ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 916/1617/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від скаржника: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України

на рішення господарського суду Одеської області від 23 червня 2014 року

по справі №916/1617/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України

про стягнення 920981,08 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Торговий дім "Украгропром" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП "ДГ "Мирнопільське" Інституту сільського господарства Причорномор'я НААН України про стягнення 920981,08 грн., з яких: 460490,54 грн. заборгованості та 460490,54 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23 червня 2014 року у справі №916/1617/14 (суддя Брагіна Я.В.) позовні вимоги ТОВ "Торговий дім "Украгропром" задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 460490,54 грн. заборгованості. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення господарський суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення зобов'язання відповідачем в частині своєчасної поставки товару. Окрім того, господарський суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог про стягнення штрафу.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Національна академія аграрних наук України звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних ТОВ "Торговий дім "Украгропром" у повному обсязі, з посиланням при цьому на не повне з'ясування господарським судом першої інстанції обставин справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Національна академія аграрних наук України визнана колегією суддів як підприємство, на права та обов'язки якого може вплинути рішення з господарського спору по даній справі.

Представник скаржника (Національної академії аграрних наук України) у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення від 16.01.2015р. та від 19.02.2015р.

Представник позивача (ТОВ "Торговий дім "Украгропром") у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення від 16.01.2015р. та від 19.02.2015р.

Представник відповідача (ДП "ДГ "Мирнопільське" Інституту сільського господарства Причорномор'я НААН України) у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення від 16.01.2015р. та від 19.02.2015р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України за відсутністю представників сторін та скаржника у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2010р. між ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" (позивач, покупець) та Ізмаїльською дослідною станцією селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, правонаступником якого є ДП "Дослідне господарство "Мирнопільське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (відповідач, продавець) було укладено форвардний контракт №ФК13/09-10-03 (надалі - договір, контракт), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця базовий актив, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною, передбаченою контрактом.

Згідно з п. 2.1 договору базовим активом (надалі товар) виступає пшениця фуражна 5-6 класу власного урожаю 2011р., або набута продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2009 „Пшениця. Технічні умови".

За п.3.2 договору кінцевий строк поставки товару за цим контрактом встановлюється сторонами 31.07.2011р.

Пунктом 3.3 договору сторони визначили, що поставка вважається здійсненою в момент підписання акта приймання-передавання товару на базисі поставки відповідно до п.3.1 договору.

За умовами п.4.1 договору вартість однієї тони товару пшениці становить 750 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.4.2 договору встановлена у п.4.1 ціна товару є твердою і не підлягає перегляду, за будь яких обставин, протягом дії цього контракту.

Приписами п.4.4 договору сторони погодили, що загальна вартість цього контракту складає 600000 грн., в т.ч. ПДВ, та є кінцевою і зміні не підлягає.

Оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами за наступним графіком, узгодженим сторонами: перший транш в розмірі 60% вартості товару у строк до 30 листопада 2010 року; другий транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 31 березня 2011 року; третій транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 15 червня 2011 року (п.5.1 договору).

Згідно з п.9.2 договору за невиконання продавцем умов контракту щодо обсягів поставки ним сплачується штраф у розмірі 100% вартості недопоставленого товару.

Відповідно до п.9.9 договору якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений цим договором строк, і прострочення поставки складає більш ніж 3 робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати. У випадку повернення суми попередньої оплати продавець зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

Пунктом 12.8 договору встановлено, що при взаємній згоді сторін про зміну умов цього контракту, сторони укладають додаткову угоду до цього контракту.

01.12.2010р. між сторонами по справі було укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якого за текстом договору змінено назву Ізмаїльською дослідною станцією селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на ДП "Дослідне господарство "Мирнопільське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України.

07.07.2011р. між сторонами по справі було укладено додаткову угоду №2 до договору (надалі - додаткова угода), відповідно до якої п.2.1 договору викладено в новій редакції: «Базовим активом (надалі товар) виступає пшениця власного урожаю 2011р., або набута продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2010 „Пшениця. Технічні умови"».

Пунктом 2 додаткової угоди сторони виклали п.2.2 договору в новій редакції: «Кількість базового активу (товару) 888,94 тон в заліковій вазі елеватора.».

Пунктом 3 додаткової угоди сторони виклали п.4.1 договору в новій редакції: «Цина однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки EXW, відповідно до умов п.3.1 договору встановлюється сторонами у сумі 1150 грн, в т.ч. ПДВ».

Пунктом 4 додаткової угоди сторони виклали п.4.4 договору в новій редакції: «Вартість цього контракту складає 1022281 грн., в т.ч. ПДВ, є кінцевою і зміні не підлягає.».

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили, що у зв'язку зі зміною ціни базового активу та загальної вартості контракту, оплату різниці загальної вартості контракту, що виникла в результаті такої зміни, покупець здійснює до 10.09.2011р.

На виконання умов договору позивачем було здійснено передплату у період з жовтня 2010р. по листопад 2011р. у розмірі 1370114,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, банківськими виписками (а.с. 18-48) та не спростовується сторонами.

Відповідачем було передано позивачу товар на загальну суму 519458,61 грн., що підтверджується накладними №12 від 29.08.2011р. та №13 від 29.08.2011р.

Також, як стверджує позивач, відповідачем було повернуто частину грошових коштів, переведених позивачем відповідачу у якості передплати за товар за спірним договором у сумі 282132,05 грн., що також не спростовується відповідачем.

Оскільки відповідачем не здійснено поставку товару у повному обсязі, ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" звернувся до господарського суду першої інстанції з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За п.14.1.45.3 ст.4 ПК України форвардний контракт - цивільно-правовий договір, за яким продавець зобов'язується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобов'язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором. Усі умови форварду визначаються сторонами контракту під час його укладення. Укладення форвардів та їх обіг здійснюються поза організатором торгівлі стандартизованими строковими контрактами

За ч.2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, для можливості зміни ціни в договорі повинна обов'язково бути зазначена така умова.

При цьому, сторони також погодили п.4.2 договору, що встановлена у п.4.1 ціна товару є твердою і не підлягає перегляду, за будь яких обставин, протягом дії цього контракту. А п.4.4 договору сторони визначили, що загальна вартість цього контракту складає 600000 грн., в т.ч. ПДВ, та є кінцевою і зміні не підлягає.

Однак, при укладенні спірного договору сторони також визначили пунктом 12.8 договору, що при взаємній згоді сторін про зміну умов цього контракту, сторони укладають додаткову угоду до цього контракту.

Враховуючи наведене, сторони у спірному договорі визначили умову, необхідну для зміни ціни після укладення договору, як то передбачено ст. 632 ЦК України.

Апеляційний господарський суд зауважує, що сторонами не надано жодних доказів, що форвардний контракт №ФК 13/09-10-03 від 13.09.2010р. та додаткові угоди до нього у судовому порядку визнані недійсними.

Також колегія суддів відхиляє клопотання скаржника стосовно визнання недійсним додаткової угоди №2 від 07.07.2011р. до форвардного контракту №ФК 13/09-10-03 від 13.09.2010р., з огляду на необґрунтованість та безпідставність такого клопотання.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було зазначено вище, позивачем було здійснено передплату у розмірі у розмірі 1370114,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, банківськими виписками (а.с. 18-48) та не спростовується сторонами.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем свої зобов'язання щодо передання у власність покупця товару виконано не в повному обсязі.

Відповідачем було передано позивачу товар на загальну суму 519458,61 грн., що підтверджується накладними №12 від 29.08.2011р. та №13 від 29.08.2011р.

Також, як стверджує позивач, відповідачем було повернуто частину грошових коштів, переведених позивачем відповідачу у якості передплати за товар за спірним договором у сумі 282132,05 грн., що також не спростовується відповідачем.

Таким чином, за відповідачем залишився обов'язок щодо поставки товару на суму 460490,54 грн.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.9.9 контракту якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений цим договором строк, і прострочення поставки складає більш ніж 3 робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати. У випадку повернення суми попередньої оплати продавець зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим п.9.9 контракту вимагає повернення попередньої оплати товару, оскільки прострочення поставки товару склало більш ніж 3 робочих дні від кінцевого строку поставки, встановленого п.3.2 контракту (кінцевий строк поставки сторонами було встановлено 31.07.2011р.).

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, на підтвердження факту виконання своїх зобов'язань за спірним контрактом, в частині поставки товару, у повному обсязі.

Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності відповідної заборгованості у розмірі 460490,54 грн. за спірним договором.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги матеріали, обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Торговий дім "Украгропром" в частині стягнення з відповідача 460490,54 грн. заборгованості.

Щодо позовних вимог ТОВ "Торговий дім "Украгропром" в частині стягнення з відповідача 460490,54 грн. штрафу, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

За умовами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п.9.9 у випадку повернення суми попередньої оплати продавець зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3.4 ст.267 ЦК України).

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення штрафу пропущено строк позовної давності, у зв'язку з чим наявні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у вигляді відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу.

Решта доказів, наданих сторонами, не стосуються предмету позову та не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 23 червня 2014 року у справі №916/1617/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 05 березня 2015 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов А.І. Ярош В.А. Лисенко