ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 910/22757/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Яценко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп"
на постановувід 15.12.2014 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/22757/13
господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промисловий демонтаж"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп"
простягнення 172 629,20 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:не з'явились Партика Ю.Л. (довіреність від 02.02.2015)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (головуючий суддя Літвінова М.Є., судді - Марченко О.В., Удалова О.Г.) від 01.09.2014 у справі №910/22757/13 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-промдемонтаж" суму боргу у розмірі 88 978,47 грн та 1 779,57 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Коршун Н.М., судді - Алданова С.О., Дикунська С.Я.) від 15.12.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 у справі №910/22757/13 скасовано частково; резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промисловий демонтаж" суму боргу у розмірі 88 978,47 грн, 7 142,66 грн пені, 1 864,89 грн 3 % річних, 10 321,50 грн інфляційних втрат та 2 166,22 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовити."; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промисловий демонтаж" 1 083,17 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.32, 459, 517, 256 ЦК України, ст.ст.231, 343 ГК України, ст.ст.32, 34 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач не надіслав.

Позивач не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача, який підтримав викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промисловий демонтаж" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ ГРУП" про стягнення 88 978,47 грн основного боргу, 82 305,08 грн пені, 1 345,65 грн трьох процентів річних. Позов вмотивовано посиланням на обставини, відповідно до яких відповідач має заборгованість в сумі 88 978,47 грн за договором на переробку бетонних конструкцій у бетонний щебінь, укладеним ним з ТОВ "Техбудмеханіка-Промдемонтаж", яке уступило своє право вимоги за договором №41306 від 30.08.2013 про відступлення права вимоги (цесія) позивачеві; оскільки в діях відповідача вбачається несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (прострочення) з нього підлягає стягненню також пеня та три проценти річних. В заяві про збільшення позовних вимог місцевим господарським судом відмовлено з посиланням на одночасну зміну позивачем предмету та підстав позову.

Судами встановлено таке.

09.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ Груп" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промдемонтаж" (виконавець) укладено договір №41158 на переробку бетонних конструкцій у бетонний щебінь (надалі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника виконати весь комплекс робіт з переробки бетонних конструкцій у бетонний щебінь (надалі роботи), строки та обсяги виконання яких визначені цим Договором, а замовник - прийняти належним чином виконані роботи та провести їх оплату в порядку, визначеному Договором.

У п.3.2. Договору сторони передбачили, що оплата проводиться наступним чином: аванс 59 711,00 грн замовник перераховує виконавцю впродовж 3 банківських днів після підписання сторонами цього Договору, подальшу оплату замовник здійснює з урахуванням наданого авансу щомісячно впродовж 5 банківських днів після підписання замовником актів приймання виконаних робіт, які оформлюються та подаються виконавцем щомісячно у порядку визначеному в п.5.1 Договору.

Згідно з п.5.1 Договору здавання-приймання виконаних робіт оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт, що готується виконавцем на підставі акта визначення обсягів виконаних за місяць робіт.

Додатковою угодою №1 від 26.12.2011 сторони доповнили п.1.3 Договору.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промдемонтаж" виконало свої зобов'язання, а саме весь комплекс робіт з переробки бетонних конструкцій у бетонний щебінь, що підтверджується актами приймання виконаних робіт: №01/(41158) за грудень 2011 від 28.12.2011, № 02/(41158) за січень 2012 від 27.01.2012, №02-2/(41158) за січень 2012 від 27.01.2012, №03/(41158) за лютий 2012 від 27.02.2012 на загальну суму 499 879,07 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін Договору.

Відповідач за виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промдемонтаж" роботи розрахувався частково, сплативши 410 900,60 грн, про що свідчать виписки з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промдемонтаж", у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 88 978,47 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промдемонтаж" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техбудмеханіка-Промисловий демонтаж" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №41303, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору у відповідності до вищенаведених договорів та додаткових угод до них, укладених між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМ ГРУП".

Відповідно до п.2 зазначеного договору за цим договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов'язання у розмірі 88 978,47 грн за вищевказаними договорами.

Відповідно до п.3 цього Договору, право вимоги засновано на: договорі на переробку конструкцій у бетонний щебінь №41158 від 09.12.2011, додатку №1 до договору до договору №41158 від 09.12.2011, додатковій угоді №1 від 26.12.2012 до договору №41158 від 09.12.2011, акті №01(41158) приймання виконаних робіт за грудень 2011 від 28.11.2011, акті №02-2/(41158) приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 від 27.01.2012, акті №02/(41158) приймання виконаних будівельних робіт за січень 2012 від 27.01.2012, акті №03/(41158) приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2012 від 27.02.2012, податковій накладній №1 від 09.12.2011, податковій накладній №10 від 23.12.2011, податковій накладній №11 від 28.12.2011, податковій накладній №1 від 27.01.2012, податковій накладній №4 від 27.01.2012, податковій накладній №7 від 29.02.2012, картці рахунку 361 за період 01.12.2011-30.08.2013.

Касаційна інстанція вважає, що враховуючи положення діючого законодавства, відповідно до яких: договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України); одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України); зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України), та враховуючи положення про презумпцію правомірності правочину (ст.204 ЦК України), суди дійшли правомірного висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 88 978,47 грн підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки доказів сплати відповідачем суми боргу у розмірі 88 978,47 грн в матеріалах справи не міститься.

Підстав для скасування судових актів в частині стягнення основного боргу не вбачається.

В частині вимог щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційний втрат суди припустилися порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, апеляційний суд, вірно оцінивши умови договору (п.1, п.3 Договору в їх сукупності), та застосувавши приписи ст.514 ЦК України, відповідно до якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, дійшов цілком правомірного висновку, що до позивача перейшло у повному обсязі право первісного кредитора, в тому числі і на стягнення пені, трьох процентів річних і інфляційних втрат.

Разом з тим суд апеляційної інстанції, стягнувши інфляційні втрати та пеню в розмірі, що перевищує позовні вимоги (до подання заяви про їх збільшення), припустився порушень процесуального законодавства, відповідно до яких в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.3 ст.101 ГПК України), оскільки не звернув уваги на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог, якою просили стягнути пеню в більшому розмірі та стягнути інфляційні втрати, які не заявлені в позовній заяві взагалі.

Правовий висновок суду апеляційної інстанції про те, що три проценти річних, пеня та інфляційні втрати не можуть нараховуватись за період, коли до позивача ще не перейшло право вимоги, а тому мають нараховуватись у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги (ч.2 ст.530 ЦК України) після укладення договору уступки права вимоги, суперечать положенням діючого законодавства, відповідно до якого до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України). Таким чином до позивача, як цесіонарія, перейшли від цедента, ТОВ "Техбудмеханіка-Промдемонтаж", всі права останнього, які той набув до моменту укладення договору уступки права вимоги, в тому числі право вимоги на стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат з моменту настання строку виконання зобов'язання за Договором.

В силу вищенаведеного помилковим є і висновок апеляційного суду про те, що позивачем не пропущено строку позовної давності, про який заявлено відповідачем (а.с.55).

Суд першої інстанції: - по-перше, не врахував вищенаведеного у цій постанові стосовно переходу внаслідок цесії до позивача прав та обов'язків у обсязі, передбаченому у Договорі, з урахуванням змісту пунктів 1, 2 та 3 у сукупності, в яких не йдеться про те, що до нового кредитора переходить виключно право вимоги боргу в сумі 88 978,47 грн і не переходять інші належні цеденту права; - по-друге, відмовив у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог, та не зазначив підстави відмови у задоволенні цієї заяві в частині збільшення позовних вимог щодо стягнення пені - вимоги, яка заявлялась у позові, що є порушенням положень статті 22 ГПК України.

За таких обставин ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в частині вимог про стягнення пені та трьох процентів річних; підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції в решті вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1, 3 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КСМ-Груп" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 у справі № 910/22757/13 скасувати в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат - скасувати.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 у справі №910/22757/13 скасувати в частині відмови в позові.

Справу № 910/22757/13 в частині вимог щодо стягнення пені та трьох процентів річних направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 у справі № 910/22757/13 - залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Яценко