ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" лютого 2015 р.Справа № 916/292/13-г

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" на бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у справі №916/292/13-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 14 778, 10 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача (скаржника): Шмигановська І.С. - довіреність № 314 від 02.02.2015 року;

від відповідача: не з'явився;

від суб'єкта оскарження: ОСОБА_3 - довіреність № 34696 від 16.09.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 року (суддя Невінгловська Ю.М.) позов Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" у справі 916/292/13-г задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 7 951 грн. 15 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, 6 323 грн. 95 коп. заборгованості за перевищення договірних величин електроспоживання, 413 грн. 06 коп. пені, 7 грн. 13коп. інфляційних, 82 грн. 81 коп. - 3% річних, 1720 грн. 50 коп. судового збору.

12.04.2013р. на примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2013р. був виданий відповідний наказ.

Ухвалою суду від 31.07.2014 року було здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго».

11.12.2014р. Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго", звернулося до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх.ГСОО №2-5761/14) (т.2 а.с.1-6) на бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у справі №916/292/13-г, в якій просить суд визнати незаконною бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції під час примусового виконання наказу господарського суду Одеської області №916/292/13-г від 12.04.2013р. щодо:

- не накладення арешту на нерухоме майно боржника - 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- не направлення запитів до УДАІ в Одеській області для отримання інформації по зареєстрованим за ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів;

- не направлення до суду клопотання про розшук боржника ОСОБА_1

Скаржник також просить суд зобов'язати перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції:

- винести постанову про накладення арешту на майно боржника (1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1) шляхом опису майна ФОП ОСОБА_1 і накладення на нього арешту;

- направити запит до УДАІ в Одеській області для отримання інформації по зареєстрованим за ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів та винести постанову про розшук транспортних засобів;

- звернутися до суду з клопотанням про розшук боржника ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування поданої скарги позивач посилається на те, що першим Суворовським відділом ДВС несвоєчасно та не в повному обсязі здійснюються виконавчі дії щодо виконання наказу господарського суду Одеської області від 12.04.2013 року по справі № 916/292/13-г, що вказує на його бездіяльність та грубе порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, скаржник зазначає, що суб'єктом оскарження з передбачених чинним законодавством заходів щодо встановлення майнового стану боржника було здійснено лише запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, а також, в подальшому, сформовано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців № 78174618, з якої слідує, що боржник є власником 1/4 частини квартири за адресою, АДРЕСА_1.

З урахуванням вказаного, скаржник вважає, що Перший Суворовський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, одержавши підтвердження належності боржникові вищезазначеного майна, що підлягає реалізації для виконання рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/292/13-г від 12.04.2013 року, для забезпечення його збереження повинен був накласти на вказане майно арешт, чого зроблено не було.

Між тим, ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" вказує, що з матеріалів попереднього виконавчого провадження № 37970161 по виконанню наказу суду вбачається, що за боржником - ФОП ОСОБА_1 зареєстровано автомобілі: НОМЕР_1 та OPEL OMEGA д/н НОМЕР_2.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що суб'єкт оскарження для підтвердження наявності у боржника вказаних автомобілів повинен був направити відповідний запит до УДАІ в Одеській області, після чого направити постанову про розшук майна боржника до Державної автоінспекції Одеської області, чого знову ж таки зроблено ним не було.

Крім того, скаржник стверджує, що бездіяльність першого Суворовського відділу ДВС полягає також і в ігноруванні останнім його клопотання щодо звернення до суду з поданням про оголошення розшуку самого боржника, оскільки розшук боржника - фізичної особи є одним із заходів, що вживаються для забезпечення виконання рішення.

Вищезазначене, на думку скаржника, вказує на бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при здійсненні примусового виконання судового рішення.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.12.2014р., у зв'язку із перебуванням судді Невінгловської Ю.М. у декретній відпустці з 29.10.2013р. по 23.08.2016р. (наказ голови суду від 28.10.2013р. №181-в), що може мати наслідком порушення строку розгляду скарги, призначено повторний автоматичний розподіл скарги Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" на бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у справі №916/292/13-г, за результатами якого вказану скаргу розподілено судді Щавинській Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.2014 року суддею Щавинською Ю.М. було прийнято до розгляду вказану скаргу в засіданні суду 28.01.2015 року.

Ухвалою суду від 28.01.2015 року у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також неподанням ним витребуваних ухвалою доказів, розгляд скарги було відкладено на 11.02.2015 року.

Ухвалою суду від 11.02.2015 року у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представника позивача та представника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також неподанням витребуваних ухвалою доказів, розгляд скарги було відкладено на 25.02.2015 року.

У судове засідання 25.02.2015 року з'явився представник скаржника, який підтримав в повному обсязі подану скаргу, наполягав на її задоволенні з підстав, викладених безпосередньо у самій скарзі.

Представник суб'єкта оскарження у судовому засіданні 25.02.2015р. заперечував проти задоволення скарги, наполягав на відмові у її задоволенні, у зв'язку з її необґрунтованістю.

Зокрема щодо твердження скаржника відносно не накладення Першим Суворовським відділом ДВС арешту на ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, зауважив, що зазначене спростовується матеріалами виконавчого провадження, які містять постанову державного виконавця про накладення арешту майна від 07.11.2014 року.

Щодо не направлення запиту до УДАІ представник суб'єкта оскарження зауважив, що такий запит до вказаного органу було направлено, у відповідь на який було надано відповідно довідку, яку державний виконавець, з урахуванням обмеженого фінансування витрат, міг не роздрукувати, проте у матеріалах виконавчого провадження є постанова про оголошення в розшук майна боржника від 07.11.2014 року, зокрема, автотранспортних засобів, зареєстрованих за боржником.

Відповідач (боржник) - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у судові засідання не з'явився, незважаючи на належне завчасне повідомлення про час та місце судових засідань шляхом направлення на його адресу ухвал суду від 15.12.2014 року, від 28.01.2015 року та від 11.02.2015 року,

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

При цьому, якщо обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

За змістом п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту, зокрема, визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними та зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Крім того, за змістом ст.2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", завданням суду при здійсненні правосуддя, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб. Таким чином, підставою для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця є, в будь-якому випадку, факт порушення вказаною бездіяльністю прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

При цьому, у відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Оцінюючи вимогу скаржника про визнання незаконною бездіяльності Першого Суворовського відділу ДВС щодо не накладення Першим Суворовським відділом ДВС арешту на 1/4 частини квартири за адресою, АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

В силу статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 вказаного Закону визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Частиною 2 ст. 57 Закону передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається зі змісту скарги, ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» посилається на те, що Першим Суворовським відділом ДВС при одержанні інформації належності боржнику нерухомого майна, а саме 1/4 частини квартири за адресою, АДРЕСА_1, не було винесено постанови про арешт вказаного майна шляхом проведення його опису і накладення арешту.

Зазначене, на думку скаржника, вказує на бездіяльність орану виконавчої служби при здійсненні примусового виконання судового рішення.

Разом з тим, як слідує з наданих представником суб'єкта оскарження матеріалів виконавчого провадження, 07.11.2014 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС було винесено постанову про арешт усього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.2 а.с.63).

Здійснення державним виконавцем вказаної дії також підтверджується відповідною інформацією з офіційного сайту, отриманою судом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 25.02.2015 року (т.2 а.с.73-75).

Враховуючи, що наявні у справі докази спростовують відповідні твердження скаржника, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги про визнання незаконної бездіяльності Першого Суворовського відділу ДВС щодо не накладення арешту на вищевказане майно боржника.

Оцінюючи твердження скаржника щодо не направлення Першим Суворовським відділом ДВС запитів до УДАІ в Одеській області для отримання інформації по зареєстрованим за боржником транспортним засобам, що свідчить також про його бездіяльність, суд вказує на таке.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець для здійснення своєчасного і повного примусового виконання рішення наділений широкими правами, зокрема, одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію.

У відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону.

Як слідує зі скарги, скаржник в обґрунтування бездіяльності суб'єкта оскарження, посилається на те, що йому з матеріалів попереднього виконавчого провадження стало відомо, що за боржником - ФОП ОСОБА_1 зареєстровані два автомобілі: НОМЕР_1 та OPEL OMEGA д/н НОМЕР_2. Однак зазначає, що у дійсному виконавчому провадженні суб'єктом оскарження не було направлено відповідного запиту до УДАІ в Одеській області для отримання інформації щодо наявності у боржника транспортних засобів.

Як свідчать матеріали справи, суб'єктом оскарження на адресу Центру № 2 надання послуг пов'язаних використанням автотранспортних засобів обслуговування м. Одеси підпорядкованому УДАІ УМВС в Одеській області було направлено запит щодо зареєстрованих за боржником автотранспортних засобів, у відповідь на який отримано інформацію, про що складено довідку В-6 із визначенням переліку автотранспортних засобів, зареєстрованих за ФОП ОСОБА_1, відповідно до якого за боржником значаться автотранспортні засоби, про які зазначає скаржник (т.2 а.с.58 з оборотом).

Таким чином, державним виконавцем було здійснено активні дії, що виявилися, зокрема, у прийнятті 07.11.2014 року на підставі отриманих відомостей постанови про розшук вказаного майна боржника, яка в той же день супровідним листом за вих. № 86236 була направлена на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області (т.2 а.с.64 з оборотом).

З огляду на викладене, суд вважає, що скаржником в порядку ст. 33 ГПК України не доведено факту бездіяльності щодо не направлення запиту до УДАІ для встановлення наявності у боржника транспортних засобів, у зв'язку з чим зазначена вимога скаржника задоволенню також не підлягає.

Стосовно вимог про визнання незаконною бездіяльності Першого Суворовського відділу ДВС щодо не направлення до суду клопотання про розшук боржника, суд вказує на таке.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, пунктом 10 ст. 11, передбачено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи.

Стаття 40 вказаного Закону передбачає повноваження державного виконавця, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, звертатися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» у скарзі зазначає, що бездіяльність суб'єкта оскарження полягає також в ігноруванні ним клопотання щодо звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника та відсутність відповідного документу в матеріалах виконавчого провадження.

Як встановлено судом, вказане клопотання стягувача було направлене на адресу Першого Суворовського відділу ДВС 28.10.2014 року за вих. № 21/923 (т.2 а.с.12-13).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, суб'єктом оскарження 25.11.2014 року за вих. № 90574 на адресу Суворовського районного суду м. Одеси було направлено подання про розшук боржника - ФОП ОСОБА_1 (т.2 а.с.67).

Таким чином, зазначене спростовує твердження скаржника щодо ігнорування Суворовським відділом державної виконавчої служби його клопотання про розшук боржника та не направлення суб'єктом оскарження до суду відповідного подання.

Крім того, суд зауважує наступне. Згідно з п.4.13.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, у разі відсутності відомостей про місце проживання (місцезнаходження) боржника за виконавчими документами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, або у зв'язку з утратою годувальника, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Натомість, пунктом 4.13.8 встановлено, що за іншими виконавчими документами (які не передбачені п. 4.13.2) державний виконавець може звернутися до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи винести постанову про оголошення розшуку майна боржника за наявності письмової згоди стягувача відшкодувати витрати на розшук та авансувати зазначені витрати відповідно до Закону.

З вказаного випливає, що звернення державного виконавця до суду з поданням про розшук боржника у даному випадку є його правом, а не обов'язком. При цьому, відсутність в матеріалах справи передбаченої письмової згоди стягувача щодо відшкодування витрат на вказаний розшук також свідчить про необґрунтованість відповідних тверджень скаржника.

З огляду на вищевикладене, вимога про визнання незаконною бездіяльності Першого Суворовського відділу ДВС щодо не направлення до суду клопотання про розшук боржника, задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що заявлені скаржником вимоги про зобов'язання Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винести постанову про накладення арешту на майно боржника (1/4 частини квартири за адресою АДРЕСА_1) шляхом опису майна ФОП ОСОБА_1 і накладення на нього арешту, направити запит до УДАІ в Одеській області для отримання інформації по зареєстрованим за вказаною особою транспортних засобів з подальшим винесенням постанови про їх розшук, а також звернутися до суду з поданням про розшук боржника є похідними від вимог про визнання незаконною бездіяльності, у їх задоволенні також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" відмовити.

Суддя Ю.М. Щавинська