КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа№ 37/703-42/237

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2015р.

у справі № 37/703-42/237 (суддя Паламар П.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"

про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р.

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії ,,Київенерго"

до Відкритого акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання в розмірі 3 941 331,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. у справі № 37/703 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 344 968,53 грн. основного боргу, 31 486,45 грн. - 3% річних від простроченої суми, 82 834,94 грн. - інфляційних втрат, 25 500 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2010р. дане рішення залишено без змін.

09.03.2010р. на виконання рішення господарського суду міста Києва видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2010р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2010р. про залишення без змін рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 234 147,80 грн. штрафу, 247 893,84 грн. пені, та рішення в цій частині скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення та постанову у справі № 37/703 залишено в силі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.08.2010р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2010р., у позові Акціонерної енергопостачальної компанії ,,Київенерго" в частині вимог про стягнення 234 147,80 грн. штрафу та 247 893,84 грн. пені, відмовлено.

03.11.2010р. ВДВС Печерського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 37/703 виданого 09.03.2010р. господарським судом міста Києва про стягнення боргу з ВАТ ,,Київводоканал" на користь АЕК ,,Київенерго" в сумі 3 485 025,92 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2014р. у справі № 37/703-42/237 частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. Відстрочено виконання зазначеного рішення до 01.01.2015р.

16.12.2014р. Публічне акціонерне товариство ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" (боржник) звернулось в господарський суд міста Києва із заявою про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. у справі № 37/703, відповідно до якої просить відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. строком на 5 років.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2015р. у справі № 37/703-42/237 в задоволенні заяви відмовлено.

Зазначену ухвалу вмотивовано тим, що боржником не надано належних доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та зумовлюють відстрочку виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою відповідач (боржник) подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2015р. у справі № 37/703-42/237 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку скаржника, судом першої інстанції не було взято до уваги, що на даний час існує значна заборгованість підприємств житлового господарства перед відповідачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення, в зв'язку з чим боржник перебуває в скрутному становищі, що підтверджується звітом про витрати виробництва та фінансові показники діяльності від надання послуг водопостачання та водовідведення ПАТ ,,АК ,,Київводоканал" за січень - вересень 2014р. Крім того, склалась ситуація, що заборгованість, що виникла через несвоєчасні розрахунки державного та місцевого бюджетів стягується з урахуванням штрафних санкцій, незважаючи на те, що розрахунки з погашення заборгованості з різниці між фактичною вартістю послуг з водопостачання та водовідведення та їх собівартістю здійснюються без врахування штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 23.02.2015р.

18.02.2015р. на адресу суду надійшло клопотання ПАТ ,,Київенерго" про припинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що відповідачем оскаржується ухвала про відмову у наданні відстрочки виконання рішення, оскарження якої не передбачено приписами ст. 106 ГПК України.

В судове засідання 23.02.2015р. представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду скарги повідомлені своєчасно та належним чином ухвалою суду від 09.02.2015р., про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 306, № 292.

Згідно з п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заяв про відкладення розгляду справи від сторін не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, враховуючи їх належне повідомлення про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що клопотання позивача про припинення апеляційного провадження у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Чинним ГПК (ст. 80) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких суд може припинити провадження у справі.

Статтею 106 ГПК України визначено перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду. За змістом ч. 2 ст. 106 ГПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 7.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 ,,Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" частина третя статті 121 ГПК вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. Відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання. Оскільки ухвали місцевого господарського суду, які виносяться під час виконання судового рішення, неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду, такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні процесуальних дій, зазначених у пунктах 17, 18, 20 частини першої статті 106 ГПК, можуть бути переглянуті в апеляційному та в касаційному порядку. Про можливість оскарження ухвал першої і постанов апеляційної інстанцій про відмову у зміні способу та порядку виконання судового рішення зазначено і в Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 зі справи № 1-12/2012.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. на 5 років боржник посилається на скрутне фінансове становище, що унеможливлює виконання зазначеного рішення суду. Так, скаржник зазначає, що окрім виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду м. Києва у справі № 37/703 на виконанні в органах Державної виконавчої служби знаходиться 78 виконавчих проваджень про стягнення з нього на користь ПАТ ,,Київенерго" заборгованості на загальну суму 1 млрд 250 млн грн. При цьому, залишок боргу складають штрафні санкції на суму більше, ніж 165 млн грн. Крім того, сума виконавчого збору за несвоєчасне виконання рішень судів становить майже 110 млн грн. Боржник наголошує, що станом на 01.12.2014р. зобов'язання товариства з погашення основного боргу виконані в повному обсязі за рахунок погашення коштами державного бюджету основного боргу з різниці в тарифах, але без відшкодування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань. Також відповідач зазначає про існування великої дебіторської заборгованості за надані ним послуги з водопостачання та водовідведення. Разом з тим відповідач вважає, що арешт його коштів, який буде застосований в ході примусового виконання судового рішення може істотно вплинути на господарську діяльність підприємства, призвести до припинення надання споживачам послуг з водопостачання та водовідведення, що у свою чергу, може зумовити настання небажаних екологічних наслідків для міста Києва.

Одним із факторів, що ускладнює виконання відповідачем судового рішення, на думку останнього, є критична амортизаційна зношеність водопровідних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ ,,АК ,,Київводоканал". Через дану обставину відповідач змушений нести значні фінансові витрати як на запобігання так і на усунення надзвичайних ситуацій техногенного характеру. На підтвердження наведеному, відповідач послався на аварію, яка мала місце 10.04.2013р. на Бортницькій станції аерації, вказавши, що крім коштів на ліквідацію наслідків аварії, дане підприємство потребує капітального ремонту, проведення якого також потребує значних грошових витрат.

На підтвердження зазначених обставин боржником надано, зокрема, звіт про витрати виробництва та фінансові показники діяльності від надання послуг водопостачання та водовідведення ПАТ ,,АК ,,Київводоканал" за січень - вересень 2014р.

Наведене, на думку боржника, підтверджує тяжкий фінансовий стан боржника та неможливість на сьогоднішній день своєчасно виконати рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 та п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9, застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке, зокрема, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Як визначено у зазначеній постанові Пленуму, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Чинні норми ГПК України не визначають відповідного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв'язку з чим господарський суд на підставі ст. 43 ГПК України повинен оцінювати надані стороною в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України належні і допустимі докази, що підтверджують відповідні обставини.

Отже, слід дійти висновку, що заявник має довести викладені у заяві обставини щодо неможливості чи утруднення виконання рішення саме належними і допустимими доказами, надавши такі докази суду.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої ,,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Посилання відповідача у заяві на наявність значної дебіторської заборгованості не може бути підставою для відстрочки виконання рішення, оскільки дані обставини не є доказами важкого фінансового стану чи відсутності коштів на рахунках, а наданий звіт про витрати виробництва та фінансові показники діяльності від надання послуг водопостачання та водовідведення ПАТ ,,АК ,,Київводоканал" за січень - вересень 2014р. також у даному випадку не можуть бути доказом неможливості чи утруднення виконання рішення.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання заявника на тяжкий фінансовий стан товариства, оскільки відповідно до ст. 42 ГК України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також при вирішенні питання про відстрочення виконання судового рішення слід враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання судового рішення порушує та впливає, насамперед на права та інтереси позивача, за захистом яких він змушений був звернутись до суду.

Заборгованість, щодо стягнення якої вирішено спір у справі № 37/703, виникла з вини відповідача у 2009р., несплата даної заборгованості протягом тривалого часу порушує матеріальні інтереси позивача - ПАТ ,,Київенерго", що може призвести до негативних наслідків для нього, а кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому.

Наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, існування великої заборгованості підприємств житлового господарства перед ПАТ ,,АК ,,Київводоканал" за надані послуги з водопостачання та водовідведення, зношеність каналізаційних мереж, що призводить до аварій та надзвичайних ситуацій, не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для відстрочення виконання судового рішення, оскільки, важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

За таких обставин, посилання боржника на скрутне фінансове становище не може бути винятковою обставиною в даному спорі в розумінні ст. 121 ГПК України, яка б свідчила про неможливість виконання рішення в силу якихось об'єктивних обставин, які б унеможливили б виконання рішення суду у встановлений судом спосіб у даній справі та за наявності яких можливо розстрочити або відстрочити виконання рішення, тому відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання судового рішення, оскільки заявник не зазначає існування виняткового випадку виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Крім того, колегія суддів відзначає, що ухвалою суду від 03.06.2014р. боржнику вже було відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. до 01.01.2015р., однак доказів вчинення ним в цей період дій, спрямованих на виконання рішення в повному обсязі не надано, та враховує, що з часу прийняття рішення у справі сплинув значний час.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2009р. та відмовив в задоволенні вказаної заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків, яких дійшов суд першої інстанції, не спростовують з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для зміни або скасування ухвали господарського суду міста Києва від 21.01.2015р. у справі №37/703-42/237, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Ухвала є законною, обґрунтованою та відповідає обставинам справи. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2015р. у справі № 37/703-42/237 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук