ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 р. Справа №917/2600/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002", вул. Кондратенка, 6-А, м. Полтава, 36009

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи", вул. Великотирнівська, 51, м. Карлівка, Полтавська область, 39500

про стягнення 332 171,44 грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 12.02.2015.

Представники сторін 12.02.2015р.

від позивача: Гриценко І.Г., дор. №14/11/1 від 14.11.2014,

від відповідача: Удовіченко І.О., дор. №13/15 від 11.02.2015.

Представники сторін 03.03.2015р.

від позивача: Гриценко І.Г., дор. №14/11/1 від 14.11.2014,

від відповідача: Удовіченко І.О., дор. №13/15 від 11.02.2015.

В судовому засіданні 03.03.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №15/01/3 від 15.01.2013 р. у розмірі 332 171,44 грн., у т.ч. 298 012,44 грн. - сума основного боргу, 24 450,65 грн. - пеня, 9 708,35 грн. - 10% річних.

Позивач надав суду додаткове обґрунтування до позовної заяви (вх. №2888 від 03.03.2015).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч умовам укладеного договору взяті на себе зобов'язання виконав не в повному обсязі, та не повністю розрахувався за поставлений позивачем товар.

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, відзив на позов не надав.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15 січня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (надалі - позивач, Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" (надалі - відповідач, Покупець) укладено договір поставки №15/01/3 (надалі - Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін (далі по тексту - товар), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1. Договору);

- найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних Постачальника на товар (п. 2.1 Договору);

Сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими Постачальник поставив Покупцеві товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних (п. 2.2. Договору);

- за згодою сторін в додаткових угодах до цього договору можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення і виконання зобов'язань за Договором (п. 2.3 Договору);

- поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього Договору (п. 3.1 Договору);

- ціна товару, що поставляється відповідно до Договору, вказується у видаткових накладних Постачальника. У вартість товару включаються усі витрати Постачальника згідно з базисом поставки (п. 4.1 Договору);

- загальна вартість Договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до видаткових накладних Постачальника. Зміна загальної вартості Договору здійснюється також у разі поставки додаткових партій і підписання уповноваженими представниками сторін додаткових угод на поставку таких партій товару (п. 4.2 Договору);

- оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника (п. 5.1 Договору);

- постачальник має право, без додаткового погодження з Покупцем, грошові кошти, які сплачує Покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку, незалежно від призначення платежу:- в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу), - в другу чергу - поточні платежі (п. 5.2 Договору);

- у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми (п. 8.3 Договору);

- відшкодування збитків, виконання інших санкцій за даною угодою, не звільняють сторони від подальшого належного виконання зобов'язань за договором (п. 8.4. Договору).

На виконання умов даного договору позивачем було поставлено на адресу відповідача, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 713 106,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, а саме:

№Т-00000152 від 24.01.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т00000203 від 30.01.2013 на суму 58 850,00 грн.; №Т-00000204 від 30.01.2013 на суму 7 500,00 грн. ; №Т-0000297 від 11.02.2013 на суму 72 345,00 грн.; № Т-00000298 від 11.02.2013 на суму 7 500,00 грн.; №Т-00000299 від 11.02.2013 на суму 54 600,00 грн.; №Т-00000490 від 07.03.2013 на суму 22 009,50 грн.; №Т-00000520 від 13.03.2013 на суму 159 900,00 грн.; №Т-00000521 від 13.03.2013 на суму 12 500,00 грн.; №Т-00000530 від 14.03.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00000565 від 19.03.2013 на суму 180 550,00 грн.; №Т-00000566 від 19.03.2013 на суму 17 500,00 грн.; №Т-00000613 від 25.03.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00000664 від 01.04.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00000734 від 09.04.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00000836 від 23.04.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00000880 від 29.04.2013 на суму 167 700,02 грн.; №Т-00000906 від 07.05.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00001062 від 29.05.2013 на суму 22 995,00 грн.; №Т-00001063 від 29.05.2013 на суму 26 950,50 грн.; №Т-00001126 від 06.06.2013 на суму 20 700,00 грн.; №Т-00001150 від 10.06.2013 на суму 19 800,00 грн.; №Т-00001275 від 26.06.2013 на суму 187 300,06 грн.; №Т-00001276 від 26.06.2013 на суму 23 310,00 грн.; №Т-00001345 від 05.07.2013 на суму 18 300,00 грн.; №Т-00001400 від 15.07.2013 на суму 23 310,00 грн.; №Т-00001495 від 29.07.2013 на суму 23 310,00 грн.; №Т-00001496 від 29.07.2013 на суму 220 532,00 грн.; №Т-00001646 від 19.08.2013 на суму 27 467,99 грн.; №Т-00001846 від 12.09.2013 на суму 211 212,50 грн.; №Т-00001847 від 12.09.2013 на суму 22 889,99 грн.; №Т-00001848 від 12.09.2013 на суму 36 400,00 грн.; №Т-00001947 від 26.09.2013 на суму 22 889,99 грн.; №Т-00001980 від 01.10.2013 на суму 94 123,99 грн.; №Т-00001993 від 02.10.2013 на суму 118 540,02 грн.; №Т-00002041 від 08.10.2013 на суму 195 162,47 грн.; №Т-00002091 від 15.10.2013 на суму 212 047,00 грн.; №Т-00002222 від 29.10.2013 на суму 22 680,00 грн.; №Т-00002298 від 07.11.2013 на суму 94 455,00 грн.; №Т-00002257 від 09.12.2013 на суму 101 450,00 грн.; №Т-00002558 від 09.12.2013 на суму 22 680,00 грн.; №Т-00002596 від 13.12.2013 на суму 22 680,00 грн.

Відтак, позивачем належним чином виконано зобов'язання з поставки товару за договорами поставки №15/01/3 від 15.01.2013 р.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем в порядку 100 % оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника.

Однак, відповідачем частково проведено оплату отриманого товару по Договору в сумі 2 415 093,57 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок, а саме:

від 15.03.2013 на суму 200 000,00 грн.; від 25.03.2013 на суму 50 000,00 грн.;

від 05.04.2013 на суму 50 000,00 грн.; від 26.04.2013 на суму 200 395,00 грн.;

від 28.05.2013 на суму 50 000,00 грн.; від 06.06.2013 на суму 50 000,00 грн.;

від 25.06.2013 на суму 250 000,00 грн.; від 12.07.2013 на суму 50 000,00 грн.;

від 01.10.2013 на суму 13 000,00 грн.; від 15.10.2013 на суму 250 000,00 грн.;

від 06.12.2013 на суму 250 000,00 грн.; від 08.01.2014 на суму 250 000,00 грн.;

від 21.03.2014 на суму 51 280,06 грн.; від 01.04.2014 на суму 100 000,00 грн.;

від 11.04.2014 на суму 20 000,00 грн.; від 06.05.2014 на суму 50 000,00 грн.;

від 24.07.2014 на суму 150 000,00 грн.; від 15.09.2014 на суму 280 418,51 грн.;

від 17.11.2014 на суму 100 000,00 грн.

Так, відповідач в порушення умов договору не у повному обсязі оплатив вартість переданого йому товару, у результаті чого з урахуванням розрахунку позивача виникла заборгованість у сумі 298 012,44 грн., яку відповідач зобов'язаний сплатити. Вказаний борг, також, підтверджується гарантійним листом відповідача від 07.07.2014 р. за №165.

Крім того, позивач зазначив, що 15.09.2014 року на адресу відповідача було направлено Вимогу за вих. №347 від 15.09.2014 про сплату боргу, пені та відсотків за порушення строків оплати товару за Договором, однак, станом на дату подачі позову до суду, вказана вимога залишена без задоволення.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга статті 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 298 012,44 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем відповідно до п. 8.3 Договору заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 24 450,65 грн. за період з 25.07.2014 по 15.09.2014 та 10% річних в сумі 9 708,35 грн. за період з 25.07.2014 по 15.09.2014.

У відповідності до п. 8.3 Договору у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в постанові №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Позивачем було здійснено ряд поставок товару за накладними в період з 24.01.2013 р. по 13.12.2013 р. Оскільки, остання поставка здійснена 13.12.2013 р., то строк нарахування пені, враховуючи приписи статті 232 ГК України, скінчився 13.06.2014 р.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 25.07.2014 р. по 15.09.2014 р. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань щодо оплати поставленого товару та шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій, що встановлений п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що визначений позивачем період є не вірним, а відтак, останні є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Судом встановлено, що в п. 8.3 Договору сторони збільшили розмір процентів річних до 10%. Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 10% річних в сумі 9 708,35 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 298 012,44 грн. основного боргу та 9 708,35 грн. 10 % річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому у цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 24 450,65 грн. пені у позові слід відмовити.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" (вул. Великотирнівська, 51, м. Карлівка, Полтавська область, 39500, , п/р 8507 ПО ДАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 331605) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (вул. Кондратенка, 6-А, м. Полтава, 36009, , п/р 6, АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) 298 012,44 грн. основного боргу, 9 708,35 грн. 10 % річних та 6 154,42 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 24 450,65 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 06.03.2015 р.

Суддя Кльопов І.Г.