Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" лютого 2015 р. Справа № 906/1677/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Сабодаш Р.Б. - дов. №246 від 10.12.14 р., дійсна до 05.12.2015 р.

від відповідача: Хільчук О.П. - дов. від 26.12.14 р., дійсна до 31.12.15 р. (Грібінюков І.П. - дов. від 18.02.15 р. - участь в судовому засіданні 19.02.15р.)

В засіданні суду 19.02.15р. оголошено перерву до 27.02.15р. до 12:30 згідно ст. 77 ГПК України.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Група" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манорс" (с. Скочище, Брусилівського р-ну, Брусилівський р-н, Житомирської обл.)

про стягнення 535055,53 грн.

Позивач ПрАТ "Агропромислова група" звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Манорс" про стягнення 535 055, 53 грн., з яких: 405 000, 00 грн. основного боргу, 83 153, 89 грн. - інфляційних втрат, 34 4373, 68 грн. пені, 12 463, 96 грн. - 3% річних з простроченої суми.

В обгрунтування фактичних підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого обов'язку по сплаті коштів за виконані роботи по демонтажу будівель та споруд та вивозу конструкцій і будівельного сміття з будівельного майданчика на відстань до одного кілометру, відповідно до умов укладеного між ними Договору №1092 від 28.08.2013р.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 167, 170, 525, 526, 629, 879 ЦК України, ст.ст. 13, 20, 188, 321 ГК України.

Ухвалою від 22.12.14 р. суд порушив провадження у справі та вжив заходів щодо підготовки справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 22 грудня 2014р. господарський суд задовольнив заяву Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Група" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми заявленого позову 535 055, 53 грн.на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Манорс" (ідент. код 38096250).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. ухвалу суду від 22.12.14р. скасовано, в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

До початку розгляду справи по суті позивачем не подано заяви про зміну підстави та предмету позову, відповідачем не подано зустрічного позову, відповідно.

Ухвалами від 29.12.14р., 20.01.15р. та 19.02.15р. розгляд справи було відкладено та оголошено перерву в межах строку вирішення спору - 06.03.15р.

Представник позивача в засіданні суду 27.02.15р. позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, проти відкладення розгляду справи заперечував, оскільки відповідач не вжив жодних заходів для погашення боргу до винесення рішення у справі.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів на спростування доводів останнього не подав, добровільно борг не погасив. Представник відповідача в засіданні суду 27.02.15р. в усній формі просив відкласти розгляд справи з метою врегулювання спору з позивача мирним шляхом.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі, для вирішення спору в інший спосіб, ніж рішення суду, підстави для відкладення розгляду справи у судовому засіданні 27.02.15р. - відсутні.

Представникам сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши уповноважених представників сторін, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манорс" (як замовником) та Приватним акціонерним товариством "Агропромислова Група" (як виконавець) був укладений Договір №1092 від 28.08.2013р., відповідно до якого відповідач доручив, а позивач зобов'язався виконати роботи по демонтажу будівель та споруд та вивозу конструкцій і будівельного сміття з будівельного майданчика на відстань до одного кілометру, розташованого за адресою Житомирська обл., Брусилівський р-н, с. Скочище, станція Скочище, вул. Залізнична 8 (завод продтоварів) та вул. Залізнична 15 (ХПП). Перелік будівель та об'єктів для демонтажу та вивозу визначений у Додатку №1до цього договору і є його невід'ємною складовою частиною Договору (надалі за текстом - Договір №1092).

У п. 2.1. Договору №1092 сторони домовилися, що кінцевий строк виконання робіт, передбачених цим договором у п. 1.1. - 50 (п'ятдесят) робочих днів з моменту підписання Акту прийняття ділянки підрядником.

У п.п. 3.1., 3.2. Договору №1092 сторони обумовили, що розрахунок за виконання робіт замовник проводить у безготівковій формі в національній валюті, відповідно до умов та термінів, визначених даним Договором; договірна вартість робіт, зазначених у пункті 1.1. становить 1 500 000, 00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Договору №1092 передбачено, що замовник (відповідач) зобов'язався перерахувати підряднику (позивачу) передоплату у розмірі 25% вартості робіт, а далі згідно графіку платежів (Додаток №2 до Договору).

У п. 3.4. Договору №1092 сторони встановили, що остаточний розрахунок по виконаним роботам буде проводитися на підставі Актів виконаних робіт (типова форма КБ-2В) і довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) з урахуванням сплаченої попередньої оплати та поточних проплат протягом 10-ти робочих днів з дня їх підписання сторонами.

Порядок здачі-приймання робіт сторони обумовили у розділі 4 Договору №1092.

Права та обов'язки сторін визначено у розділі 5 Договору №1092.

Відповідальність сторін обумовлено у розділі 6 Договору №1092 відповідно до п. 6.5. якого передбачено, що за затримку оплати виконаних за цим договором робіт, замовник (відповідач) платить пеню у розмірі 0,5% за кожен день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

У Додатку №1 до Договору №1092 сторони визначили перелік будівель та об'єктів для демонтажу ХПП та заводу продтоварів (а.с. 16).

В Додатку №2 до Договору №1092 сторони узгодили графік платежів, відповідно до якого зазначили кількість днів після початку робіт:

- попередня оплата - 375 000, 00 грн.;

- 15 днів - 225 000, 00 грн.;

- 25 днів - 225 000, 00 грн.;

- 35 днів - 225 000, 00 грн.;

- 45 днів - 225 000, 00 грн.;

- після закінчення робіт - 225 000, 00 грн. - загалом на 1 500 000, 00 грн. (а.с. 17).

Факт передачі позивачем приміщення відповідачу підтверджується:

- актом здачі прийняття будівель та споруд для демонтажу від 30.09.2013р. - заводу продтоварів (а.с. 18);

- актом здачі прийняття будівель та споруд для демонтажу від 30.09.13р. - ХПП (а.с. 19).

Відповідач, на виконання вимог п. 3.3. Договору №1092, здійснив попередню оплату вартості робіт в сумі - 375 000, 00 грн.

Факт належного виконання позивачем свого обов'язку, обумовленого п.1.1. Договору №1092, підтверджується належним чином оформленими сторонами актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг), а саме:

- №1 від 14.10.2013р. на суму 350 457, 97 грн. (а.с. 20);

- №2 від 04.11.2013р. на суму 291 668, 14 грн. (а.с. 26);

- №3 від 22.11.2013р. на суму 208 340, 90 грн. (а.с. 32);

- №4 від 06.12.2013р. на суму 399 532, 99 грн. (а.с. 37).

Відповідач свої зобов'язання по сплаті коштів за виконані позивачем підрядні роботи виконав частково, а саме:

- 375 000, 00 грн. 23.09.2013р.;

- 100 000, 00 грн. 18.11.2013р.;

-125 000, 00 грн. 29.11.2013р.;

- 225 000, 00 грн. - 09.12.2013р.;

- 225 000, 00 грн. - 21.01.2014р.;

- 20 000, 00 грн. - 24.02.2014р.;

- 20 000, 00 грн. - 26.02.2014р.;

- 5 000, 00 грн. - 02.09.2014р. - загалом на суму 1 095 000, 00 грн.

Позивач, з метою врегулювання спору в досудовому порядку, надіслав відповідачу претензію за №223 від 12.11.2014р. з вимогою сплатити кошти в сумі 405 000, 00 грн., у якій одночасно попередив останнього про наслідки її незадоволення - звернення з позовом до господарського суду про стягнення окрім суми основного боргу, всіх витрат та санкцій, передбачених законодавством (а. с. 43).

Відповідачем претензію позивача залишено без відповіді.

У зв'язку з цим, 18.12.14р. позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права, заявивши до стягнення основний борг в сумі 405 000,00, пеню в сумі 34 437, 68 грн., інфляційні втрати в сумі 83 153, 89 грн. та 3% річних в сумі 12 463, 96 грн.

Відповідач до винесення рішення у справі вимоги позивача не спростував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно розглянувши всі обставини справи у відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку частково задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне.

Аналіз укладеного сторонами Договору №1092 підпадає під правове регулювання глави 61 ЦК України.

За договором будівельного підряду ( ст. 875 ЦК України) замовник зобов'язується прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити.

За змістом ч.3 ст. 206 Цивільного кодексу України на виконання договору, укладеного в письмовій формі, сторони вчиняють як усні, так і письмові правочини.

У ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором підряду вправі вимагати прийняття виконаних робіт, які були предметом договору, та отримання документа (акта) про таке прийняття як підтвердження виконання нею зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач прийняв виконані позивачем роботи, які були предметом Договору №1092 та оплатив їх в сумі 1 095 000, 00 грн. Однак невиконаним залишилось зобов'язання з оплати в сумі 405 000,00 грн.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт сторони визначили у п.п. 3.3.-3.4. Договором №1092, а саме:

- передоплата у розмірі 25% вартості робіт;

- остаточний розрахунок по виконаним роботам буде проводитися на підставі Актів виконаних робіт (типова форма КБ-2В) і довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) з урахуванням сплаченої попередньої оплати та поточних проплат протягом 10-ти робочих днів з дня їх підписання сторонами.

Попередню оплату на суму 375 000, 00 грн. відповідач здійснив 23.09.2013р.

Відповідно до актів здачі-прийняття будівель та споруд для демонтажу від 30.09.2013р. позивач прийняв від відповідача споруди (будівлі) заводу продтоварів та ХПП (а.с. 18-19).

На підставі акту №1 здачі-прийняття робіт від 14.10.2013р. на суму 420 549, 56 грн. зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт мало бути виконане у строк не пізніше - 28.10.13р.

Станом на 28.10.13р. заборгованість відповідача становила - 45 549, 56 грн. (420 549, 56 грн. - 375 000, 00 грн. (попередня оплата).

18.11.13р. відповідачем сплачено кошти в сумі 100 000, 00 грн., за рахунок яких повністю погашено заборгованість за актом №1 від 14.10.13р. (100 000, 00 грн. - 45 549, 56 грн.). Залишок коштів становив - 54 450, 44 грн.

На підставі акту №2 здачі-прийняття робіт від 04.11.2013р. на суму 350 001, 77 грн. зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт мало бути виконане у строк не пізніше -18.11.13р.

Станом на 18.11.13р. залишок коштів на суму 54450, 44 грн. було зараховано в часткову оплату за актом №2 від 04.11.2013р. , заборгованість , відповідно, склала - 295 551, 33 грн. (350 001, 77 грн. - 54450, 44 грн.).

29.11.13р. відповідачем сплачено кошти в сумі 125 000, 00 грн., за рахунок яких зменшено заборгованість за актом № 2 від 04.11.2013р. до суми 170 551, 33 грн. (295 551, 33 грн. - 125 000, 00 грн.).

09.12.13р. відповідачем сплачено 225 000 грн., за рахунок яких повністю погашено заборгованість за актом №2 від 04.11.2013р. Залишок коштів становив - 54 448, 67 грн. (225 000, 00 грн. - 170 551, 33 грн. = 54 448, 67 грн.).

На підставі акту №3 здачі-прийняття робіт від 22.11.2013р. на суму 250 009, 08 грн. зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт мало бути виконане у строк не пізніше - 06.12.2013р.

Станом на 06.12.13р. залишок коштів в сумі 54 448, 67 грн. було зараховано в часткову оплату за актом № 3 від 22.11.13р., заборгованість, відповідно, склала - 195 560, 41 грн. (250 009, 08 грн. - 54 448, 67 грн.).

21.01.14р. відповідачем сплачено кошти в сумі 225 000, 00 грн., за рахунок яких повністю погашено заборгованість по акту №3 від 22.11.13р. Залишок коштів становив - 29 439, 59 грн. ( 225 000,00 грн. - 195 560,41грн.).

На підставі акту №4 здачі-приймання робіт від 06.12.2013р. на суму 479 439, 59 грн. зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт мало бути виконане у строк не пізніше - 20.12.2013р.

Станом на 20.12.13р. залишок коштів в сумі 29 439, 59 грн. було зараховано в часткову оплату за актом №4 від 06.12.13р., заборгованість, відповідно, склала - 450 000, 05 грн. (479 439, 59 грн. - 29 439, 54 грн.).

24.02.14р. відповідачем сплачено кошти в сумі 20 000, 00 грн., за рахунок яких зменшено заборгованість за актом № 4 від 06.12.13р. до суми 430 000, 00 грн. (450 000, 05 грн. - 20 000, 00 грн.).

26.02.14р. відповідачем сплачено кошти в сумі 20 000, 00 грн., за рахунок яких зменшено заборгованість за актом № 4 від 06.12.13р. до суми 410 000, 05 грн., (430 000, 05 грн. - 20 000, 00 грн.).

02.09.14р. відповідачем сплачено кошти в сумі 5 000, 00 грн., за рахунок яких зменшено заборгованість за актом № 4 від 06.12.13р. до суми 405 000, 05 грн. (410 000, 05 грн. - 5 000, 00 грн.

Після 02.09.14року відповідач заборгованість за актом №4 від 06.12.13р. в сумі 405 000, 05 грн. не погашав.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 405 000, 00 грн., господарський суд стягує останню у заявленому позивачем розмірі.

Щодо нарахування пені в сумі 34 437, 68 грн.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У п. 6.5. Договору №1092 передбачена відповідальність замовника за затримку оплати виконаних за договором робіт у вигляді пені у розмірі 0,5% за кожен день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості.

Господарський суд, перевіривши розрахунок пені встановив, що позивач керувався її нормативно допустимим розміром , встановленим Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" за період , що не перевищує шість місяців (у календарних днях -183 дні) відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України .

Разом з тим, господарський суд встановив, що оскільки позивач першим днем прострочення вважає 24.12.13р., то станом на цю дату існувала заборгованість на суму 450 000, 05 грн. за актом № 4 від 06.12.13р.

У зв'язку з цим, судом здійснено власний розрахунок пені, згідно якого:

- з 24.12.13р. по 23.02.14р., 62 дні прострочення, сума боргу 450 000, 05 грн., сума пені становить 9 936, 98 грн.;

- з 24.02.14р. по 25.02.14р., 2 дні прострочення, сума боргу 430 000, 05 грн., сума пені становить 306, 30 грн.;

- з 26.02.14р. по 24.06.14р., 119 днів прострочення, сума боргу 410 000, 05 грн., сума пені становить 22 162, 46 грн.

Таким чином, обґрунтованою до стягнення є пеня в сумі 32 405, 74 грн. У стягненні 2 031, 94 грн. пені суд відмовляє.

Щодо нарахуванням 3% річних з простроченої суми в розмірі 12 463, 96 грн. та 83 153, 89 грн. суми інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз. 3 п. 3.2. Постанови ВГСУ від 17.12.13 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарський суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, встановив, що розмір цієї позовної вимоги є меншим від розміру , який позивач мав право вимагати до стягнення в судовому порядку. Оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог без клопотання сторони, інфляційні втрати стягуються в розмірі, заявленому позивачем - 83 153, 89 грн.

Господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних, встановив, що розмір цієї позовної вимоги є завищеним, у зв'язку з чим, здійснив власний розрахунок, згідно якого:

- з 24.12.13р. по 23.02.14р., 62 дні прострочення, сума боргу 450 000, 05 грн., сума 3% річних становить 2293, 15 грн.;

- з 24.02.14р. по 25.02.14р., 2 дні прострочення, сума боргу 430 000, 05 грн., сума 3% річних становить 70, 68 грн.;

- з 26.02.14р. по 01.09.14р., 188 днів прострочення, сума боргу 410 000, 05 грн., сума 3% річних становить 6335, 34 грн.;

- з 02.09.14р. по 08.12.14р., 98 днів прострочення, сума боргу 405 000, 05 грн., сума 3% річних становить 3262, 19 грн.

Таким чином, обґрунтованими до стягнення є 3% річних в сумі 11 961, 36 грн. У стягненні 502, 60 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ст. 33 ГПК України позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог в частині, визнаній судом та не спростованій відповідачем.

Щодо розподілу судового збору.

У відповідності до ч.5 ст. 49 ГПК України судовий збір розподіляється між сторонами спору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНОРС" ( 12643, Житомирська область, Брусилівський район, село Скочище, станція Скочище, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Агропромислова група" (02217, м. Київ, вул. Закревського, б. 17, к.169, ):

- 405 000,00 грн. основного боргу,

- 83 153, 89 грн. інфляційних втрат,

- 32 405,74 грн. пені,

- 11 961,36 грн. 3 %,

- 11 316,92 грн. судового збору.

Видати наказ.

3. У стягненні 2 031,94 грн. пені та 502,60 грн. 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.03.15р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (простою)

3-відповідачу (простою)