,00 грн. також в пункті 3 даного акту відповідач підтвердив, що позивач свої зобов'язання з поставки товару за договором виконав повністю та належним чином. Претензій щодо позивача стосовно виконання ним договору, кількості, асортименту та якості поставленого товару у відповідача немає.

Даний акт звірки відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України приймається до уваги судом не лише в якості доказу проведення та відображення сторонами певних господарських операцій, а й доказом на підтвердження фактичної поставки позивачем товару за спірними накладними та наявності у відповідача боргу в означеній сумі. Дані, що відображені в даному акті звірки не спростовані відповідачем належними доказами.

При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що акт звірки бухгалтерів за своєю правовою природою є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Між тим, акт звірки має складатись виключно на підставі даних бухгалтерського обліку і первинних документів.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача суму індексації ціни товару, яка становить 553 299,68 грн. Суд задовольняє дану вимогу виходячи з наступного.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За умовами договору повна ціна товару складається з ціни товару, що визначена в специфікаціях (накладних), і з суми індексації ціни товару, що нараховується в порядку, передбаченому п. 5.6. договору, включаючи його підпункти 5.6.1 - 5.6.6.

Різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів, вказаних в специфікаціях (накладних), є сумою індексації (тобто збільшення) ціни товару за договором.

Сторони договору "збільшення" ціни товару назвали "індексацією" тільки тому, що платіж за товар (основний борг) збільшується на певний індекс, який сторони вираховують у порядку встановленому договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

В пункті 8.2. договору сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим договором не обмежується шістьма місяцями, а здійснюється до моменту їх фактичного виконання (виключення з ч. 6 ст. 232 ГК України), а строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за такими зобов'язаннями сторони згідно із ст. 259 ЦК України збільшується до 3 - х років.

Пунктом 8.1.3 договору передбачено, що за прострочення строків виконання грошових зобов'язань покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,05% від простроченої суми грошового зобов'язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від простроченої суми.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 104 317,64 грн. за період з 31.10.2013 року по 15.01.2015 року та штраф в сумі 158 760,00 грн.

Суд перевіривши розрахунки заявлених до стягнення пені та штрафу визнає дані вимоги правомірними.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 529 200,00 грн. основного боргу, 553 299,68 грн. суми індексації ціни товару, 158 760,00 грн. штрафу та 104 317,64 грн. пені обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити .

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" (вул. Кірова, 4, с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область,37633, ідентифікаційний код 03772507) на користь Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" (вул. Новицького Якова 11, м. Запоріжжя, Запорізька область,69005, ідентифікаційний код 34216986) 529 200,00 грн. основного боргу, 553 299,68 грн. суми індексації ціни товару, 158 760,00 грн. штрафу та 104 317,64 грн. пені, 26911,55 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя Тимощенко О.М.