ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р.Справа № 915/1237/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Жекова В.І., Сидоренка М.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників провадження у справі про банкрутство:

від ПП "Югресурси" - Жидкова К.В. за довіреністю;

від ПАТ "УкрСиббанк" - Сидюк Р.О. за довіреністю; Масін О.В. за довіреністю.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. (про розгляд грошових вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк")

у справі №915/1237/14

за заявою боржника Приватного підприємства "Югресурси"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У серпні 2014 р. ліквідатор Приватного підприємства "Югресурси" (далі - ПП "Югресурси") звернувся до господарського суду Миколаївської області із заявою про порушення справи про банкрутство ПП "Югресурси" в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 року було порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Югресурси".

Постановою господарського суду Миколаївської області від 02.09.2014 р. було визнано ПП "Югресурси" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника Дятлову Ірину Вікторівну, тощо.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. (суддя Ткаченко О.В.) визнано грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 832195,98 грн. заборгованості та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, зобов'язано ліквідатора відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги в сумі 832195,98 грн. включити до реєстру вимог кредиторів окремо, в сумі 1218,00 грн. віднести до першої черги задоволення кредиторських вимог, відхилено грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 3789618,85 грн.

В мотивах оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд зазначив, що вимоги ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 02.11.2005 року в сумі 832 195,98 грн. забезпечені у повному обсязі, вони у відповідності до ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо. Крім того, судовий збір в сумі 1218,00 грн., сплачений ПАТ "УкрСиббанк" за подачу до суду заяви з кредиторськими вимогами до ПП "Югресурси", підлягає включенню до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Грошові вимоги ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року в розмірі 3789618,85 грн. судом першої інстанції відхилено з огляду на припинення зобов'язання боржника за договором поруки.

Не погоджуючись з даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ПАТ "УкрСиббанк" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. в частині відхилення кредиторських вимог АТ «УкрСиббанк» по кредитному договору №0 від 19.05.2006 року в розмірі 3789618,85 грн. та прийнятті в цій частині нове рішення про визнання кредиторських вимог АТ «УкрСиббанк» по кредитному договору №0 від 19.05.2006 року в розмірі 3789618,85 грн. Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що кредиторські вимоги банку до банкрута по кредитному договору №0 від 19.05.2006 р. в розмірі 3789618,85 грн. заявлені на підставі договору поруки від 19.05.2006 р., який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та банкрутом в забезпечення виконання зобов'язань ІІрийменка Романа Вікторовича за кредитним договором №0 від 19.05.2006 р. Відповідно до умов вказаного кредитного договору боржник отримав кредит в сумі 195000,00 дол. США, 00 центів Боржник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін до 17.05.2016 року. Боржник є фінансовим поручителем Позичальника АТ «УкрСиббанк» ІІрийменка Романа Вікторовича на підставі договору поруки від 19.05.2006 року. Вимога АТ «УкрСиббанк» пов'язана з існуючим грошовим зобов'язанням до боржника, що підтверджується п. 1.2. договору поруки, за яким боржник поручився нести солідарне зобов'язання в сумі 195 000,00 дол. США, 00 центів. Пунктом 1.4. договору поруки передбачено те, що обов'язок боржника та поручителя є солідарним. Відповідно до наданого кредитором розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року станом на 02.09.2014 року грошове зобов'язання Боржника становить 274 396.47 дол. США.

Факт неналежного виконання своїх зобов'язань та наявності заборгованості за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року кредитор підтверджує рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2012 року по справі № 2-114/2011р. за позовом банку до Прийменка Романа Вікторовича, згідно якого з Прийменка Романа Вікторовича на користь ПАТ «УкрСиббанк» було присуджено до стягнення суму заборгованості за кредитом в розмірі 1277907,50 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 480700.74 грн. пеню в розмірі 20 000,00 грн., що разом складає 1 778 608,24 грн.

Апелянт зазначає, що вимоги до поручителя ПП «Югресурси» банком не пред'являлись, відлік строку позовної давності не розпочинався, а тому на думку АТ «УкрСиббанк», звернувшись до суду із заявою про визнання кредиторських вимог в рамках провадження у справі про банкрутство ПП «Югресурси» №915/1237/14 банк скористався своїм законним правом пред'явлення вимоги до банкрута як до поручителя.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що на його думку є хибним твердження суду про те, що банк, направивши в 2008 році листа позичальнику, скористався передбаченим п. 5.5. кредитною договору правом змінити термін погашення кредиту у зв'язку з порушенням позичальником термінів погашення зобов'язань за кредитним договором та повідомив Прийменко Романа Вікторовича, що вважає термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. Оскільки, приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, а тому банк вважає, що скористався своїм право пред'явити вимоги до поручителя (банкрута) лише в 2014 році в межах цієї справи про банкрутство.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Жекова В.І., Сидоренка М.В.

16.02.2015 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано заперечення на апеляційну скаргу від ліквідатора ПП «Югресурси» Дятлової І.В. в яких остання просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. про розгляд грошових вимог ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 р. задоволено клопотання представника ПП «Югресурси» про продовження строку розгляду справи на підставі ст. 69 ГПК України та відкладено розгул справи.

У судовому засіданні від 02.03.2015 р. представники ПАТ «УкрСиббанк» підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Представник ПП «Югресурси» надав пояснення згідно з якими не погоджується з апеляційною скаргою, вважає, що її слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду Миколаївської області без змін.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

Враховуючи строки розгляду ухвали господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. про розгляд грошових вимог ПАТ «УкрСиббанк» у справі про банкрутство ПП «Югресурси» в апеляційній інстанції, передбачені ст. 102 ГПК України, судова колегія вважає, що неявка інших представників учасників провадження, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників апелянта та боржника, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 41 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2014 р. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до господарського суду Миколаївської області у рамах справи про банкрутство ПП «Югресурси» з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 4 483 430,53 грн., з яких вимоги, що забезпечені заставою на загальну суму 1 205 554 грн., вимоги конкурсного кредитора на загальну суму 3 277 876,53 грн., судовий збір 1218 грн. та просив включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Свої грошові вимоги до боржника ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовує тим, що 02.11.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21.12.2009 року ПАТ "УкрСиббанк") та Закритим акціонерним товариством "Югресурси", укладено кредитний договір №138 МК від 02.11.2005 р. (в обліковій політиці банку №0).

Відповідно до умов вказаного кредитного договору боржник отримав кредит у формі не поновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитної лінії в загальній сумі 448 886,00 грн. та зобов'язався повернути кредит в термін, не пізніше 01.11.2012 року, погашаючи кредит щомісячно у розмірі, встановленому графіком, та сплатити плату за кредит у розміру та порядку, передбаченому п. 1.3. кредитного договору.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

02.11.2005 року, між АКІБ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Югресурси" було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань підприємство передало банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення більярд-клубу з майданчиком, що знаходяться за адресою - Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр. Миру, буд.17/2. Ці нежитлові приміщення клубу з майданчиком, цегляні, зазначені на плані літ. А-2, мають навіс з піччю літ. Б навіс з піччю гриль, цегляна, та є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності.

Відповідно до п.1.1. іпотечного договору та додаткового договору від 22.11.2006 р. за домовленістю сторін, вартість предмету іпотеки складає 1 205 554,00 грн.

Враховуючи заяву ПАТ «УкрСиббанк» з поточними вимогами до боржника від жовтня 2014 р., станом на 02.09.2014 року заборгованість за кредитним договором №0 від 02.11.2005 року складала 289 676,08 грн. заборгованість по тілу кредиту, 534 309,39 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 28 086,68 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту (період нарахування - з 21.02.2014 р. по 02.09.2014 р.), 48 020,45 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків (період нарахування - з 21.02.2014 р. по 02.09.2014 р.).

Як вбачається із відзиву ліквідатора боржника, він визнав грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №138 МК від 02.11.2005 р. частково, а саме в розмірі 832 195,98 грн., з яких 289676,08 грн. - борг по тілу кредиту, 534309,39 грн. - заборгованість по відсотках, 8210,51 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, з наступних підстав.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Приписами п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З урахуванням вищевикладених приписів, ліквідатор зазначив, що ПАТ «УкрСиббанк» мав право нарахувати суму пені за 6 місяців, починаючи моменту виникнення заборгованості, а саме по тілу кредиту з 02.11.2012 р. по 02.05.2013 р., по відсотках з 06 числа кожного місяця та звернутися до суду для стягнення сум пені - протягом року.

Проте, як зазначив ліквідатор, з вимогами про визнання сум пені по тілу кредиту та відсоткам банк звернувся лише 09.09.2014 р. та 10.10.2014 р. (заява з уточненими вимогами), тобто з пропуском річного строку позовної давності.

Отже, ліквідатор вважає, що вимоги банку щодо визнання сум пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 21.02.2014 р. по 02.09.2014 р. у сумі 28086,68 грн. не підлягають визнанню.

Також, за твердженням ліквідатора, сума пені по відсоткам розрахована банком з порушенням вимог ч.5 ст. 261 ЦК України, ч. 6 ст. 323 ГК України, у зв'язку з чим, визнана ним частково в сумі 8210,51 грн., а саме за несвоєчасну сплату відсотків за вересень 2013 р. - липень 2014 р.

Ліквідатор, посилаючись на іпотечний договір від 02.11.2005 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Югресурси", вважає, що вимоги ПАТ «УкрСиббанк» забезпечені у повному обсязі, а отже не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, а будуть погашатися в порядку, передбаченому ч.9 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а до реєстру вимог кредиторів ПП «Югресурси» буде включений судовий збір в сумі 1218 грн., сплачений ПАТ «УкрСиббанк» за подачу до суду заяви з кредиторськими вимогами до боржника.

ПАТ «УкрСиббанк» було надано до суду першої інстанції письмові пояснення від 26.11.2014 вих.№ 535, за змістом яких він погодився зі зменшенням нарахованої по кредитному договору № 138 МК від 02.11.2005 пені до суми 8 210,51 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, цілком вірно встановлено, що вимоги ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №138 МК від 02.11.2005 р. в сумі 832 195,98 грн. забезпечені у повному обсязі, а тому вони у відповідності до ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо. Крім того, судовий збір в сумі 1 218,00 грн., сплачений ПАТ «УкрСиббанк» за подачу до суду заяви з кредиторськими вимогами до боржника, підлягає включенню до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

До того ж, в даній частині ухвала місцевого господарського суду не оскаржується й ПАТ "УкрСиббанк".

Що ж стосується кредиторських вимог ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 3789618,85 грн., які було відхилено судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21.12.2009 року ПАТ "УкрСиббанк") та Прийменко Романом Вікторовичем, укладено кредитний договір №0.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору боржник отримав кредит в сумі 195000,00 дол. США, 00 центів. Боржник зобов'язаний був повернути Банку кредит у повному обсязі в термін до 17.05.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Закрите акціонерне товариство "Югресурси", є фінансовим поручителем позичальника АТ "УкрСиббанк" Прийменка Романа Вікторовича на підставі договору поруки від 19.05.2006 року.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки боржник поручився нести солідарне зобов'язання в сумі 195 000,00 дол. США, 00 центів (сто дев'яносто п'ять тисяч) дол. США, 00 центів.

Пунктом 1.4. договору поруки передбачено те, що обов'язок боржника та поручителя є солідарним.

Звертаючись з кредиторськими вимогами до боржника, ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням заяви від 10.10.2014 р., надав до суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року станом на 02.09.2014 року та вказав, що грошове зобов'язання боржника становить 274 396,47 дол. США, у тому числі 160 789,60 дол. США - що за курсом НБУ станом на 02.09.2014 року становить 2091655,95 грн. кредитна заборгованість; 94 203,19 дол. США - що за курсом НБУ станом на 02.09.2014 року становить 1225456,52 грн. заборгованість по процентам; 18 755,04 дол. США - що за курсом НБУ станом на 02.09.2014 року становить 243977,78 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 17 567,43 дол. США - що за курсом НБУ станом на 02.09.2014 року становить 228 528,60 грн. пеня за прострочення сплати процентів, що загалом складає 3 789 618,85 грн.

Факт неналежного виконання своїх зобов'язань та наявність заборгованості за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року ПАТ «УкрСиббанк» підтвердив рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2012 року по справі №2-114/2011 р. за позовом банку до Прийменка Романа Вікторовича, згідно якого з Прийменка Романа Вікторовича на користь ПАТ «УкрСиббанк» було присуджено до стягнення суму заборгованості за кредитом в розмірі 1277907,50 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 480700,74 грн., пеню в розмірі 20 000,00 грн., що разом складає 1 778 608,24 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції відхилив вимоги банку у розмірі 3 789 618,85 грн., зазначивши, що копія листа від 03.10.2008 №844 направлено банком Прийменко Роману Вікторовичу, свідчить про те, що кредитор скористався передбаченим п. 5.5. кредитного договору правом змінити термін погашення кредиту у зв'язку з порушенням позичальником термінів погашення зобов'язань за кредитним договором та повідомив Прийменко Романа Вікторовича, що вважає термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. А тому, на думку суду першої інстанції, банком був встановлений термін дострокового повернення кредиту - 03.10.2008 року, а тому у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 03 жовтня 2008 року, протягом наступних шести місяців.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України вставлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 ст. 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його припинення з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Пунктом 1.2.2. кредитного договору №0 від 19.05.2006 року встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 17 травня 2016 р.

Відповідно до п.5.5. кредитного договору №0 від 19.05.2006 року у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більш ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Згідно з положеннями пункту 11.1. кредитного договору №0 від 19.05.2006 року сторони погодили, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Зазначене у п.11.1. повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УкрСиббанк» направив на адресу позичальника Прийменка Романа Вікторовича лист від 03.10.2008 р. №844, тим самим скориставшись своїм правом передбаченим п.5.5. кредитного договору №0 від 19.05.2006 року в частині зміни терміну погашення кредиту у зв'язку з порушенням позичальником термінів погашення зобов'язань за кредитним договором та повідомив Прийменко Романа Вікторовича, що вважає термін дострокового повернення кредиту таким, що настав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» був встановлений термін дострокового повернення кредиту, а саме 03.10.2008 року.

Отже, у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 03 жовтня 2008 року, протягом наступних шести місяців.

Судова колегія враховує позицію викладену в постанові Верховного суду України від 17.09.2014 року, де зазначено, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Враховуючи наведене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції було цілком обґрунтовано відхилено грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 3789618,85 грн. за кредитним договором №0 від 19.05.2006 року.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оскільки апелянтом інших підстав для скасування оскаржуваної ухвали наведено не було, колегія суддів дійшла висновку, що доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, у зв'язку з чим скарга задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. (про розгляд грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк") відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2015 р. в частині відхилення грошових вимог ПАТ "УкрСиббанк" в розмірі 3789618,85 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 04.03.2015 року.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Жеков В.І.

Суддя Сидоренко М.В.