ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 лютого 2015 р.

Справа № 902/1829/14

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Приданчук В.В. - згідно довіреності;

відповідача : не з"явився, повідомлений належним чином;

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров. Щорса, м. Вінниця, 21012) до:Публічного акціонерного товариства "Вінницягазбудсервіс" (вул. Келецька, буд.51, м. Вінниця, 21100; вул.Немирівське шосе, 201, м.Вінниця, 21000) про стягнення 4 547, 07 грн. - боргу, згідно актів прийому виконаних робіт № 1662 за ІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІV квартал 2011 р., № 1662 за І квартал 2012 р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвал суду від 29.12.2014 р., 29.01.2015 р. про явку в судове засідання представника, про надання додаткових доказів не виконав.

Копії ухвал від 29.12.2014 р., 29.01.2015 р. надіслані відповідачеві на адресу, яка вказана в позовній заяві і у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: вул. Келецька, буд. 51, м. Вінниця, 21100, повернулися до суду з відмітками відділення поштового зв"язку: "За зазначеною адресою не проживає", "За зазначеною адресою вибули".

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Копія ухвали від 29.01.2015 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалися відповідачеві ще й на адресу вказану в актах прийому виконаних робіт: вул. Немирівське шосе, 201, м. Вінниця, 21000, копія ухвали від 29.01.2015 р. вручена відповідачеві 09.02.2015 р., що стверджується поштовим повідомленням (а.с.48).

Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із ухвалою відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю та небажання відповідача скористатись наданим йому правом надавати свої пояснення в суді.

Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи за його участю.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, тому усне клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутність представника відповідача підлягає задоволенню. Спір відповідно до положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, повно, всебічно, об'єктивно, в сукупності дослідивши надані в справу докази, оглянувши оригінали доказів, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, на підставі ст. 11, 16, 202, 205, 206, 207, 509, 525, 526, 530, 837 ЦК України, підлягають задоволенню в сумі 4 547, 07 грн. - боргу, згідно актів прийому виконаних робіт № 1662 за ІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІV квартал 2011 р., № 1662 за І квартал 2012 р.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Із актів прийому виконаних робіт № 1662 за ІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІV квартал 2011 р., № 1662 за І квартал 2012 р., підписаних та скріплених печатками сторін, вбачається і ними ж стверджується, що позивач в 2011 р., в 2012 р. виконав відповідачу комплекс заходів з технічного обслуговування газопроводів та споруд на них на загальну суму 7299, 20 грн.

Відповідач за виконанні роботи на протязі 2011 р., 2012 р. оплатив позивачеві 1500 грн.: 09.07.2014 р. - 1000 грн., 17.09.2014 р. - 500 грн., що стверджується копіями банківських виписок.

Також у 2012 р. було проведено перезарахування коштів у сумі 1252, 13 грн., що стверджується витягом із журналу - ордеру за І півріччя 2012 р.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем становить 4547, 07 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду.

01.07.2014 р. позивач надіслав відповідачу вимогу, викладену в листі № 07-15-3398 від 01.07.2014 р. про сплату заборгованості на протязі 7 днів від дня отримання листа. Доказом надіслання листа № 07-15-3398 від 01.07.2014 р. є копії платіжного доручення, фіскального чеку.

Акти прийому виконаних робіт № 1662 за ІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІІІ квартал 2011 р., № 1662 за ІV квартал 2011 р., № 1662 за І квартал 2012 р. суд розцінює як укладання договору підряду, взяті сторонами зобов'язання свідчать про те, що між ними виникли правовідносини, які регулюються главою 61 ЦК України "Підряд".

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 202, ст. 205 та ст. 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

До того ж, положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається із ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Наведене свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення 4 547, 07 грн. - боргу є законними і обґрунтованими поданими в справу належними доказами і є такими що підлягають задоволенню.

В зв"язку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій (бездіяльності) відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1827 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст. 4-3, 4-5, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю. Судові витрати на судовий збір в сумі 1827 грн. покласти на відповідача.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Вінницягазбудсервіс", (вул. Келецька, буд. 51, м. Вінниця, 21100; вул. Немирівське шосе, 201, м.Вінниця, 21000) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", (пров. Щорса, м. Вінниця, 21012) 4 547, 07 грн. - боргу, 1827 грн. - судових витрат на судовий збір.Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3.Копії даного рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 24.02.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 26.02.2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - відповідачу (вул. Келецька, буд.51, м. Вінниця, 21100; вул.Немирівське шосе, 201, м.Вінниця, 21000)