ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. Справа № 918/52/15

Суддя Романюк Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині"

про стягнення 146 000 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача:Гарголь В.В. (довіреність №1 від 05.01.2015 року)

Від позивача:Конєв В.О. (паспорт СР862571)

Від відповідача:Бакун Р.А. (довіреність № 02 від 12.01.2015 р.).

Від відповідача: Бакун А.Ю. (довіреність № 07 від 28.01.2015 р.).

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" про стягнення 146 000 грн. 00 коп. збитків.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено умови Договору № 20 "На друк та виготовлення газети" від 03.01.2013р., укладеного між сторонами, що призвело до затримки випуску газети "Рівне-Ракурс" № 40 від 03 жовтня 2013 року і як наслідок, недоотримання ним грошових коштів в сумі 146 000 грн. які мали бути сплачені ТОВ "Західенергоресурс" як плата за розміщення інформаційних матеріалів та реклами. Зазначену суму позивач вважає збитками у вигляді упущеної вигоди, які просить суд стягнути з відповідача у справі.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти заявлених вимог та зазначає, що порушень з його боку умов Договору № 20 "На друк та виготовлення газети" від 03.01.2013р. не було, друк газети "Рівне-Ракурс" № 40 від 03 жовтня 2013 року було здійснено після отримання від позивача необхідних матеріалів, а реальність отримання позивачем коштів у сумі 146 000 грн. від ТОВ "Західенергоресурс" нічим не підтверджена.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві та просили у позові відмовити.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне" (замовник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" (виконавець) було укладено договір на друк та виготовлення газети № 20 (а.с. 7-9) відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки на виконання монтажу, текстових діапозитивів та діапозитивів ілюстрацій, фотовиводу, виготовлення друкарських форм, друкування (поліграфічні послуги) офсетним способом на власному газетному папері, або папері замовника, газети "Рівне-Ракурс", що виходить один раз на тиждень, день друку-середа (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 2.1.1. Договору визначено, що виконавець зобов'язується друкувати газету у терміни, обумовлені графіком випуску газет, з якістю, яка відповідає галузевим стандартам. Виконувати роботу з випуску газети з виконанням окремих процесів (набір, верстка, правка, друк, фотовивід, брошурування, здача в експедицію) згідно заявки замовника (п. 2.1.2 договору).

Згідно пунктів 2.2.1. та 2.2.2 Договору, замовник зобов'язується замовлення на друк тиражів подавати у день виходу видання у вигляді письмової заявки з вказанням тиражу, обсягу і фарбовості на кожен номер газети. Своєчасно подавати виконавцю оригінал-макет: середа; о 17:00 год.

За твердженням позивача (Замовник), відповідач порушив взяті на себе згідно Договору зобов'язання в частині здійснення своєчасного друку газети "Рівне-Ракурс", а саме випуску газети № 40 від 03.10.2014р., що спричинило затримання її розповсюдження (видання було розповсюджене несвоєчасно).

Крім того, як зазначає позивач, порушення строків друку газети призвело до розірвання договору "Про надання послуг" № 20 від 20.09.2013р., укладеного з ТОВ "Західенергоресурс" та недоотримання грошових коштів в сумі 146 000 грн. за розміщення інформаційних матеріалів та реклами.

Проте, як встановлено під час судового розгляду справи, на виконання умов Договору № 20 від 03.01.2013р. відповідач - ТОВ "Друк Волині" здійснив друк газети "Рівне Ракурс" № 40 від 03.10.2013р. та за видатковою накладною № Т-000738 від 03.10.2013 року (а.с. 26) передав весь наклад уповноваженій особі відповідача 03.10.2013р. Як вбачається з довіреності на отримання газети №42 від 03.10.2013року (а.с. 25), виготовлену відповідачем продукцію прийняв директор підприємства (позивача у справі) - Конєв В.Л., без будь-яких зауважень стосовно її кількості, якості чи строків виготовлення.

За таких обставин, коли початок друку газети, згідно п. 2.2 Договору, залежить від дати подання заявки замовником, а зібраними у справі доказами підтверджується факт виконання з боку відповідача робіт, обумовлених Договором № 20 від 03.01.2013р. і ці роботи (газета "Рівне-Ракурс" № 40 від 03.10.2013р.) прийняті замовником (позивачем у справі) без будь-яких зауважень стосовно кількості, якості чи строків виготовлення, твердження позивача про порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, судом визнається необгрунтованим.

Не приймається судом і твердження позивача про наявність причинного зв'язку між діями відповідача у справі, припиненням договірних відносин з ТОВ "Західенергоресурс" та недоотримання грошових коштів за цією угодою в сумі 146 000 грн.

Як вбачається з договору "Про надання послуг" № 20 від 20.09.2013р. (а.с. 10-11), укладеного позивачем з ТОВ "Західенергоресурс", предметом цієї угоди було надання позивачем інформаційних послуг чи послуг з розміщення реклами у друкованих виданнях: газеті "Об'ява" та газеті "Рівне-Ракурс".

Загальну вартість послуг за Договором сторони визначили в сумі 150 000 грн. (п. 3.3), причому, згідно п. 3.5 угоди, сплачені ці кошти замовником (ТОВ "Західенергоресурс") повинні були шляхом 100 % передоплати.

Як встановлено судом, а це не заперечується і представниками позивача, грошові кошти в сумі 150 000 грн. ТОВ "Західенергоресурс" в порядку, обумовленому договором (п. 3.5 Договору) сплачені позивачу у справі не були.

Крім того, зазначена сума коштів згідно п. 1.1 Договору, мала бути сплачена за надання позивачем інформаційних послуг чи послуг з розміщення реклами у друкованих виданнях: газеті "Об'ява" та газеті "Рівне-Ракурс". Тобто, вказана сума могла бути отримана позивачем за надання послуг у двох друкованих виданнях, а не лише у газеті "Рівне-Ракурс", друк якої здійснював відповідач у справі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в Цивільному кодексі України, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 якого, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов'язок відшкодування збитків передбачається виключно при встановленні обставин порушення цивільних прав і вини сторони, яка здійснила дії, внаслідок яких сталися події, що визначені цивільним законодавством як порушення і збитки. Шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Причому, для притягнення особи до цивільно правової відповідальності необхідною умовою є наявність всіх елементів цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і збитками та вини.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначене, враховуючи, що в під час судового розгляду справи позивачем не доведено, а з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається про існування сукупності всіх елементів цивільного правопорушення, необхідних для притягнення відповідача до цивільно правової відповідальності, визначеної ст. ст. 224-225 ГК України та ст. 1166 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача 146 000 грн. збитків, судом визнаються не обгрунтованими.

Крім того, відповідач у справі заявив клопотання та просить віднести до складу судових витрат, які підлягають розподілу згідно ст. 49 ГПК України, витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2 000 грн.

Згідно частини 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Склад судових витрат визначено ст. 44 ГПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з поданих на обгрунтування заявленого клопотання доказів, відповідачем у справі та адвокатом Бакуном А.Ю. укладено Договір від 01.12.2014р., предметом якого є надання адвокатських послуг по представництву інтересів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" про стягнення 146 000 грн. 00 коп. збитків. Вартість послуг - 2 000 грн. (п. 3 Додаткової угоди № 28-01/2015).

Разом з тим, доказів фактичної оплати цієї суми адвокату Бакуну А.Ю. суду не подано.

Додане до клопотання платіжне доручення № 221 від 10.02.2015р. не може бути визнане судом доказом оплати послуг адвоката, оскільки грошові кошти в сумі 2 000 грн., згідно цього документу, сплачені Фізичній особі-підприємцю Бакуну А.Ю., а не адвокату.

За таких обставин, коли відповідачем не подано доказів про оплату послуг адвоката в сумі 2 000 грн., вимоги останнього про віднесення цієї суми до судових витрат, судом визнаються безпідставними.

З огляду на зазначене, в позові Товариства з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 146 000 грн. 00 коп. суд відмовляє з покладенням судових витрат на позивача у справі, а тому керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено "03" березня 2015 року

Суддя Романюк Р.В.