ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Справа № 925/2348/14

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гури І.І., при секретарі судового засідання Мирошниченко Б.В., за участю представника позивача - Крупи Р.А. за довіреністю, розглядає у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім», смт. Катеринопіль Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Баштанська птахофабрика», м. Баштанка, Миколаївської області (перший відповідач) та приватного підприємства «Агропоставка-Сервіс», смт. Катеринопіль Черкаської області (другий відповідач) про стягнення 120252,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Баштанська птахофабрика» та приватного підприємства «Агропоставка-Сервіс» 120252,40 грн., з яких 96589,80 грн. основного боргу, 18780,18 грн. інфляційних, 4882,42 грн. 3% річних та 2405,06 грн. витрат зі сплати судового збору.

Перший відповідач у засідання не з'явився, про наявність поважних причин неявки представника не повідомив.

Другий відповідач у засідання не з'явився, заперечень на позов не надіслав, про наявність поважних причин неподання відзиву і неявки представника не повідомив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідно до статей 75, 85 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши представник позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

28.01.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» (постачальник, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Баштанська птахофабрика» (покупець, перший відповідач у справі) був укладений договір поставки №13/01-5 (далі - договір).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 12.1. договору).

У відповідності до умов укладеного договору постачальник зобов'язується поставити покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти названий товар та оплатити його (п. 1.1. договору).

Під товаром, що є предметом поставки за цим договором, розуміється: соя врожаю 2012 року (п.1.3. договору).

Розрахунки (оплата товару) за поставлений товар здійснюються покупцем в безготівковій формі в термін до 20.02.2013 (п. 4.1. договору).

У випадку порушення договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України (п.9.1. договору).

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 9.1.1. договору).

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 123385,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000004 від 28.01.2013, довіреністю № бДов-00009 від 28.01.2013.

На оплату отриманого товару було виставлено рахунок № СФ-0000005 від 28.01.2013.

Згідно п.4.1. договору розрахунок за поставлений товар повинен бути проведений до 20.02.2013.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, за поставлений товар не розрахувався.

Пунктом 9.4. договору передбачена відповідальність за прострочення оплати (невчасну оплату, неоплату) - штраф в розмірі 50% вартості поставленого товару.

Отже, станом на 21.02.2013 у відповідача виникло додаткове зобов'язання по сплаті штрафу в сумі 61692,60 грн.

Відповідачем було сплачено кошти в сумі 88488 грн.

У відповідності до положень ст. 534 Цивільного кодексу України позивачем зараховані 88488 грн. наступним чином: 61692,60 грн. (в рахунок погашення штрафу) та 26795,40 грн. (в рахунок погашення основного боргу).

Таким чином, сума основного боргу становить 96589,80 грн.

20.09.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» (кредитор, позивач у справі) та приватним підприємством «Агропоставка-Сервіс» (поручитель, другий відповідач у справі) був укладений договір поруки (далі - договір).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту оплати кредитором послуг поручителя (ст.558 ЦК) за цим договором та підписання сторонами і його скріплення печатками сторін (п. 4.1. договору).

У відповідності до умов укладеного договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ «Баштанська птахофабрика» за зобов'язанням, передбаченим ст. 2 цього договору, щодо оплати в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (п. 1.1. договору).

У разі порушення боржником основного зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2. договору).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу №34 від 12.06.2014, на яку отримано лист-відповідь №202 від 02.07.2014 про невизнання заборгованості.

Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з першого відповідача та другого відповідача 120252,40 грн., з яких 96589,80 грн. основного боргу, 18780,18 грн. інфляційних, 4882,42 грн. 3% річних.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 ГК України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Суд, з'ясувавши обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку інфляційних нарахувань в сумі 18780,18 грн. за відповідні періоди, встановив неправильність її нарахування.

Однак, суд вважає за можливе задовольнити розмір інфляційних нарахувань в сумі 18780,18 грн., оскільки позивачем заявлена менша сума боргу (інфляційних) до стягнення.

Розрахунок 3% річних позивачем вчинено вірно, відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи та підлягає стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення солідарно з першого відповідача та другого відповідача 120252,40 грн., з яких 96589,80 грн. основного боргу, 18780,18 грн. інфляційних, 4882,42 грн. 3% річних обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а відповідно таким, що підлягають до задоволення.

Солідарне стягнення з відповідачів судового збору чинним законодавством не передбачено, тому судовий збір стягується з кожного з обох відповідачів порівну.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню по 1202,53 грн. судового збору, який був понесений позивачем при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Баштанська птахофабрика» (вул. Заводська, 2, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, ) та приватного підприємства «Агропоставка-Сервіс» (вул. Леніна, 43, смт. Катеринопіль, Черкаська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» (вул. Петровського, 17, оф. 3, смт. Катеринопіль, Черкаська область, ): 120252,40 грн., з яких 96589,80 грн. основного боргу, 18780,18 грн. інфляційних, 4882,42 грн. 3% річних.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Баштанська птахофабрика» (вул. Заводська, 2, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» (вул. Петровського, 17, оф. 3, смт. Катеринопіль, Черкаська область, ) 1202,53 грн. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з приватного підприємства «Агропоставка-Сервіс» (вул. Леніна, 43, смт. Катеринопіль, Черкаська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» (вул. Петровського, 17, оф. 3, смт. Катеринопіль, Черкаська область, ) 1202,53 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03 березня 2015 року.

Суддя І.І. Гура