РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

25 лютого 2015 року Справа № 902/1391/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Філіпова Т.Л. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Німчук А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни на рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.14 р. у справі № 902/1391/14

за позовом Бершадського районного споживчого товариства (Вінницька область, м.Бершадь) до фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни (Вінницька область, м.Бершадь)

про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням по вул.Червоноармійській, 6 в м. Бершадь шляхом виселення

за участю представників:

позивача: Прицюк А.В., доручення від 02.01.2015 року; Слісарчук М.П.- голова правління Бершадського районного споживчого товариства згідно витягу з протоколу від 01.11.2013 року

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.11.2014 р. у справі №902/1391/14 (суддя Банасько О.О.) позов Бершадського районного споживчого товариства до фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням по вул.Червоноармійській, 6 в м. Бершадь шляхом виселення - задоволено.

Зобов'язано фізичну особу-підприємця Шандрацьку Ніну Іванівну звільнити на користь Бершадського районного споживчого товариства перший поверх площею 619,8 кв.м. та другий поверх площею 560,3 кв.м., а разом 1 180,1 кв.м. нежитлового приміщення магазину "1 000 дрібниць", що знаходиться в м. Бершадь по вул. Червоноармійська, 6а, разом з товарно-матеріальними цінностями, що належать боржнику.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни на користь Бершадського районного споживчого товариства - 4 819,12 грн. відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. Стягнуто з Бершадського районного споживчого товариства в доход Державного бюджету України 3 601,12 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами. (арк.справи 215-218).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Шандрацька Ніна Іванівна подала через господарський суд Вінницької області апеляційну скаргу.

Скаржник, зокрема, зазначає, що зверталася до суду з заявою про припинення провадження у справі №902/1391/14 на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України, так як є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, а саме, у справі №902/1417/13, однак судом відмовлено в задоволенні заяви.

Стверджує про помилковість трактування ст.398 Цивільного, оскільки фактичне тримання майна здійснюється за правової підставою. Однак, предметом спору є незаконне користування приміщенням, як вказує в позовній заяві позивач, яке перешкоджає власнику використати своє право на його користування. При цьому, право володіння і розпорядження цим майно позивача не порушено і про це не вказано у позовній заяві.

Скаржник вважає, що зібрані судом докази (свідоцтво про право власності, витяг з реєстру, інше) та обставини справи, свідчать, що право володіння позивачем спірним майном не порушене.

Зазначає, що право власності позивача на спірне приміщення належним чином не підтверджено. Відповідно не підтверджено право на звернення до суду з позовною заявою за захистом права на таке майно, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Також скаржник звертає увагу акти від 03.04.2014 року та від 10.10.2014 року є односторонніми, так як складені посадовим особами позивача, та не відомо ким і на підставі якого документа ця комісія була створена. Зі змісту актів не вбачається на чому базується висновок про те, що саме відповідач в даному приміщенні займається підприємницькою діяльністю; з акта від 10.10.2014р. не вбачається, що майно яке бачила комісія належить відповідачу.

На підставі викладеного скаржник просить рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.2014р. у справі №902/139/14 скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити Бершадському РСТ у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №902/1391/14 від 28.01.2015р. апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни прийнято до провадження, справу призначено до слухання (т.2, арк.справи 3).

Позивач у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.02.2015р. подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника (т.2, арк.справи 17, 18).

У відзиві зазначає, що спір між сторонами розглядався 2013-2014рр. у судах на підставі ст.391 ЦК України, надавши вказаному позову статус негаторного. У новому позові позивач посилається на нові обставини: акт від 03.04-2014р., листа державної податкової інспекції, які не були доказом в попередній справі. Крім того зміст заявленого позову, фактичні обставини, якими обґрунтовуються позовна вимога, а також нормативна підстава заявленого позову свідчить про заявлення позивачем віндикаційного позову, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у застосуванні п.2 ст.80 ГПК.

Зазначає, що апелянт повністю заставив своїми товарами перший та другий поверхи, ключі від вхідних дверей магазину « 1000 дрібниць» знаходяться в апелянта, а у власника відсутні. В матеріалах справи знаходиться Програма розвитку споживчої кооперації Бершадського району на 2011-2014р.р., де в розділі Програми: торгівля п.2 записано: «вивести з повної оренди магазин « 1000 дрібниць», на базі якого створити «Маркет» по торгівлі будівельними матеріалами. Цей пункт Програми не виконаний і переноситься з року в рік у зв'язку з перешкодою відповідачем у користуванні магазином « 1000 дрібниць» власнику, що є перешкодою власнику в користуванні магазином.

Також звертає увагу, що в судовому засіданні розглянуто витяг з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності №29332545 від 11.11.2014р. - будівля нежитлова по вул..Червоноармійська, будинок « 6а» зареєстрована за Бершадським районним споживчим товариством, що спростовує твердження апелянта про відсутність реєстрації позивачем спірного об'єкту.

В матеріалах справи знаходяться докази про те, що комісія створена відповідно до розпорядження голови правління Бершадського районного споживчого товариства та з участю депутата Бершадської міської ради, де на місці відповідач заявила, що це її товар, як на першому так і на другому поверсі. Бершадське районне споживче товариство звернулося з листом до Бершадської міської ради про виділення депутата для участі в комісії. Голова міської ради однозначно заявив, що міська рада не виділяє депутата, а необхідно звернутися до депутата, який закріплений за відповідною територією. Оскільки депутат Віхренко В.М. закріплений за територією, на якій знаходиться спірна будівля Бершадського РСТ, тому останнє звернулося до зазначеного депутата.

Вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, натомість, рішення господарського суду вважає законним і таким, що прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, просить рішення господарського суду Вінницької області у справі №902/1391/14 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Шандрацької Н.І. без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.02.2015р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (т.2, арк.справи 14).

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

30.12.2005 р. виконавчим комітетом Бершадської міської ради прийнято рішення №132 про оформлення права колективної власності на нежитлову будівлю магазину "1000 дрібниць" розташовану в м.Бершадь по вул.Червоноармійська, 6а за Бершадським районним споживчим товариством.

Право власності позивача на вказану будівлю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.02.2006 р. серія ЯЯЯ № 917512 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2006 р. серія СВУ № 630558 (т.1, арк.справи 14).

Позивач, обґрунтовуючи вимоги позовної заяви стверджував про самовільне використання фізичною особою-підприємецем Шандрацькою Н.І. нежитлову будівлю магазину "1000 дрібниць" розташовану в м.Бершадь по вул.Червоноармійська, 6а без правових підстав.

18.08.2014 р. позивач звернувся до відповідача претензією №157 з вимогою про звільнення приміщення, яка отримана останньою 20.08.2014 р., що підтверджується наявними у справі претензією, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, арк.справи10-13).

Зважаючи на наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлова будівля магазину "1000 дрібниць", розташована в м.Бершадь по вул.Червоноармійська, 6а перебуває у фактичному користуванні фізичної особа-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни. Дана обставина підтверджується, зокрема, наступними доказами:

1) Лист Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 28.03.2012 р. № 908/7/17 в якому вказується про те, що місцем здійснення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності Шандрацької Ніни Іванівни згідно поданої заяви від 25.01.2012 р. № 1742/ш являється вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь, магазин "1 000 дрібниць" (т.1, арк.справи 41).

2) Акт від 03.04.2014 р. складений комісією в складі депутата Бершадської міської ради Віхренко В.М., голови ревізійної комісії Бершадського районного споживчого товариства Янчук Г.А., головного бухгалтера Бершадського районного споживчого товариства Караман В.В., юрисконсульта Прицюка А.В. про те, що в магазині "1 000 дрібниць" по вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь здійснює діяльність суб'єкт підприємницької діяльності Шандрацька Ніна Іванівна, яка від підпису відмовилась (т.1, арк.справи 42).

3) Лист Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 07.10.2014р. №2805 в якому вказується про те, суб'єкт підприємницької діяльності Шандрацька Ніна Іванівна здійснює свою діяльність за адресою: вул.Червоноармійська, 6, м.Бершадь, Вінницька область.

4) Акт від 10.10.2014р. складений комісією в складі депутата Бершадської міської ради Віхренко В.М., головного бухгалтера Бершадського районного споживчого товариства Караман В.В., інженера Бершадського районного споживчого товариства Максимець О.М., юрисконсульта Прицюка А.В. про те, що в магазині "1 000 дрібниць" по вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь здійснює торгівельну діяльність суб'єкт підприємницької діяльності Шандрацька Ніна Іванівна. Також у вказаному акті зафіксовано розміщення на першому та другому поверхах товарів - меблів - та відсутність інших пайовиків, які займаються торгівельною діяльністю та відмову від підпису Шандрацької Н.І.

5) Лист Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 27.10.2014 р. № 3113 в якому вказується про те, суб'єкт підприємницької діяльності Шандрацька Ніна Іванівна здійснює на підставі свідоцтва платника єдиного податку серія "А" № 665914 свою діяльність станом на 27.10.2014 р. за адресою: вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь, Вінницька область.

6) Лист Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 10.11.2014 р. № 3267 в якому вказується на допущену помилку в листі від 07.10.2014 р. № 2805 про адресу здійснення діяльності відповідачем в якому було вказано - вул.Червоноармійська, 6, м.Бершадь, Вінницька область, тоді як правильним є - вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь, Вінницька область.

На момент апеляційного провадження у справі доказів звільнення відповідачем першого та другого поверхів нежитлового приміщення магазину "1000 дрібниць", що знаходиться в м.Бершадь по вул.Червоноармійська, 6а, матеріали справи не містять.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, выдзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як встановлено ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За приписами статті статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист, в тому рахунку і судовий, свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 387 Цивільного кодексу України унормовано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст.398 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Частина 1 статті 399 Цивільного кодексу України вказує. що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно ст.400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Як вірно вказано судом першої інстанції, витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Виходячи з наведеного, при пред'явленні віндикаційного позову на підтвердження наявності суб'єктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння позивач повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно.

Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують право позивача на спірне майно.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

На підтвердження права власності позивача на приміщення нежитлової будівлі магазину "1000 дрібниць", що розташована по вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь в матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.02.2006 р. серія ЯЯЯ № 917512 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2006 р. серія СВУ № 630558.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду є правовстановлюючим документом на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з свідоцтва про право власності (т.1, арк.справи 14), останнє видано позивачу згідно рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради від 30.12.2005 р. № 132 "Про оформлення права власності і видачу свідоцтв на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним і фізичним особам", яке в свою чергу приймалось з поміж іншого на підставі поданого акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) їдальні під "Універсальний магазин" на 36 робочих місць від 30.06.1976 р.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази спростування відповідачем заявлених позовних вимог позивача.

Як вірно відмічено місцевим господарським судом, посилання відповідача на те, що вона являється пайовиком Бершадського районного споживчого товариства і відповідно співвласником майна магазину "1 000 дрібниць" оцінюється критично виходячи із вказаних вище доказів (свідоцтво, витяг), які підтверджують право власності на приміщення виключно за позивачем.

Згідно п.10.3 статуту Бершадського споживчого товариства у споживчому товаристві власником майна є споживче товариство як юридична особа. Члену споживчого товариства належить пай в майні споживчого товариства, який складається з його внесків до пайового капіталу, а також паю в резервному та спеціальному фондах. У разі виходу зі споживчого товариства член споживчого товариства має право на одержання свого загального паю в грошовому еквіваленті, в порядку, передбаченому цим статутом та рішенням зборів уповноважених членів споживчого товариства.

З врахуванням наведеного місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про правомірність та обгрунтованість заявленого позову та задоволення його в повному обсязі.

Щодо твердження скаржника про необхідність припинення провадження у справі №902/1391/14 на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України, так як є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, а саме, у справі №902/1417/13, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

В п.4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено, що припинення провадження у справі на підставі пункту 2 статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/1417/13 за позовом Бершадського районного споживчого товариства до суб'єкта підприємницької діяльності Шандрацької Ніни Іванівни про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням по вул.Червоноармійській, 6 а в м.Бершадь шляхом виселення.

Рішенням господарського суду Вінницької області № 902/1417/13 від 19.11.2013 р. позов задоволено повністю та зобов'язано усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням магазину "1000 дрібниць", що знаходиться в м.Бершадь, по вул.Червоноармійська, 6а, яке належить Бершадському районному споживчому товариству шляхом виселення з нього суб'єкта підприємницької діяльності Шандрацької Ніни Іванівни разом із товарно-матеріальними цінностями що належать суб'єкту підприємницької діяльності Шандрацькій Н.І., та які знаходяться на першому та другому поверсі зазначеної споруди. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності Шандрацької Ніни Іванівни на користь Бершадського районного споживчого товариства 1147,00 грн. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 р. рішення господарського суду Вінницької області від 19.11.2013 р. у справі № 902/1417/13 - скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Із змісту матеріалів справи №902/1417/13 слідує, що в якості підстави позовних вимог позивач посилався на неправомірне зайняття відповідачем торгівельної діяльності в приміщенні магазину "1 000 дрібниць" розташованого за адресою: вул.Червоноармійська, 6а, м.Бершадь, яке належить йому на праві власності в підтвердження чого надано акт від 16.09.2013 р.

При цьому із змісту судових рішень слідує, що вказаний спір суди розглядали на підставі ст.391 ЦК України надавши вказаному позову статус негаторного.

В справі №902/1391/14 позивач на підтвердження заявленого позову посилається на акт від 03.04.2014 р., листи Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Окрім того, зміст заявленого позову, фактичні обставини, якими обгрунтовується позовна вимога, а також нормативна підстава заявленого позову свідчать про заявлення позивачем віндикаційного позову.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для припинення провадження у справі та як наслідок для задоволення відповідної заяви відповідача, з огляду на відсутність співпадіння підстав та предмету позову у справах № 902/1417/13 та № 902/1391/14 у суду.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шандрацької Ніни Іванівни на рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.14 р. у справі № 902/1391/14 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мамченко Ю.А.