Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від 03 березня 2015 року по справі №927/220/15

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Т.Г.Оленич

розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/220/15

за позовом прокурора Носівського району Чернігівської області в інтересах держави

в особі позивача: Носівської міської ради, вул. Центральна, 20, м. Носівка,

Чернігівська область, 17100

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 17100

про стягнення 18092грн.15 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (особисто)

У розгляді справи приймала участь Оліфір А.В. - прокурор відділу прокуратури Чернігівської області

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурором Носівського району Чернігівської області подано позов в інтересах держави в особі Носівської міської ради про стягнення з відповідача 18092грн.15коп. боргу по сплаті пайового внеску на підставі договору № 5 від 28.10.2014 на пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Носівки.

До початку судового засідання від позивача надійшла факсограма, в якій позивач підтримує в повному обсязі позовні вимоги прокурора та просить розглянути справу без участі представника міської ради.

Присутні в судовому засіданні прокурор та відповідач проти клопотання не заперечували.

Приймаючи до уваги, що судом явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалась, тому в силу приписів ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь в господарських засіданнях є правом сторони, яке вона реалізовує на власний розсуд та яким позивач не скористався. Враховуючи, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача в судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, в зв'язку з чим клопотання позивача судом задовольняється.

Клопотання прокурора та відповідача про відмову від здійснення фіксації судового засідання технічними засобами судом задоволені. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколі судового засідання.

Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, пояснюючи суду, що грошові кошти не були перераховані внаслідок введення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», в якому відкритий її рахунок.

Згідно з ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи прокурора, відповідача, суд приходить до висновку, що дії відповідача по визнанню позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

28 жовтня 2014 року між сторонами у справі укладено договір №5 на пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівки (далі по тексту - договір), відповідно до п.2.1. якого відповідач (замовник за договором) зобов'язувався взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Носівки при здійсненні будівництва магазину для торгівлі будівельними матеріалами та навісу для зберігання будівельних матеріалів по вул..Богуна, 1 в м.Носівка Чернігівської області, шляхом сплати пайового внеску на розрахунковий рахунок спеціального фонду міського бюджету.

В п.2.3. договору визначено, що розрахунок розміру пайового внеску замовник здійснюється відділом бухгалтерського обліку Носівської міської ради відповідно до Порядку, затвердженого рішенням виконкому Носівської міської ради від 06.08.2012 року №164. Розмір пайового внеску визначається у розрахунку, що приведений у додатку №1 до цього договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно з п.2.4. договору замовник сплачує пайовий внесок у грошовій формі в повному обсязі до прийняття об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до п.2.13. договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання замовником своїх зобов'язань за договором.

Договір підписаний сторонами та скріплена їх печатками, що за умовами даного договору свідчить про вступ його в дію.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що на момент винесення рішення договір на пайову участь є чинним та в силу ст.629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Аналіз укладеного між сторонами договору свідчить, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту. Такі відносини між органом місцевого самоврядування та замовниками регулюються приписами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до дефініцій, наведених у ст.1 вказаного Закону замовником визнається фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до частин 2,3 ст.40 Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з ч.5 ст.40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Рішенням виконкому Носівської міської від 06.08.2012 №164 «Про Порядок залучення та використання коштів замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста» встановлено розмір пайової участі будівництва у розвитку інфраструктури міста - 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель і споруд.

Як вбачається із розрахунку розміру пайового внеску, який є додатком №1 до договору від 28.10.2014, при обчисленні суми пайової участі позивачем застосовано розмір, встановлений вищевказаним рішенням виконкому Носівської міської ради, та становить 18092грн.15коп. При цьому, розрахунок здійснений з урахуванням загальної кошторисної вартості об'єкта, зазначений у зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва магазина для торгівлі будівельними матеріалами та навіса для зберігання будівельних матеріалів в м.Носівка по вул..Богуна, 1.

Таким чином, сума пайового внеску, яку відповідач повинен був сплатити на підставі договору №5 на пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівки від 28.10.2014, становить 18092грн.15коп. Саме така сума заявлена позивачем до стягнення.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.2.4. договору пайовий внесок сплачується в повному обсязі до прийняття об'єкта в експлуатацію.

Вказана умова відповідає приписам ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 39 цього ж Закону визначається, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи копії декларації про готовність об'єкта до експлуатації, складеної відповідачем, магазин для торгівлі будівельними матеріалами та навіс для зберігання будівельних матеріалів віднесений до ІІІ категорії складності, а відтак днем здачі вказаного об'єкту до експлуатації є день її реєстрації органом державної архітектурно-будівельної інспекції.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області 24 грудня 2014 року. Отже, сплатити пайовий внесок відповідач повинен був до 24 грудня 2014 року.

Відповідач не надав суду доказів сплати ним в строк до 24.12.2014 суми пайового внеску повністю або частково, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 18092грн.15коп.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що відповідач у відзиві на позов підтвердив невиконання ним свого обов'язку по сплаті пайового внеску на підставі договору №5 на пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівки від 28.10.2014, тому суд приходить до уваги, що позовні вимоги є обґрунтованими, в зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню 18092грн.15коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заявлене відповідачем у відзиві на позов клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду на один рік судом відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України суд у виняткових випадках при наявності обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим, за заявою сторони може розстрочити або відстрочити виконання рішення. При цьому підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять виконання неможливим. Зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що строки виконання рішення змінюються судом у виняткових випадках, залежно від обставин справи, оскільки наслідком розстрочки виконання рішення є віддалення реального повного виконання рішення, що зачіпає інтереси стягувача.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу саме на сторони покладено обов'язок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, мотивуючи своє клопотання, зазначає, що є інвалідом ІІІ групи, на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а також стверджує, що введення до комерційного банку «Надра», у якому відкрито рахунок, тимчасової адміністрації, перешкоджає розпорядженню накопиченими коштами.

Проте, приймаючи до уваги, що сума пайового внеску підлягала сплаті до 24.12.2014, тобто ще до введення тимчасової адміністрації у комерційний банк, а інших доказів про наявність обставин, на підставі яких суд може прийти до беззаперечного висновку про неможливість виконання відповідачем судового рішення, відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що відповідач не довів встановленими засобами доказування, які конкретно обставини ускладнюють або роблять неможливим належне виконання рішення суду. Посилання заявника на інвалідність судом до уваги не приймаються, оскільки не свідчить про неможливість належного виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, суд не знаходить підстав для надання розстрочки виконання рішення на один рік.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, приймаючи до уваги задоволення позову в повному обсязі, судовий збір повністю покладається на відповідача.

Керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст.22,49,78,82-85,121 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про номери банківських рахунків відсутні) на користь Носівської міської ради, Чернігівська область, м. Носівка, вул. Центральна, 20 (ідентифікаційний код 04061984, р/р 0362 в ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, код 37382880) 18092грн.15коп. боргу по сплаті пайового внеску.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про номери банківських рахунків відсутні) в доход Державного бюджету України (рахунок 3002 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, отримувач: УК у м.Чернігові/м.Чернігів/22030001, , код бюджетної класифікації доходів 22030001, призначення платежу: «судовий збір, код 03500068 (код ГСЧО) пункт 2») 1827грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви про надання розстрочки виконання судового рішення відмовити.

Повне рішення складено та підписано 10 березня 2015 року.

Суддя Т.Г. Оленич