РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 906/1453/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. Василишин А.Р.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Коваль В.А. (дов. № 01/12 від 01.12.14р.)

від відповідача: Горбик В.В. (дов. № б/н від 12.01.15р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Житомирської області від 10.12.14 р. у справі № 906/1453/14 (суддя Гансецький В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично - Інвестиційна Компанія"(м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабсоіл" (м. Житомир)

про стягнення 154678,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Енергетично-Інвестиційна Компанія" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (а.с. 2-3) до ТОВ "Сабсоіл" (надалі -відповідач), в якій просить стягнути з відповідача 154678,60 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.12.14 р. (а.с. 168-170) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено, що у відповідача виникло зобов'язання оплатити отримане від позивача дизельне пальне на виконання договору підряду від 03.07.14 р.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 175-177) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 10.12.14 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що стягнення спірної суми заборгованості, заявлялось позивачем, виходячи не з договірних зобов'язань відповідача по договору підряду, а з обов'язку відповідача оплатити отриманий товар.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/1453/14 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Василишин А.Р.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті, розпорядженням голови суду від 02.02.15 р. внесені зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, а також його повноважний представник в судовому засіданні, проти апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач стверджує, що під час виконання допоміжних робіт, позивачем передано дизельне пальне у кількості 17742 л не передбачало оплатне його використання, а видавалось позивачем безоплатно по мірі його використання, в межах необхідних для виконання допоміжних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи 03.07.14р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично - Інвестиційна Компанія" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сабсоіл" (підрядником) укладений договір підряду № 03/07/14-1 (а.с.7-13).

Пунктом 1.1 Договору підряду передбачено, що позивач доручив, а відповідач зобов'язався, відповідно до умов даного договору, на власний ризик виконати своїми механізмами на Мокрокалигірському родовищі бурого вугілля роботи, визначені пунктом 2 цього договору, а позивач зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 4.4 Договору, акт прийому-передачі виконаних видобувних та розкривних робіт складається виконавцем по факту виконання робіт на підставі акту про результати маркшейдерських замірів та на підставі підписаних замовником довідок виконаних робіт механізм виконавця, які надавали послуги погодинно.

Згідно пп.5.7 вказаного договору сторони погодили, що замовник щомісяця проводить оплату виконаних робіт в 3-етапи: 1 етап - замовник авансує підряднику 30% передплати вартості планованих до виконання в поточному місяці робіт; 2 етап - до 15 числа кожного місяця замовник сплачує підряднику наступні 30% вартості планованих робіт до виконання в поточному місяці; 3 етап - до 30 числа кожного місяця оплачується сума виконаних робіт у розмірі 40%, що залишилася за попередній місяць, з утриманням суми раніше перерахованого авансу за той же період.

Форма оплати - оплата з розрахункового рахунку (пп.5.6 договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що договірна ціна на виконання гірничих робіт з транспортуванням порід до 1,0 км в перерахунку на 1 куб м розраховується по формулі: 5,50+0,5хДП, (грн.) з ПДВ, де 5,50 - фіксована вартість робіт без ПММ, з ПДВ, грн.., ДП - поточна вартість 1 л дизельного палива з ПДВ, грн.., 0,5 - коефіцієнт, що характеризує витрати дизельного палива на 1 куб м виконаних робіт при транспортуванні.

А відтак, виходячи з домовленості сторін вартість підрядних робіт (ціна договору) включає безпосередньо вартість роботи та вартість дизельного палива, необхідного для виконання робіт.

При цьому вартість паливно-мастильних матеріалів, встановлюється шляхом проведення моніторингу цін на ПММ серед визначених постачальників. Моніторинг проводять представники сторін, мінімум за три дні до моменту оплати. Постачальники ПММ та умови співпраці з ними визначаються на початок місяця та мінімум один раз на місяць сторони проводять додатковий пошук інших (нових) постачальників (п. 5.3).

На виконання умов Договору, позивачем перераховано на рахунок відповідача в якості авансу 180000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 143 від 06.08.14р. на суму 80000,00 грн. (а.с. 14), платіжним дорученням № 167 від 20.08.14р. на суму 50 000 грн. (а.с. 15), платіжним дорученням № 168 від 20.08.14р. на суму 50000 грн. (а.с.16).

Як вбачається з акта надання послуг № 46 від 04.09.14 р., на виконання Договору відповідачем було виконані розкривні гірничі роботи на суму 289466,00 грн. (а.с.44).

Водночас, позивач стверджує, що для належного та своєчасного виконання відповідачем розкривних та видобувних робіт, згідно договору підряду № 03/07/14-1 від 03.07.14р., позивачем було поставлено відповідачу дизельне пальне загальним об'ємом 17742 л вартістю 261424,60 грн. (а.с. 17-43), а також надано відповідачу послуги із заправки механізмів пальним вартістю 1000,00 грн. та передано у платне користування самоскиди за ціною 1720,00 грн.

Таким чином, відповідач отримав від позивача грошові кошти, матеріальні цінності та послуги на загальну суму 444144,60 грн., з яких 180000 грн. авансу, 261424,60 грн. вартість дизельного пального, 1000 грн. заправка механізмів, 1720 грн. вартість користування самоскидами.

25.09.14 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 1051 (а.с. 46), в якій стверджує, що загальна сума, яка повинна прийматися до уваги при розрахунку за Договором - 444144,60 грн. (180000грн.+261424,60 грн.+1000грн.+1720 грн.). Наголошує, що за Договором підряду позивачем було оплачено обсяг робіт загальною вартістю 444144,60 грн., тоді як відповідачем було виконано роботи на 289466,00 грн., що на 154678,60 грн. менше. Повідомляє, що відповідачем неналежно виконуються умови Договору, тому позивач відмовляється від договору підряду та вимагає повернення грошових коштів у розмірі 154678,60 грн. у семиденний термін з моменту отримання цієї вимоги.

Позивач звернувся в господарський суд Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення з 154678,60 грн. заборгованості. Позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов Договору підряду відповідач отримав від позивача грошові кошти, матеріальні цінності та послуги на загальну суму 444144,60 грн., що складається з 180000 грн. авансу, 261424,60 грн. вартість дизельного пального, 1000 грн. заправка механізмів, 1720 грн. вартість користування самоскидами, тоді як відповідач виконав і передав позивачу роботи по Договору підряду на суму 289 466 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з Договору підряду, сторони дійшли згоди, що договірна ціна на виконання гірничих робіт з транспортуванням порід включає вартість всіх робіт та витратних матеріалів, що пов'язані з оснащенням машин та їх утриманням, у тому числі включає вартість паливно-мастильних матеріалів та їх заправку.

Крім того, умовами Договору визначений порядок встановлення вартості палива та передбачений обов'язок замовника оплатити вартість паливно-мастильних матеріалів.

При цьому, колегія суду звертає увагу на те, що умовами Договору не передбачений обов'язок замовника (позивача) постачати дизельне пальне, заправляти пальним, передавати у користування самоскиди та обов'язок підрядника оплачувати надані послуги.

В матеріалах справи, відсутність будь-які докази на підтвердження того, що сторонами вносились зміни до Договору підряду в частині встановлення вартості виконаних підрядних робіт.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами щодо поставки дизельного пального, заправки механізмів пальним, передачі у користування самоскидів, виникли поза межами договору підряду. Крім цього дані правовідносини містять ознаки купівлі-продажу, надання послуг та оренди.

А відтак, ТОВ "Енергетично-інвестиційна Компанія" надала відповідачу послуги з заправки пальним, користування самоскидами та поставки дизельного палива, що підтверджується підписаними сторонами актами на загальну суму 264144,6 грн. поза межами договору підряду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем в обґрунтування заявленого позову, не надано належних доказів, які б однозначно підтверджували наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем та порушення відповідачем умов договору підряду №03/07/14-1 від 03.07.14р. Зокрема, позивачем не доведено, що у відповідача виникло зобов'язання оплатити отримане від позивача дизельне пальне на виконання договору підряду № 03/07/14-1 від 03.07.14р.

При цьому, апеляційний суд оцінює критично доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, що стягнення спірної суми заборгованості з відповідача, заявлялось позивачем, виходячи не з договірних зобов'язань по Договору підряду, а з обов'язку відповідача оплатити отриманий товар, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви (а.с. 2-3), позивач обґрунтовує суму позову, виходячи з авансового платежу (на виконання п. 5.7 Договору підряду) в сумі 180000 грн., 261424,60 грн. вартості дизельного пального, 1000 грн. заправки механізмів, 1720 грн. вартості користування самоскидами, що загалом складає 444144,60 грн. При цьому, позивач стверджує, що відповідач виконав умови Договору підряду лише на суму 289466 грн., тобто сальдо на користь позивача складає 154678,60 грн.

Разом з тим, у позовній заяві позивач посилається на вимогу № 1051 від 25.09.14 р., в якій стверджує, що за Договором підряду позивачем було оплачено обсяг робіт загальною вартістю 444144,60 грн., тоді як відповідачем було виконано роботи на 289466,00 грн., що на 154678,60 грн. менше. Повідомляє, що відповідачем неналежно виконуються умови Договору, тому позивач відмовляється від договору підряду та вимагає повернення грошових коштів у розмірі 154678,60 грн. (а.с. 46).

Також, суд не вбачає правових підстав для застосування до правовідносин між сторонами ст. 601 ЦК України, про що вказує позивач у позовній заяві, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення жодної зі сторін із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи вказане, колегія суду приходить до висновку, що звертаючись з позовом, позивач самостійно визначив підставу позову, якою обґрунтував свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 154678,60 грн. заборгованості, а саме: неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду.

Обгрунтування позивача підстав позову, викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не береться, оскільки вказані пояснення не були подані суду першої інстанції та розцінюються апеляційним судом, як зміна підстав позову.

Не є належним доказом заборгованості по договору підряду гарантійний лист № 05/09 від 05.09.14 р., в якому відповідач гарантує перерахувати на рахунок позивача кошти в сумі 146 021,20 грн. (а.с. 45), оскільки гарантійний лист не може вважатися первинним бухгалтерським документом для підтвердження суми боргу. Окрім того зміст листа не підтверджує правової природи вказаної суми боргу.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір поставки нафтопродуктів між сторонами є неукладеним (таким, що не відбувся), а тому у відповідача не виникло зобов'язань по його оплаті, оскільки договір поставки не є предметом дослідження у даній справі та матеріалами справи підтверджено факт поставки дизельного палива відповідачу, що може вказувати на укладення між сторонами угоди у формі іншій, ніж письмова.

У зв'язку з чим апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутись в господарський суд з позовом про стягнення існуючої заборгованості за поставлене дизельне паливо на підставі інших правовідносин, в іншому позовному провадженні.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що ним взагалі не виконувались роботи за договором підряду, а виконувалися додаткові роботи, не визначені угодою, оскільки дане твердження спростовується умовами договору підряду, зокрема розділом 2, та актом надання послуг № 46 від 04.09.14 р. (а.с. 44).

Враховуючи вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 154678,60 грн. заборгованості по договору підряду не обґрунтовані та не підтвердження належними та допустимими доказами, а відтак задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично - Інвестиційна Компанія" на рішення господарського суду Житомирської області від 10.12.14 р. у справі № 906/1453/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 10.12.14 р. у справі № 906/1453/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/1453/14 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.