РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/24202/14

За позовом Фізичної особи підприємця Зуй Сергія Олександровича

До Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Про стягнення 126 041,24 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Крижановський М.В., довіреність № б/н від 25.11.2014р.

від відповідача: Русскіна О.В., довіреність № б/н від 03.06.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа підприємець Зуй Сергій Олександрович (далі - позивач) подала на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач) про стягнення 126 041,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені умови договору суборенди № 2 від 30.11.2013р.

Ухвалою суду від 05.11.2014р. порушено провадження у справі № 910/24202/14 та призначено розгляд на 01.12.2014 р.

01.12.2014р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

01.12.2014р. позивач подав через канцелярію суду заперечення на відзив.

01.12.2014р. представник відповідача заявив усне клопотання про фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, у зв`язку з неподанням вказаного клопотання заздалегідь через канцелярію суду, та відсутністю у залі судових засідань на момент розгляду справи, уповноваженої особи суду до обов`язків якої, входить здійснення технічної фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по справі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вимог ухвали суду порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав розгляд справи на 19.12.2014р.

19.12.2014р. представники сторін у судове засідання не з'явились, про причини своєї відсутності суд не повідомили.

Суд відклав розгляд справи на 30.01.2015р., у зв'язку з відсутністю представників сторін.

19.01.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

20.01.2015р. відповідач подав через канцелярію суду клопотання про фіксування судового процесу.

30.01.2015р. відповідач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

30.01.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 16.02.2015р.

16.02.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2013 року між ФОП Зуй С.О. (позивач, орендар) та ПАТ «Дельта Банк» (відповідач, суборендар) було укладено договір суборенди №2. Відповідно до умов договору суборенди №2 (п.1.1.) Орендар - передав, а Суборендар - прийняв у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення 1-го поверху, а саме: № XXIX - площею 127,3 кв.м.; XXXIX - площею 0,6 кв.м; ХL - площею 3,1 кв.м.; ХХХVІІІв - площею 8,2 кв.м.; ХLI - площею 5,3 кв.м. в літ. «А-8» загальною площею 144,5 кв.м., розташованого у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, буд. 2-А.

Метою суборенди вищезазначеного нежитлового приміщення (п. 1.2. Договору) було - розміщення підрозділу Суборендаря (ПАТ «Дельта Банк»), здійснення в ньому господарської діяльності Суборендаря, в тому числі надання банківських послуг, визначених Статутом Суборендаря та відповідними ліцензіями та дозволами».

Згідно з п.5.2. Договору, розмір суборендної плати за користування 1 кв.м. даного приміщення протягом повного календарного місяця складав - 520,00 грн., а в цілому за весь об'єкт, розмір суборендної плати за повний календарний місяць складав - 75 140,00 грн.

Пунктом 4.1. Договору суборенди було передбачено, що строк суборенди обчислюється з дати підписання Сторонами Акта приймання-передачі Об'єкта суборенди та діє по 31.08.2016 року включно.

У відповідності до умов договору (п.2.1.) частина нежитлового приміщення 1-го поверху в літ. «А-8» загальною площею 144,5 кв.м. того ж дня була передана Орендарем та прийнята Суборендарем, на підтвердження чого Сторонами було підписано відповідний акт приймання передачі приміщення від 30.11.2013 р.

До 30.04.2014 року Відповідач належним чином виконував прийняті на себе договірні зобов'язання, а саме своєчасно та у повному обсязі здійснював оплату за користування об'єктом суборенди.

30.04.2014 року листом за вих. №2/22-17/5486 звернувся до Позивача з проханням зменшити на період з 01.05.2014 року по 31.12.2014 року розмір суборендної плати за користування 1 кв.м. об'єкта суборенди протягом повного календарного місяця до 468,00 грн., а в цілому за весь об'єкт суборенди зменшити розмір суборендної плати до 67 626,00 грн., а також викласти п.5.2. Договору в запропонованій у даному листі редакції.

Позивач погодився на зменшення розміру суборендної плати, при цьому жодних змін до договору суборенди, в цій частині Сторонами не було узгоджено, додаткової угоди не укладалось, а отже договір діяв у первісний редакції. Даний факт підтверджується актом приймання передачі наданих послуг суборенди за травень 2014 року, який був підписаний Сторонами 21.05.2014 року і копією платіжного доручення № 49576413 від 05.06.2014 року.

Проте, 22.05.2014р. позивач знову отримав лист від відповідача, в якому останній просив позивача знову зменшити розмір суборендної плати до 22 542,00 грн. за весь об'єкт оренди, що на 70% менше від попередньо узгодженого розміру орендної плати.

Позивач на таку зміну умов договору суборенди не погодився.

Відповідно до п.6.3 договору, він може бути достроково розірваний в односторонньому порядку Суборендарем за умови надіслання Орендарю відповідної письмової заяви про дострокове розірвання даного Договору за 30 календарних днів до дати дострокового розірвання Договору. При цьому, зазначений термін починає свій відлік з моменту отримання Орендарем повідомлення від Суборендаря про дострокове розірвання Договору. Датою такого отримання вважається дата, зазначена отримувачем або на відповідному поштовому повідомленні, або на відповідній накладній, що надається кур'єру.

Вищезазначений лист повідомлення надійшов на поштову адресу Позивача, тобто фактично був отриманий ним 05.06.2014 року, що не заперечується Позивачем та письмово було визнано самим Відповідачем у листі №2/22- 17/8412/2 від 01.08.2014 року (копія наявна в матеріалах справи).

Отже, згідно позовних вимог та пояснень позивача, днем дострокового припинення (розірвання у односторонньому порядку) дії договору суборенди є 05.07.2014 року.

Згідно змісту п.2.3. Договору суборенди №2 - об'єкт суборенди повертається Орендарю Суборендарем по акту приймання-передачі в день закінчення строку дії договору або в разі дострокового припинення строку дії Договору в день припинення строку дії Договору. Об'єкт суборенди вважається фактично поверненим та переданим Орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі Об'єкту суборенди. В цей момент Суборендар передає Орендарю ключі від об'єкту суборенди та інше майно яке передавалося разом з об'єктом.

Відповідно до змісту викладеного у п.2.4 Договору - обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на Сторону, яка передає об'єкт суборенди іншій стороні договору.

Згідно п.5.1. Договору суборенди - суборендна плата нараховується та сплачується за кожен місяць користування Суборендарем об'єктом суборенди починаючи з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту суборенди і до дати повернення Суборендарем об'єкту суборенди Орендарю за актом приймання-передачі.

В порушення умов договору суборенди, відповідачем не було повернено та передано Позивачу об'єкт суборенди, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з листом №1/22-07 від 22.07.2014р., у якому просив на виконання умов договору (п.2.3., 2.4.), передати об'єкт суборенди за актом приймання-передачі, передати ключі від приміщення, усунути залишені відповідачем ушкодження і недоліки допущенні при недобросовісній експлуатації орендованого приміщення і внаслідок екстреного виїзду з приміщення.

Лише 01.08.2014 року з супровідним листом вих. № 2/22-17/8412/2 відповідач направив на адресу позивача два примірника акту приймання-передачі, при цьому акти приймання-передачі були складені у редакції, яка, як стверджує позивач, суперечила умовам договору та вимогам діючого законодавства, а також враховуючи залишені ним у суборендованому приміщенні недоліки і ушкодження, обидва примірника акту були підписані Позивачем 01.08.2014 року із відповідними зауваженнями, які були викладені на зворотній стороні останніх.

Внаслідок того, що відповідач порушив строки повернення об'єкта оренди та підписання актів приймання - передачі об'єкту оренди, позивач нарахував відповідачу неустойку, на підставі ст.785 ЦК України, яка за розрахунком позивача складає 126 041,24 грн., та яку позивач просив суд стягнути з відповідача, згідно поданої на розгляд суду, позовної заяви.

Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч.2 ст.795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до змісту ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлюється такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Згідно з ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Крім того, суд зауважує на тому, що у п.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/735/2012 від 29.05.2012р. «Про деякі питання практики застосування статей 785 та 785 Цивільного кодексу України» визначено, неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому застосування до неї спеціальної позовної давності є неправильним. Таким чином, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів ст.549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Така ж правова позиція викладена у п. 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 25.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» та висновках Верховного суду України від 01.08.2012 року, викладених у рішеннях, прийнятими за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав передбачених п.1, ч.І ст.111-16 ГПК України, за перше півріччя 2012 року.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на не досягнення між сторонами домовленості щодо дати розірвання договору суборенди, не підписання та затягування строку укладення актів приймання-передачі орендованого майна з боку позивача.

Суд не погодився з запереченнями відповідача, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, виходячи з такого.

По-перше матеріалами підтверджується факт того, що 22.05.2014 року відповідачем на поштову адресу позивача було направлено лист-повідомлення (заява) вих. № 2/22-17/6255, у якому він ставив до відома про прийняття рішення про дострокове розірвання Договору суборенди №2 від 30.11.2013 року, а також вимагав, у разі, якщо Позивач бажає зберегти двосторонні суборендні правовідносини зменшити починаючи з 01.06.2014р. до 31.12.2014 розмір суборендної плати до 22542,00 грн., якщо позивач не погодиться на висунуті Відповідачем умови, Договір буде розірвано у односторонньому порядку з 30.06.2014 року включно.

Вказаний лист позивач отримав 05.06.2014р., а на умови зменшення розміру орендної плати не погодився, чим визнав договір суборенди достроково розірваним, що також було визнано відповідачем згідно листа № 2/22-17/8412/2 від 01.08.2014р. та поданому відзиві на позов, внаслідок чого, беручи до уваги умови п.6.3 договору суборенди, суд вважає доведеними посилання позивача на те, що днем дострокового припинення договору суборенди є 05.07.2014р.

Не доведеними є й посилання відповідача на те, що разом з листом від 22.05.2014р. ним було направлено позивачу акти приймання-передачі об'єкту оренди, оскільки такі твердження відповідача не підтверджується жодним письмовим доказом, наявним в матеріалах справи.

За відсутності дій відповідача, спрямованих на належне повернення об'єкту оренди, позивач 22.07.2014р. направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» лист №1/22-07, у якому Відповідачу нагадувалося про необхідність передачі приміщення, усунення виявлених пошкоджень та недоліків, а також було доведено до відома, що зволікання з передачі приміщення та усунення недоліків заважають передачі приміщення новим Суборендарям. Крім того даним листом Позивач нагадував відповідачу про покдаений на нього обов'язок щодо складання акту приймання-передачі приміщення, передачі приміщення уповноваженою особою Відповідача за актом Позивачу та одночасному поверненню ключів від нього.

Після чого 23.07.2014р. відповідач направив на електронну адресу позивача проект договору розірвання договору суборенди та акту приймання-передачі суборендованого приміщення, при цьому вказані документи не булм належним чином складені та підписані, оскільки на них були відсутні підписи уповноваженої особи суборендаря та відбиток печатки відповідача.

У зв'язку з чим, 23.07.2014 року позивач склав і направив кур'єром на адресу Відповідача для підписання, два екземпляри акту приймання-передачі суборендованого приміщення та договорів про розірвання договору суборенди. Даний факт підтверджується накладною №6771-53757 від 23.07.14 р., виданою службою кур'єрської доставки ЕХмото, листом б/н від 25.07.14 р. згідно змісту якого Позивач просив здати приміщення, повернути ключі та акти прймання-передачі.

На вказаний лист, відповідач з супровідним листом вих. № 2/22-17/8412/2, який датований 01.08.2014 року, направив на адресу позивача два примірника акту приймання-передачі, які доставлені кур'єром 04.08.2014 р., що підтверджується накладною № 1651690 виданою службою кур'єрської доставки - ТОВ «ТЕКС Україна» та супровідним листом, які були підписані від імені співробітника ПАТ «Дельта Банк» - Сапронової В.А. (копія накладної та супровідного листа наявні в матеріалах справи).

Датою отримання супровідного листа вих. № 2/22-17/8412/2 та актів приймання-передачі є 05.08.2014р., що також підтверджується накладною № 1651690.

Відповідачем було проігноровано направлені позивачем 23.07.2014р. на адресу відповідача акти приймання-передачі та складено їх у власній інтерпретації (редакції), яка суперечила умовам договору та вимогам діючого законодавства, а також враховуючи залишені ним у суборендованому приміщенні недоліки і ушкодження, обидва примірника акту приймання-передачі приміщення від 01.08.2014 року, складені Відповідачем були 05.08.2014 р. підписані позивачем із відповідними зауваженнями (були викладені на зворотній стороні останніх) та 06.08.2014 року направлені на адресу банка службою кур'єрської доставки ЕХмото (накладна № 6771-53666 від 06.08.14 р.).

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 126 041,24 грн.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2763,20 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, 01133, м.Київ, вул. Щорса 36-Б) на користь Фізичної особи - підприємець Зуй Сергія Олександровича (ідентифікаційний код , 61110 м. Харків, провулок Гамарника 11-А) 126 041 (сто двадцять шість тисяч сорок одну) грн. 11 коп. - неустойки та судовий збір у розмірі 2763 (дві тисячі сімсот шістдесят три) грн. 20 коп.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 25.02.2015р.)

Суддя В.І.Мельник