УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.03.2015Справа № 910/4855/15-г

Суддя Господарського суду міста Києва Полякова К.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відпоідальністю "Альфа Груп Континент"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати платіжне доручення на перерахування грошових коштів у розмірі 1 012 000,00 грн. та стягнення пені у розмірі 22 264,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Груп Континент" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного твоариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання виконати платіжне доручення на перерахування грошових коштів у розмірі 1 012 000,00 грн. та стягнення пені у розмірі 22 264,00 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 26.02.2015 (вх.№ суду 4855/15 від 02.03.2015) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VІII від 28.12.2014, мінімальний розмір заробітної плати на 1 січня 2015 складає 1218 гривні.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Так, предметом поданого позову є зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 1 012 000,00 грн. та стягнення пені за порушення, встановолених чинним законодавством строків виконання платіжного доручення.

Тобто фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Наведене також підтверджується й тим, що відповідно до статей 32.2 та 32.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачається сплата банком пені у встановленому законом процентному співвідношенні за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, зазначеного в дорученні клієнта на переказ грошових коштів.

Тобто, в розумінні положень вказаного Закону вимога перерахувати грошові кошти за дорученням клієнта підлягає вартісній оцінці, оскільки саме від розміру такої вартісної оцінки (суми вимоги) обраховуватиметься пеня, яка за своєю правовою природою є майновою санкцією за порушення грошового зобов'язання.

У підпунктах 1.6 та 1.24 пункту 1 вказаного Закону також надано тлумачення, що документом на переказ є, зокрема, паперовий документ, що використовується суб'єктами переказу та їх клієнтами для передачі доручень на переказ коштів, а переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Отже із наведеного тлумачення також вбачається, що наслідком перерахування грошових коштів (виконання платіжного доручення) буде рух певної конкретної визначеної у дорученні суми грошових коштів, які відповідно можуть бути вартісно оцінці.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про зобов'язання закрити рахунок шляхом перерахування грошових коштів направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати, та отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Між тим, позивачем до позовної заяви додано квитанцію № N16EF41093 від 02/03.2015 про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., тобто у розмірі меншому ніж передбачено статтею 4 Закону України "Про судовий збір", що є порушення п. 3 ч.1 ст. 57 ГПК України.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірах.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду м. Києва з позовом, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали Товариствf з обмеженою відповідальністю "Альфа Груп Континент" до Публічного акціонерного твоариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання виконати платіжне доручення на перерахування грошових коштів у розмірі 1 012 000,00 грн. та стягнення пені у розмірі 22 264,00 грн. - повернути позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя К.В. Полякова