номер провадження справи 2/116/14-4/11/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

25.02.2015 справа № 908/5204/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, буд. 1)

до відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця», (83062, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47)

про стягнення 3218,69 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Шевелев В.Г., довіреність № 09/38 від 01.01.2015 р.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - Абоімов О.Ю., довіреність № 14/18073 від 24.12.2014 р.;

СУТЬ СПОРУ:

25.11.2014 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь Донецької областіі (далі за текстом скорочено - ПАТ «ММК ім. Ілліча») з позовною заявою до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк (ДП «Донецька залізниця») про стягнення 3218,69 грн. збитків у вигляді часткової втрати вантажу для розгляду справи відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Статтею 1 Закону України від 12.08.2014 р. № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та зобов'язано забезпечити розгляд: господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - господарськими судами, що визначаються головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

У відповідності до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно із Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно Витягу з реєстру автоматизованого розподілу справ від 25.11.2014 р. справу № 908/5204/14 призначено до розгляду судді Мойсеєнко Т.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.11.2014 р. порушено провадження у справі № 908/5204/14, справі № 908/5204/14 присвоєно номер провадження 2/116/14, на підставі ст. 27 ГПК України за ініціативою суду до участі у справі № 908/5204/14 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі за текстом скорочено - ПАТ «Інгулецький ГЗК»), судове засідання призначено на 13.01.2015 р., у сторін і третьої особи витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2015 р. судом на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/5204/14 на п'ятнадцять днів, до 09.02.2015 р., у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладався до 06.02.2015 р.

Згідно Довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 05.02.2015 р., враховуючи перебування судді-доповідача у справі Мойсеєнко Т.В. на лікарняному, справу № 908/5204/14 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. справу № 908/5204/14 прийнято до розгляду суддею Зінченко Н.Г., справі № 908/5204/14 присвоєно номер провадження 2/116/14-4/11/15, судове засідання призначено на 25.02.2015 р., у сторін і третьої особи витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 25.02.2015 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників позивача і третьої особи від 25.02.2015 р. розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач в судове засідання 25.02.2015 р. не з'являвся, відзив на позовну заяву та витребувані ухвалами суду по справі від 28.11.2014 р., від 13.01.2015 і від 06.02.2015 р. документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки суд жодного разу не повідомляв.

Про дату, час та місце розгляду справи № 908/5204/14 відповідач був повідомлений належним чином. Так, відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов. Зокрема: 1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін. 3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення; 4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Враховуючи викладене, суд належним чином повідомив відповідача про дату, час та місце судового засідання 25.02.2015 р. шляхом направлення на відому суду електронну адресу ДП «Донецька залізниця» () електронного поштового відправлення за вих. № 06-05/318 від 06.02.2015 р. з ухвалою господарського суду Запорізької області у справі № 908/5204/14 від 06.02.2015 р., про що свідчить відповідний витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою, який міститься в матеріалах справи.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на приписах ст., ст. 527 526, 612 ЦК України, ст., ст. 175, 193, 224, 225 ГК України, ст. 110 Статуту залізниць України і полягають в тому, що на виконання зобов'язань за договором поставки № 2013-002/К/77 від 24.12.2013 р., укладеного між ПАТ «ММК ім. Ілліча» та ТОВ «Метінвест Холдинг», на адресу позивача за залізничною накладною на групу вагонів № 47552369 від 25.06.2014 у напіввагоні № 67696336 зі станції Інгулець Придніпровської залізниці був направлений вантаж - залізорудний концентрат, вантажовідправник - ПАТ «Інгулецький ГЗК». По прибуттю на станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці 26.06.2014 р. була проведена перевірка ваги вантажу з представниками залізниці. В результаті переважування вантажу 26.06.2014 р. була виявлена часткова втрата спірного вантажу, про що був складений комерційний акт АА № 009468/15/380 від 26.06.2014 р., в якому зазначено, що вага вантажу менша на 3400 кг, ніж вказано в документі, зазначено що вагон технічно несправний. За досилковою накладною № 47570338 напіввагон № 67696336 був направлений на адресу ПАТ «ММК ім. Ілліча». При повторному переважуванні на станції призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці нестача вантажу підтвердилася. При видачі вантажу розбіжностей всупереч даним, встановленим комерційним актом АА № 009468/15/380 від 26.06.2014 р., не виявлено. Порушення відповідачем зобов'язання, що полягає у здійсненні спірного перевезення у технічно несправному вагоні № 67696336, призвело до заподіяння позивачеві збитків у вигляді часткової втрати вантажу внаслідок недбалого перевезення та перебуває з ними у причинно-наслідковому зв'язку. З урахуванням норм природної втрати на спірний вантаж (1 %) розмір нестачі склав 2695 кг = 2,695 тн. Розмір збитків склав суму 3218,69 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з ДП «Донецька залізниця» 3218,69 грн. збитків.

Третя особа проти заявлених позовних вимог не заперечила, вважає позов ПАТ «ММК ім. Ілліча» до ДП «Донецька залізниця» про стягнення 3218,69 грн. збитків обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню судом. По суті позовних вимог третя особа пояснила, що ПАТ «Інгулецький ГЗК» та ТОВ «Метінвест Холдинг» був укладений договір поставки № ГРД-01/09-072/ИМ від 30.12.2008 р. щодо концентрату залізорудного, за умовами якого третя особа, зобов'язалася, зокрема, поставити партію товару на умовах FCA станція Інгулець Придніпровської залізниці, вантажоотримувачем є ПАТ «ММК ім. Ілліча». Так, 26.06.2014 р. ПАТ «Інгулецький ГЗК» (вантажовідправник) на адресу ПАТ «ММК ім. Ілліча» (вантажоодержувач) за залізничною накладною на групу вагонів № 47552369 зі станції Інгулець Придніпровської залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відвантажено товар - концентрат залізорудний. За вказаною накладною вага нетто у вагоні № 67696336 складає 70500 кг., тара - 23000 кг. Залізницею було поставлено календарний штемпель станції Інгулець в оформленій накладній на групу вагонів № 47552369. Отже, залізниця прийняла вантаж до перевезення та підтвердила, що вагони по даній накладній придатні до перевезення та взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. На станції відправлення не було зроблено жодних зауважень щодо навантаження вагону № 67696336 або про наявність відкритих люків. Таким чином, ПАТ «Інгулецький ГЗК» завантажено та передано вагони перевізнику, зауважень щодо технічного стану вагонів на станції відправлення не було, вина у втраті частини вантажу на дорозі слідування покладається цілком не перевізника.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2014 р. зі станції відправлення «Інгулець» Придніпровської залізниці на станцію «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці відправником - ПАТ «Інгулецький ГЗК» за залізничною накладною на групу вагонів № 47552369 від 25.06.2014 р. (а.с. 11) одержувачу - ПАТ «ММК ім. Ілліча» був направлений вантаж - концентрат залізорудний (гематит), маса вантажу 2768000,00 кг.

За вказаною накладною вага нетто у напіввагоні № 67696336 складає 70500 кг (а.с. 11 на звороті).

04.07.2014 р. за досилковою накладною № 47570338 (до основної накладної № 47552369) одержувачу - ПАТ «ММК ім. Ілліча» у напіввагоні № 67696336 прибув вантаж - концентрат залізорудний (гематит) навалом, маса вантажу 70500,00 кг. (а.с. 12) У основній накладній № 47552369 мається відмітка про складення комерційного акту № 009468/15/380 від 26.06.2014 р. про нестачу ваги 3400 кг.

Так, по прибуттю на станцію «Синельникове-1» Придніпровської залізниці 26.06.2014 р. була проведена перевірка ваги вантажу з представниками залізниці. В результаті переважування вантажу 26.06.2014 р. була виявлена часткова втрата вантажу у напіввагоні № 67696336, про що на станції «Синельникове-1» Придніпровської залізниці був складений Комерційний акт АА № 009468/15/380 від 26.06.2014 р. за формою ГУ-22 (а.с. 10)

В розділі Г «Опис пошкодження» Комерційного акту АА № 009468/15/380 від 26.06.2014 р. зазначено: «На підставі акту загальної форми № 634 від 26.06.2014 р. були проведені комерційний огляд на знеструмленій колії та контрольне переважування у статичному режимі вагону № 67696336. Переважування на справних 150-тонних вагонних вагах станції «Синельникове-1», держповірка вагів 29.05.2014 р., проведена з повною зупинкою без розціплення двічі. За документом зазначено: вантаж - концентрат залізорудний (гематит), навал, дані про маркування відсутні, вага визначена на електронних вагах; тара 23000 кг (не зазначено тара перевірена або з брусу) нетто 70500 кг. Фактично виявилося: навал, концентрат залізорудний; брутто 90100 кг, тара за документами 23000 кг, нетто 67100 кг, що менше ніж зазначено в документі на 3400 кг. Навантаження нижче рівнів бортів на 1,3 м, горбоподібна, вантаж не маркований. Над 6 лядою зліва за ходом потягу є заглиблення довжиною 2 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,5 м. під заглибленням 6 ляда відкрита на 0,5 м. Вагон технічно несправний, про що складено акт № 8 про технічний стан вагону. Вагон бездвірний, решта ляд закриті. На момент огляду течії вантажу не виявлено, на хребтовій балці та деталях теліжки є сліди просипання вантажу. Комерційний огляд та перевірку брутто проводили комерційні агенти Мельниченко Ю.В., Ліс І.М. в присутності старшого ОВР Мильнова Ю.В., ОВР Савченко В.В.. Посада начальника вантажного району за штатним розкладом на станції «Синельникове-1» не передбачена.».

Предметом розгляду у даній справі є вимога ПАТ «ММК ім. Ілліча» до ДП «Донецька залізниця» про стягнення 3218,69 грн. збитків у вигляді часткової втрати вантажу на підставі ст. 110 Статуту залізниць України.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналогічні приписи містить ст. 307 ГК України.

Частиною 5 ст. 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Статуту залізниць України (далі за текстом - Статут залізниць), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Приписи аналогічного змісту викладені в Правилах оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р.

Договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній (Правила приймання вантажів до перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644).

У статті 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Статтею 110 Статуту залізниць визначено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст. 113 Статуту залізниць).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійному чи позовному порядку. Порядок і терміни складання актів, пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

У статті 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин невідповідності маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

У разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач має право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Спосіб визначення маси зазначається у накладній. Маса вантажів визначається відправником. Тип ваг указується у накладній.

Згідно з пунктам 5 і 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 р. № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 р. за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

У пункті 15 Правил складання актів (стаття 129 Статуту залізниць), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, встановлено, що у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона (контейнера), крім комерційного акта, складається акт про технічний стан вагона (контейнера). Акт про технічний стан вагона (контейнера) складається в день виявлення несправності вагона (контейнера) і не пізніше дня складання комерційного акта. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагона (контейнера) зазначається в комерційному акті.

Як вбачається з залізничної накладної на групу вагонів № 47552369 від 25.06.2014 р. відправником - ПАТ «Інгулецький ГЗК» на адресу позивача зі станції «Інгулець» Придніпровської залізниці на станцію «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці був відвантажений навалом вантаж - концентрат залізорудний (гематит). Згідно даних накладної маса вантажу - 2768000 кг.

02.07.2014 р. складено накладну № 47570338 на досилку вантажу, відповідно до якої у напіввагон № 67696336 ПВ був відвантажений навалом концентрат залізорудний (гематит), навантаження - нижче рівнів борту, маса вантажу - 70500,00 кг.

При проходженні даного вантажу на станції «Синельникове-1» Придніпровської залізниці було встановлено, що напіввагон № 67696336 ПВ технічно несправний, вага вантажу на 3400,00 кг менше, ніж зазначено в документі. За даним фактом складені акт загальної форми № 634 від 26.06.2014 р., акт № 8 про технічний стан вагона, комерційний акт АА № 009/468/15/380 від 26.06.2014 р. У комерційному акті зазначено, що при видачі вантажу різниці проти даних, зазначених в акті, не виявлено.

Таким чином, в комерційному акті АА № 009/468/15/380 від 26.06.2014 р. був зафіксований факт про недостачу вантажу, який виник через технічну несправність напіввагону, в який був завантажений вантаж.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 р., встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

У пункті 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Отже, приймаючи вантаж до перевезення, відповідач мав право візуально оглянути вагон, у який відправником завантажений вантаж та, відповідно, виявити несправності напіввагону. Будь-яких доказів стосовно факту несправності напіввагону № 67696336 ПВ при завантаженні його відправником, відповідачем суду не надано.

Залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери (ст. 31 Статуту залізниць).

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» № 04-5/601 від 29.05.2002 р. зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Досліджені у судовому засіданні вищенаведені письмові докази свідчать про те, що нестача вантажу виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагону, вантажу, його маркування у вагоні, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень над люками у вагоні залізницею зазначено не було, не зазначалось і про прогин розвантажувального люка. Тобто, відповідачем не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від нього (відповідача) причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, - руда залізна.

Згідно приписів статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу, у розмірі дійсної вартості, яка визначається за правилами статті 115 цього Статуту.

Частиною 1 статті 115 названого Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За таких обставин, розмір відповідальності за недостачу вантажу з вини залізниці обраховується виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі рахунка або іншого документа вантажовідправника.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 10 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення» від 21.05.2014 р. № 01-06/662/2014 та в постанові Вищого господарського суду України від 12.06.2012 р. у справі № 23/208.

Згідно з наявними в матеріалах справи рахунком-фактурою № 90374424 від 25.06.2014 р. (а.с. 59) та акту прийому-передачі № 90374424 від 25.06.2014 р. до договору № ГРД-01/09-072/ИМ від 30.12.2008 р. (укладений ПАТ «Інгулецький ГЗК» (вантажовідправник) та ТОВ «Метінвест Холдинг») ціна концентрату залізорудного становить 1194,32 грн. з ПДВ за 1 тонну. Маса недостачі вантажу - 3400,00 кг, маса вантажу за документом, який був завантажений до перевезення, - 70500,00 кг. Позивач, розраховуючи суму збитків, застосовує ціну вантажу (концентрату залізорудного) - 1194,32 грн. з ПДВ та 1 % норми природної втрати для такого вантажу (70500 кг х 1 % = 705,00 кг).

Відповідно, вартість вантажу, якого не вистачає у вагоні № 67696336, становить 3218,69 грн., із розрахунку 2695 кг (3400 кг (маса недостачі вантажу) - 705 кг (норма природної втрати)) х 1194,32 грн.

Перевіривши в судовому засіданні розрахунок суми збитків, виконаний позивачем, суд дійшов висновку, що даний розрахунок здійснений вірно.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з ДП «Донецька залізниця» на користь ПАТ «ММК ім. Ілліча» 3218,69 грн. збитків у вигляді часткової втрати вантажу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. (ст. 43 ГПК України).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів відсутності його вини у заподіяні збитків позивачу суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з ДП «Донецька залізниця» на користь ПАТ «ММК ім. Ілліча» 3218,69 грн. збитків документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступень вини кожної із сторін, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Донецька область, м. Маріуполь до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення 3218,69 грн. збитків у вигляді часткової втрати вантажу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця», (83062, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) 3218 (три тисячі двісті вісімнадцять) грн. 69 коп. збитків та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "26" лютого 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.