ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"05" березня 2015 р. Справа № 2-21/8445.1-2003

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши скаргу № 01/44-12507 від 10.12.2014 р. державного підприємства «Енергоринок» на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003

за позовом державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія», м. Сімферополь

про стягнення 5317834,49 грн.

за участю представників:

від стягувача: Калінін М.В. (дов. № 01/44-744Д від 25.12.2014 р.);

від боржника: не з'явився;

від ВДВС Ленінського районного управління юстиції АРК: не з'явився;

від Державної виконавчої служби України: Годинчук С.О. (дов. № 3-14/41/1413 від 19.12.2014 р.);

від Міністерства юстиції України: Ус Д.М. (дов. № 9-22/2027 від 25.12.2014 р.).

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.10.2003 р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.03.2004 р., у справі № 2-21/8445.1-2003 за позовом державного підприємства «Енергоринок» до закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія» про стягнення 5317834,49 грн. позов задоволено частково; стягнуто з закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія» на користь державного підприємства «Енергоринок» заборгованість у сумі 4773567,84 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

11.04.2004 р. на виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.10.2003 р., яке набрало законної сили 23.03.2004 р., було видано наказ.

10.12.2014 р. до господарського суду Київської області від державного підприємства «Енергоринок» надійшла скарга № 01/44-12507 від 10.12.2014 р. (вх. № 238/14 від 10.12.2014) на дії органів Державної виконавчої служби у справі № 2-21/8445.1-2003 щодо визнання неправомірними дій відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції АР Крим щодо повернення ДП «Енергоринок» наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. № 2-21/8445.1-2003; визнання незаконною бездіяльності відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції АР Крим щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. № 2-21/8445.1-2003; визнання незаконною бездіяльності Державної виконавчої служби України щодо організації примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. № 2-21/8445.1-2003; визнання незаконною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо організації примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. № 2-21/8445.1-2003.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області.

Згідно з п.п. 2, 3 Інформаційного листа № 01-06/615/14 від 15.05.2014 р. Вищого господарського суду України «Про Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання чинності Законом або з дня встановлення такої підсудності (абзац десятий частини першої статті 12 Закону).

У разі неможливості передачі матеріалів справи з господарського суду, розташованого на тимчасово окупованих територіях, до господарського суду, який має розглянути відповідну заяву (клопотання), вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, що є достатніми для прийняття відповідного судового рішення.

Як передбачено п. 2 Інформаційного листа № 01-06/745/2014 від 05.06.2014 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі недодержання приписів абзацу десятого частини першої статті 12 Закону заінтересовані особи можуть звертатися з відповідними позовами (скаргами) до господарських судів міста Києва, Київської області, Київського апеляційного господарського суду з урахуванням визначеної Законом підсудності справ.

За таких обставин, враховуючи неможливість передачі матеріалів справи № 2-21/8445.1-2003 з господарського суду Автономної Республіки Крим, скарга Державного підприємства «Енергоринок» на дії Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, Державної виконавчої служби України та Міністерства юстиції України підлягає розгляду господарським судом Київської області за поданими учасниками судового процесу документами.

Пунктом 3.1. Інформаційного листа № 01-06/745/2014 від 05.06.2014 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що в разі подання позовної заяви (в тому числі й за наявності порушеної провадженням справи в будь-якому з названих судів, розташованих на тимчасово окупованій території України), вона підлягає реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду з подальшим розподілом справи згідно з вимогами статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

На підставі автоматизованого розподілу вказану скаргу передано судді Рябцевій О.О. для розгляду по суті.

03.02.2015 р. до господарського суду Київської області від Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу, в якому Міністерство юстиції України заперечило проти заявлених до нього вимог та просило відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями здійснює Державна виконавча служба України, при цьому Міністерство юстиції України не здійснює контроль за виконанням рішень судів, з огляду на відсутність відповідних повноважень.

03.02.2015 р. до господарського суду Київської області від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до Міністерства юстиції України.

Вказане клопотання судом не задоволено, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої процесуальної дії як припинення провадження у справі за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) органу ДВС.

Представник стягувача в судових засіданнях 03.02.2015 р., 24.02.2015 р. та 05.03.2015 р. підтримав вимоги, викладені в скарзі.

Представники боржника та ВДВС Ленінського районного управління юстиції АРК в судові засідання 03.02.2015 р., 24.02.2015 р. та 05.03.2015 р. не з'явилися, при цьому судом було вжито всіх відповідних заходів щодо повідомлення вказаних учасників процесу, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, про час і місце судових засідань.

Представники Державної виконавчої служби України та Міністерства юстиції України в судових засіданнях 03.02.2015 р., 24.02.2015 р. та 05.03.2015 р. заперечували проти вимог, викладених в скарзі.

Розглянувши скаргу № 01/44-12507 від 10.12.2014 р. державного підприємства «Енергоринок» на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003, заслухавши пояснення представників стягувача, Державної виконавчої служби України та Міністерства юстиції України, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.10.2003 р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.03.2004 р., у справі № 2-21/8445.1-2003 за позовом державного підприємства «Енергоринок» до закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія» про стягнення 5317834,49 грн. позов задоволено частково; стягнуто з закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія» на користь державного підприємства «Енергоринок» заборгованість у сумі 4773567,84 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

11.04.2004 р. на виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.10.2003 р., яке набрало законної сили 23.03.2004 р., було видано наказ.

16.03.2007 р. стягувач звернувся до відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Сімферополя із заявою № 01/42-1723 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-21/8445.1-2003.

10.05.2007 р. стягувач звернувся до начальника відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Сімферополя із заявою № 01/42-2819, в якій просив провести перевірку виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-21/8445.1-2003, направити на адресу стягувача копію постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомити, які виконавчі дії були здійснені державним виконавцем з метою примусового виконання виконавчого документу.

У відповідь на вказану заяву на адресу стягувача надійшов лист № 01-19/9535 від 25.05.2007 р. Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, в якому повідомлено, що у зв'язку з виявленням державним виконавцем фактичного місцезнаходження ЗАТ «Східно-Кримська енергетична компанія» у м. Щолкіно, Ленінського району АР Крим, 03.05.2007 р. виконавчий документ був направлений на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в АР Крим.

03.10.2007 р. стягувач звернувся до Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим зі скаргою № 01/42-6618, в якій просив провести перевірку виконавчих проваджень ВДВС Ленінського РУЮ та Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ щодо виконання наказу господарського суду АРК від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003.

У відповідь на вказану скаргу на адресу стягувача від Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим надійшов лист № 11020/12-09 від 19.10.2007 р., в якому стягувачу було повідомлено, що виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 відкрито 16.08.2007 р. та 20.08.2007 р. зупинено у зв'язку з внесенням боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ в АР Крим від 07.10.2011 р. було змінено назву боржника з Закритого акціонерного товариства «Східно-Кримська енергетична компанія» на Приватне акціонерне товариство «Східно-Кримська енергетична компанія».

В обґрунтування вимог скарги скаржник посилається на те, що не зважаючи, що наказ господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 перебував на примусовому виконанні у ВДВС Ленінського РУЮ в АР Крим, 01.12.2014 р. на адресу ДП «Енергоринок» надійшов лист № 82016/ис/7912-АС від 15.10.2014 р. відділу судових приставів по Ленінському району Управління федеральної служби судових приставів по Республіці Крим з доданими документами, а саме: постановою № 1668/14/84034/84 від 10.10.2014 р. начальника відділу судових приставів по Ленінському району УФССП Росії по РК про відміну постанови про відкриття виконавчого провадження № 1668/14/84034/84 від 23.05.2014 р. з виконання наказу від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003; постановою № 1668/14/84034/84 від 10.10.2014 р. судового приставу-виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі наказу від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 та оригіналом виконавчого документу - наказом господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003.

Таким чином, за твердженням скаржника, наказ господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003, який знаходився на виконанні в ВДВС Ленінського РУЮ в АР Крим, безпідставно опинився у відділі судових приставів по Ленінському району УФССП Росії по РК та неправомірно був повернутий стягувачу без виконання в порушення визначених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» підстав та порядку.

З огляду на викладене, скаржник просить суд визнати дії ВДВС Ленінського РУЮ в АР Крим щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними, а бездіяльність ВДВС Ленінського РУЮ в АР Крим щодо примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 - незаконною.

При цьому, скаржник, посилаючись на норми чинного законодавства України, які регламентують правовий статус та завдання Міністерства юстиції України і Державної виконавчої служби України, зокрема щодо організації примусового виконання рішень судів, забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень суду, а також організації роботи державних виконавців, перевірки їх діяльності і вжитті заходів для її поліпшення, здійснення керівництва, просить суд визнати незаконною бездіяльність Державної виконавчої служби України та Міністерства юстиції України щодо незабезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішення суду на підставі виконавчого документу.

Законом України № 1207-VII від 15.04.2014 р «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частинами 3, 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, постанова № 1668/14/84034/84 від 10.10.2014 р. начальника відділу судових приставів по Ленінському району Управління федеральної служби судових приставів по Республіці Крим про відміну постанови про відкриття виконавчого провадження та постанова № 1668/14/84034/84 від 10.10.2014 р. судового приставу-виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження є недійсними і не створюють жодних правових наслідків.

З огляду на викладене, оскільки відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції АР Крим наказ господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 стягувачу з передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» підстав не повертався, суд дійшов висновку про відсутність в діях ВДВС Ленінського РУЮ АР Крим ознак порушень, в зв'язку з чим скарга на дії відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003 відкрито 16.08.2007 р. постановою державного виконавця Ленінського РУЮ АР Крим та зупинено 20.08.2007 р., при цьому відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться, то суд дійшов висновку, що у ВДВС Ленінського РУЮ АР Крим були відсутні підстави для вжиття заходів примусового виконання рішення господарського суду АР Крим від 09.10.2003 р. у справі № 2-21/8445.1-2003, в зв'язку з чим скарга в частині вимоги про визнання незаконною бездіяльності ВДВС Ленінського РУЮ АР Крим не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скарги в частині визнання незаконними бездіяльності Державної виконавчої служби України і Міністерства юстиції України щодо організації примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. у справі № 2-21/8445.1-2003, то вони також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена та призначаються до розгляду у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Вичерпний перелік органів державної виконавчої служби наведено в ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з ч. 6 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Статтею 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що Міністерство юстиції України діє виключно через Департамент державної виконавчої служби і його роль в діяльності державної виконавчої служби, відтак і Департаменту державної виконавчої служби, полягає в контрольно-координаційній діяльності територіальних органів виконавчої служби, до повноважень яких безпосередньо віднесено виконання судових рішень.

Таким чином, дії Міністерства юстиції України та Державної виконавчої служби України, що полягають у контрольно-координаційній діяльності територіальних органів виконавчої служби та не пов'язані із примусовим виконанням рішень, не можуть бути предметом дослідження судом під час розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, поданої в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не підпадають під дію приписів вказаної норми.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги № 01/44-12507 від 10.12.2014 р. державного підприємства «Енергоринок» на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 11.04.2004 р. відмовити.

Суддя О.О. Рябцева