номер провадження справи 27/165/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 Справа № 908/6116/14

За позовом: Державного підприємства "Запорізький державний цирк" (69035 м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 41)

до Приватного акціонерного товариства "Інвестиційна компанія Крок" (69035 м. Запоріжжя, пр. Леніна, 137)

про стягнення 95 097 грн. 50 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Козаченко О.О., дов. б/н від 05.01.2015 р.

від відповідача: Пшенична О.А., дов. б/н від 26.01.2015 р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Державного підприємства "Запорізький державний цирк", м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "Інвестиційна компанія Крок", м. Запоріжжя про стягнення 95 097 грн. 50 коп. плати за користування приміщеннями без оформлення договірних відносин.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 23.12.2014р., справу № 908/6116/14 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 24.12.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/6116/14, присвоєно справі номер провадження 27/165/14 та призначено судове засідання на 28.01.2015 р.

У судовому засіданні 28.01.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, судом оголошено перерву на 23.02.2015р. для витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 23.02.2015р. продовжено строк розгляд справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 04.03.2015р.

04.03.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/6116/14.

До початку розгляду справи представники позивача та відповідача заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засідання 04.03.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.03.2015р. проти позову заперечив на підставах викладених у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи), зокрема відповідач вважає, що позивачем не доведений факт наявності без договірних відносин та у зв'язку з чим наявність правових підстав для вимоги щодо стягнення плати за користування приміщеннями.

Акт ревізії взагалі не є беззаперечним доказом на підтвердження позиції позивача, оскільки є лише результатом тлумачення третьою особою наявності правовідносин та їх змісту між сторонами, та нормативного-правових актів, які застосовуються доданих правовідносин, тобто сам лише акт ревізії не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Позивач у позовній заяві зазначив, що ревізійною групою Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, у термін з 13.03.2012р. по 21.05.2012р. було проведено планову виїзну ревізію фінансово - господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький державний цирк» за період з 01.04.2009р. по 01.03.2012р.

За результатами ревізії Держфінінспекція в Запорізькій області було складено акт ревізії фінансово - господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький державний цирк» за період з 01.04.2009р. по 01.03.2012р. № 04-21/12 від 21.05.2012р.

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області направила лист до ДП «Запорізький державний цирк» вих. № 08-04-14/6197 від 22.06.2012р. «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності ДП «Запорізький державний цирк».

В п. 3 вищевказаних вимог зазначено: «В ході ревізії використання державного майна Цирку, суцільним способом проведено контрольне обстеження, за результатами якого встановлено, що на четвертому поверсі Будинку артистів цирку кімнати № 41, № 42, № 43, № 44, № 45, № 46 та одна кімната без номеру відокремлені металопластиковою перегорожею у загальному коридорі. Вищезазначені кімнати оснащені офісними меблями, оргтехнікою, побутовою технікою та використовуються ПАТ «Інвестиційна компанія Крок». Згідно наданих до ревізії договорів найму від 01.12.2008р. № 01/12/08/68/08 та від 01.11.2009р. № 01/11/09, укладених між Цирком та ПАТ «Інвестиційна компанія Крок», актів прийому - передачі від 31.05.2009р. та від 01.10.2011 без номеру, кімнати № 43, № 45 повернуті Цирку 31.05.2009р. та кімната № 46 повернута 01.10.2011р.

В порушення ст. ст. 208, 759 - 761 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. №435-ІУ (зі змінами) та Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII «Про оренду державного та комунального майна», ПАТ «Інвестиційна компанія Крок» протягом періоду з 31.05.2009р. по 27.03.2012р. користувалося кімнатами № 43, № 45, протягом періоду з 01.10.2011р. по 27.03.2012р. кімнатою № 46, які належать Цирку без оформлення договірних відносин.

Внаслідок зазначеного позивачем протягом періоду з 01.06.2009р. по 01.03.2012р. недораховано плати за користуванням майном ПАТ «Інвестиційна компанія Крок», внаслідок чого Цирком протягом зазначеного періоду недоотримано доходів та відповідно, невідображено в бухгалтерському обліку станом на 01.03.2012р. дебіторську заборгованість за користування майном без оформлення договірних відносин в сумі 95 097 грн. 50 коп., у зв'язку з чим необхідно провести з ПАТ «Інвестиційна компанія Крок претензійну - позовну роботу щодо відшкодування плати за користування приміщеннями, які належать ДП «Запорізький державний цирк», без оформлення договірних відносин у загальній сумі 95 097 грн. 50 коп.

Позивач вважає, що вищезазначене порушення призвело до неотриманням позивачем доходів протягом періоду з 01.06.2009р. по 01.03.2012р. та відповідно, не відображення в бухгалтерському обліку станом на 01.03.2012р. дебіторської заборгованості за державне майно, надане у користування (найм), без оформлення договірних відносин в сумі 95 097 грн. 50 коп.

Господарським судом встановлено, що 01.12.2008 між ДП «Запорізький державний цирк» та ЗАТ «ІК «Крок» (змінено найменування - ПрАТ «ІК «Крок») було укладено договір найму № 01/12/08. За цим договором у найм було передано вісім кімнат, розташованих в Будинку артистів цирку за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 137, для використання наймачем приміщень у статутних цілях, тобто під офісні приміщення. Строк дії договору було встановлено до 31.10.2009.

При цьому, згідно умов договору прийом-передача об'єкту найму відбувається за актом прийому-передачі приміщення.

31.05.2009р. за актом прийому-передачі кімнати № 43, 45 були повернуті позивачу.

Після припинення дії договору сторонами підписано було відповідну додаткову угоду від 30.10.2009 та акт прийому-передачі приміщень № 41. 42, 44, 46 та 2 кімнати б/н.

01.11.2009р. у зв'язку з закінченням дії попереднього договору, сторони уклали договір найму № 01/11/09. За договором було передано у найм 6 (шість) кімнат за вказаною вище адресою, а саме № 41,42,44,46 та 2 кімнати б/н. Строк дії договору до 31.12.2011р.

01.10.2011р. за актом прийому-передачі позивачу було повернуто приміщення № 46 та 1 кімната б/н. В подальшому умови цього договору змінювались, про що складались відповідні додаткові угоди. Кількість приміщень збільшувалась, зменшувалась у зв'язку з чим приміщення повертались позивачу за актами прийому-передачі. В подальшому договірні відносини припинились.

Позивачем зазначено, що ПрАТ «ІК «Крок» протягом періоду з 31.05.2009р. по 27.03.2012р. користувалось кімнатами № 43, 45 без оформлення договірних відносин. У період з 01.10.2011р. по 27.03.2012р. користувалось кімнатою № 46 без оформлення договірних відносин.

В обґрунтування своїх вимог позивач покладає акт від 21.05.2012р. ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Запорізький державний цирк» за період з 01.04.2009р. по 01.03.2012р. та лист «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП «Запорізький державний цирк» від 22.06.2012р. № 08-04-14/14/6197.

Згідно до вказаних документів наявність без договірних відносин щодо оренди приміщень підтверджено фактичним оглядом кімнат № 43, 45, 46 та поясненнями головного адміністратора Оробченко С.Я.

В ході фактичного огляду кімнат № 43, 45, 46 встановлено було наявність матеріальних цінностей в них, які належать ПАТ «ІК «Крок».

Так, у 2012 році керівництвом ПрАТ «ІК «Крок» було прийнято рішення про необхідність розширення займаних площ, у зв'язку з цим ПАТ «ІК «Крок» самовільно зайняло приміщення № 43, 45, 46, не узгодивши це з ДП «Запорізький державний цирк» у зв'язку з відсутністю директора Кравця С.Д. у місті. В телефонній розмові директор ДП відмовив відповідачу у наданні приміщень № 43,45,46 у найм, у зв'язку з заборгованістю за користування приміщеннями, у зв'язку з цим приміщення були звільнені.

При цьому, внесення меблів до приміщень № 43, 45, 46 відбулось 27.03.2012р., а їх остаточне вивільнення 02.04.2012р. В подальшому 03.04.2012р. вказані приміщення були опечатані.

Відповідач заявляє про відсутність бездоговірних відносин з позивачем за вказаними приміщеннями у період з 01.06.2009р. по 01.03.2012р.

Зазначені факти підтверджуються листами відповідача на адресу позивача від 29.03.2012р. № 29/03-6, від 28.05.2012р. № 18, від 31.07.2012р. № 23.

Крім того, саме факт відсутності правовідносин з найму приміщень підтверджується також і самим актом ревізії, згідно до якого:

а) при фактичному огляді приміщень встановлено було 27.03.2012р. тільки наявність матеріальних цінностей при відсутності будь-яких осіб ПрАТ «ІК «Крок», які б користувались цими матеріальними цінностями в процесі своєї роботи. Це, в свою чергу, підтверджує відсутність правовідносин з оренди майна для розташування офісних приміщень;

б) заступник головного бухгалтера Шинкаренко І.М. та директор Кравець С.Д. відмовились від підписання розрахунку недонарахованої плати за найм ПАТ за період з 01.06.2009р. по 01.03.2012р., що в свою чергу підтверджує невизнання і позивачем бездоговірних відносин за вказаний період з відповідачем.

Згідно до пояснень головного адміністратора ДП «Запорізький державний цирк» Оробченка С.Я. протягом періоду з 01.06.2009р. по 01.03.2012р. наймач ПрАТ «ІК «Крок» займало весь блок кімнат з № 41 по № 46, ніколи зазначені кімнати не звільнялись та не були опечатані.

Крім того, сам позивач визнав неправдивими пояснення свого головного адміністратора Оробченка С.Я. та введенням в оману посадових осіб ДФІ в Запорізькій області.

Зазначене підтверджується постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2012р. у справі № 0870/8038/12 за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Державного підприємства «Запорізький державний цирк» про зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно до цієї ж постанови суду саме позивач зазначав, що Оробченко С.Я. неправдивими поясненнями ввів в обману посадових осіб ДФУ, що призвело до невірного визначення періоду протягом якого ПрАТ «ІК «Крок» начебто не звільнило кімнати № 43, 45, 46 та протягом якого ДП «Запорізький державний цирк» недоотримав доходів у сумі 95 097,50 грн. У зв'язку з чим, адміністрація ДП листом вих.. № 305 від 07.08.2012 звернулася до прокурора Запорізької області з проханням на підставі норм чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства провести перевірку стосовно даного факту та сприяти у вирішенні даного питання.

Таким чином, зазначені вище факти підтверджують не тільки позицію відповідача щодо відсутності будь-яких бездоговірних відносин, а й встановлені раніше факти невизнання й позивачем наявності бездоговірних відносин.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, акт ревізії № 04-21/12 від 21.05.2012р. взагалі не є беззаперечним доказом на підтвердження позиції позивача, оскільки є лише результатом тлумачення третьою особою наявності або відсутності правовідносин та їх змісту між сторонами, та нормативно-правових актів, які застосовуються до даних правовідносин.

Таким чином, встановлені органами державної фінансової інспекції при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах, тобто сам лише акт ревізії не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 ГПК України, звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, ст.16 ЦК України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Договори від 01.12.2008р. № 01/12/08 та від 01.11.2009р. № 01/11/09 змінювались та в подальшому припинились, відповідно до додаткових угод від 30.10.2009р. приміщення були передані за актами прийому-передачі від 31.05.2009р.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Отже, орендна плата може нараховуватись орендодавцем, сплачуватися орендарем чи стягуватися з нього в судовому порядку виключно за період дії умов договору оренди та до моменту його зміни чи припинення, тобто в межах чинного договору оренди.

Наведені обставини переконливо свідчать про те, що в розрізі вимог ст. 653 ЦК України з моменту досягнення сторонами домовленості про зміни умов договору (щодо кількості орендованих кімнат) та про припинення дії договорів оренди зміненими та припиненими слід вважати зобов'язання відповідача (орендаря) по сплаті орендної плати на майбутнє, а саме за час начебто безпідставного користування майном до його повернення орендодавцю (тобто за спірний період з 01.06.2009р. по 01.03.2012р.).

Заявником не надано документальних доказів, що договори від 01.12.2008р. № 01/12/08 та від 01.11.2009р. № 01/11/09 є чинним на день розгляду справи та розірванні, у зв'язку із закінченням строку його дії.

Окрім того, умовами договору оренди від 01.12.2008 та від 01.11.2009 також не передбачено обов'язок орендаря сплачувати орендну плату після припинення договору оренди (або його окремих умов).

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу ч.2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється таких перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи право чином…

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Інвестиційна компанія Крок", м. Запоріжжя 95 097 грн. 50 коп. плати за користування приміщеннями без оформлення договірних відносин задоволенню не підлягають.

На підставі статті 85 ГПК України - 04.03.2015року оголошено сторонам вступну та резолютивну частини рішення. В позові відмовлено.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покладаються на позивача, при відмові у позові.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Запорізький державний цирк", м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "Інвестиційна компанія Крок", м. Запоріжжя відмовити в повному обсязі.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 06.03.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.