ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" березня 2015 р. Справа № 922/1099/14

вх. № 1099/14

Суддя господарського суду: Ємельянова О.О.

при секретарі судового засідання: Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс" вх. № 12 від 19.01.2015 року на дії Державної виконавчої служби (Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

про стягнення коштів

за участю:

представника скаржника (позивача): не з'явився;

представника боржника-відповідача: не з'явився;

представника Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції: Самойленко П.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.05.2014 року у справі № 922/1099/14 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЛАКС" (місце реєстрації: 16608, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська, 54, поштова адреса: 16633, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Григоро-Іванівка, вул. Колгоспна, 13а, ) пеню в розмірі 3713,69 грн., інфляційні втрати в розмірі 1003,18 грн., 3% річних у розмірі 1009,44 грн., проценти за користування чужими коштами в розмірі 4169,58 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

На примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2014 року у справі № 922/ 1099/14 господарським судом 11.06.2014 року було видано відповідний наказ.

19.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс" звернулося до суду із скаргою дії органів Державної виконавчої служби у якій просить суд:

- поновити строк на подання даної скарги,

- постанову заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції Шабанова Віталія Валерійовича від 19.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 43795682 визнати незаконною,

- витребувати з Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції виконавче провадження № 43795682 та просить розглядати дану скаргу без участі представника скаржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.01.2015 року прийнято скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс" вх. № 12 від 19.01.2015 року на дії органів Державної виконавчої служби до розгляду; розгляд скарги призначено на 27.01.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладався з 27.01.2015 року на 16.02.2015 року, а з 16.02.2015 року на 02.03.2015 року.

09.02.2015 року від стягувача надійшли письмові пояснення (вх. № 4959) стосовно скарги.

16.02.2015 року від представника Ленінського ВДВС ХМУЮ надійшли письмові пояснення стосовно скарги (вх. № 6173), в яких представник державної виконавчої служби проти скарги заперечує та просить суд відмовити в її задоволенні.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 02.03.2015 року від представника Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції надійшли заперечення на скаргу, в яких просить суд відмовити в задоволенні скарги.

Представник стягувача (заявник) в судове засідання 02.03.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник боржника в судове засідання 02.03.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні 02.03.2015 року проти скарги стягувача заперечував, просив суд в її задоволенні відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс" на дії Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги та заслухавши пояснення представника Ленінського ДВС, суд встановив наступне.

17.06.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Лакс" було подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Як вбачається з витягу із Єдиного реєстру виконавчих проваджень, який міститься в матеріалах справи, 26.06.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 11.06.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було здійснено заходи щодо розшуку майна боржника та винесено відповідні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (постанова державного виконавця від 09.07.2014 року).

21.10.2014 року стягувачем було подано Начальнику Управління державної виконавчої служби Харківського управління юстиції у Харківській області скаргу на бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби. У своїй скарзі стягував посилається на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання його вжити всіх заходів, передбачених законодавством України щодо розшуку майна боржника та реального виконання рішення суду.

24.11.2014 року Управлінням державної виконавчої служби Харківського управління юстиції у Харківській області було направлено на адресу стягувача лист за вих. № 31292/08-35/08, в якому зазначено про те, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції здійснюються всі необхідні заходи з виявлення майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна. Також винесено постанову про арешт коштів боржника та копії постанов направлені на виконання до банківських установ.

З матеріалів справи також вбачається, що 21.11.2014 року що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець посилається на те, що згідно із відповідям з правовстановлюючих органів встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, боржник отримує пенсійні виплати у Ленінському УПФУ. Стягнень не проводилось, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не стягувались. У зв`язку з викладеним, виконавчий документ було направлено Дзержинському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Стягувач з такими діями державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції не погодився та вважає постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» незаконною.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та вимог скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Також відповідно до ч. 2-4 статті 13 Закону України № 2453 "Про судоустрій та статус суддів" Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст.7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі по тексту - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, при цьому умови, за якими він отримує таке право кореспондуються зі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

За ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

За ч. 6 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Згідно положень ч. 8 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Як вбачається з постанови від 21.11.2014 року державним виконавцем було її винесено з посиланням на те, що згідно відповідям з правовстановлюючих органів встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, боржник отримує пенсійні виплати у Ленінському УПФУ. Стягнень не проводилось, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не стягувались.

На підставі викладеного, державним виконавцем було складено акт від 18.11.2014 року, яким встановлено, що боржник отримує дохід в УПФУ Ленінського району м. Харкова, що відноситься до компетенції Дзержинського ВДВС ХМУЮ.

За ч. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Судом встановлено, що державним виконавцем на виконання вищезазначених норм було здійснено всі необхідні заходи з виявлення майна боржника шляхом направлено запити до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна. Також винесено постанову про арешт коштів боржника та копії постанов направлені на виконання до банківських установ.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховую вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ було вжито всіх дій з виконання наказу по справі № 922/1099/14 від 11.06.2014 року, а саме винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, винесено постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошено про заборону на його відчуження, зроблено відповідні запити до правовстановлюючих органів та правомірно та в рамках наданих йому повноважень винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено наказ господарського суду Харківської області від 11.06.2014 року по справі № 922/1099/14 за належністю до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що учасникам судового процесу було надано достатньо часу для подання необхідних документів для розгляду скарги, тобто судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, запропоновано сторонам за три дні до судового засідання надати письмові пояснення по справі та нові докази тощо).

З огляду на вищевикладене господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, у зв'язку із чим в її задоволенні необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 25 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 86, 121-2 ГПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Лакс" (вх. № 12 від 19.01.2015 року) на дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Суддя Ємельянова О.О.