РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015Справа №910/24375/14
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металугрійна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон», Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту, за участю представників позивача - Онищенка С.В., довіреність №15 від 27.05.2014 року, відповідача 1 - Ковальова Ю.Ю., довіреність №б/н від 20.11.2014 року, відповідача 2 - не з'явився, третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення з під арешту майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» та знаходиться в іпотеці у позивача, накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.01.2014 року №35984847, а саме: квартиру №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.11.2014 року.

У судовому засіданні 19.11.2014 року оголошено перерву на 26.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 року залучено до участі в справі в якості відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон», Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» та виключено Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зі складу відповідачів та залучено його до участі у справі в якості третьої особи.

У судовому засіданні 21.01.2015 року оголошено перерву на 02.02.2015 року.

У судовому засіданні 02.02.2015 року представником відповідача 2 надано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У судовому засіданні 02.02.2015 року оголошено перерву на 09.02.2015 року.

09.02.2015 року через канцелярію суду відповідачем 2 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 09.02.2015 року представником позивача надано заперечення на клопотання відповідача 2 про припинення провадження у справі.

У судовому засіданні 09.02.2015 року представником відповідача 1 надано заперечення на клопотання відповідача 2 про припинення провадження у справі.

У судовому засіданні 09.02.2015 року судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 2 про припинення провадження у справі оскільки, пунктом 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» встановлено, що господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України «Про виконавче провадження»), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 названого Закону та статті 121-2 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Водночас пункт 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначає, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121- 2 ГПК.

Згідно з частиною 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про зняття арешту з майна відповідача 1 (квартири №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м.), арешт на яке третьою особою накладено під час виконавчого провадження № 35984847, відкритого на виконання наказу господарського суду міста Києва №5011-34/14961-2012, посилається на те, що вказане майно перебуває у нього в іпотеці за договором іпотеки №79.1/26-З.2-07 від 18.09.2007 року.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» та Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», які є відповідачами у даній справі, є боржником і стягувачем, відповідно, у справі № 5011-34/14961-2012.

Отже, виходячи з предмету позову, з яким позивач звернувся до суду, суб'єктного складу сторін та приписів ст. 1 ГПК України, вказаний спір має розглядатися саме у господарських судах України.

В судовому засіданні 18.02.2015 року представником позивача надано письмові пояснення у справі.

Представники відповідача 2 та третьої особи в судове засідання 18.02.2015 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників відповідача 2 та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників відповідача 2 та третьої особи, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №79.1/26-З.2-07 відповідно до умов якого, іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі Товариством з обмеженою відповідальністю «НБГ-Промцивільбуд» (боржник) взятих зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором № 79.1/26-КЛТ-07 від 18.09.2007 року з можливими змінами і доповненнями до нього (кредитний договір) щодо вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу, відсотків за користування кредитними коштами, штрафу, пені, що прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості за кредитним договором (основне зобов'язання) та цим договором, передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно - квартиру №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м. (предмет іпотеки)

(п.1.1. договору іпотеки).

Згідно п. 5.4. договору іпотеки договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення і діє до повного розрахунку боржника та/або іпотекодавця із іпотеко держателем за основним зобов'язанням.

Даний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1765 та накладено заборону на відчуження предмета іпотеки до припинення цього договору іпотеки.

19.09.2007 року здійснено державну реєстрацію іпотеки шляхом внесення реєстраційних записів до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Доказів припинення дії іпотеки матеріали справи не містять.

30.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» (первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металугрійна компанія» (новий іпотекодержатель) було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає права за договором іпотеки №79.1/26-З.2-07 від 18.09.2007 року, а новий іпотекодержатель цим приймає права за договором іпотеки (відступлення) (п.2.1. договору відступлення).

Даний договір відступлення прав посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №2203.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.01.2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М., при примусовому виконанні наказу № 5011-34/14961-2012 виданого 17.12.2012 року господарським судом міста Києва про стягнення з

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» 9 790 592,45 грн. заборгованості за кредитом, 2 483 042,08 грн. заборгованості за процентами, а також 64 380,00 грн. судового збору накладено арешт та заборону відчуження на все рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон».

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на те, що вказаним арештом було порушено його право, як іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна та зазначає, що між позивачем та відповідачем -1 було досягнуто згоди щодо продажу заставленої нерухомості та погашення заборгованості за основним зобов'язанням, однак при посвідченні договору купівлі-продажу майна стало відомо про арешт спірного майна, в зв'язку з чим позивач не зміг реалізувати своє право, як кредитора (іпотекодержателя) на одержання задоволення з вартості заставленого майна, в підтвердження чого позивачем надано попередній договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 10.07.2014 року.

Згідно попереднього договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 10.07.2014 року оціночна вартість квартири №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м. станом на 21.05.2014 року становить 3 685 490,00 грн.

Відповідно до довідки №3 від 10.02.2015 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металугрійна компанія» борг ТОВ «НГБ-Промцивільбуд» по договору від 26.09.2013 року про відступлення права вимоги №6В за кредитним договором №79.1/26-КЛМ-07 від 18.09.2007 року станом на 10 лютого 2015 року складає 14 259 680,00 грн.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Частиною 1 ст. 575 Цивільного кодексу України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що заставодержатель має переважне перед іншими кредиторами право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Оскільки предмет іпотеки, переданий відповідачем-1 в заставу позивачу, яка була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивач має переважне перед іншими кредиторами право, в разі невиконання відповідачем-1 забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору №79.1/26-З.2-07 від 18.09.2007 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що арешт на предмет іпотеки за іпотечним договором №79.1/26-З.2-07 від 18.09.2007 року накладено під час дії обтяження іпотекою, та на теперішній час у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження нерухомого майна - квартири №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м., іпотекою та заборону на його відчуження, здійснені на підставі іпотечного договору № 79.1/26-З.2-07 від 18.09.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про звільнення з під арешту майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» та знаходиться в іпотеці у позивача, накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.01.2014 року №35984847, а саме: квартиру №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,40 кв.м. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів пропорційно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту заставлене майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» (03151, м. Київ, вул. Смілянська, 7, код 32620102) а саме: нерухоме майно шистикімнатну квартиру №23, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 6-А, загальною площею 187,4 (сто вісімдесят сім цілих чотири десятих) кв.м., житловою площею 131,6 (сто тридцять один цілий шість десятих) кв.м.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Астон» (03151, м. Київ, вул. Смілянська, 7, код 32620102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металугрійна компанія» (61001, Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, 4-А; код 30513086) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» (02100, м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, код 21574573) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металугрійна компанія» (61001, Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, 4-А; код 30513086) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.02.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна