ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р.Справа № 923/512/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф, Головея В.М.

(склад судової колегії сформовано відповідно до розпорядження № 3416 від 11.12.2014 року)

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 25.02.2015 року:

від ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів»: Тищенко Ю.С., за довіреністю;

від Міністерства інфраструктури України: Тищенко Ю.С., за довіреністю;

від прокуратури: Закернична І.П., за посвідченням;

від відповідача: Андрєєв Д.В., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 17.11.2014 року

по справі № 923/512/14

за позовом: Чорноморського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІРІДА»

про стягнення 122109,78 грн.

В судовому засіданні 25.02.2015 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Чорноморський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» (далі - прокурор та позивач 1, позивач 2) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІРІДА» (далі-відповідач, ТОВ «ІРІДА»), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором бербоут-чартеру № 80Р/10 від 17.10.2008 року у сумі 80546,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором бербоут-чартеру № 80Р/10 від 17.10.2008 року, що призвело до утворення заборгованості по сплаті орендної плати та нарахування: - у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційних втрат, 3% річних; згідно умов договору подвійної облікової ставки НБУ та відповідно до ст. 231 ГК України штрафу в розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг) за прострочення строків виконання зобов'язання, а також згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойки у розмірі подвійної плати за весь час прострочення повернення завізника якорів МЗ-319.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.04.2014 року порушено провадження у справі № 923/512/14 та прийнято позовну заяву до розгляду.

У травні 2014 року прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» 45139,07грн., з яких 28251,07грн. основний борг, 5652,10 грн. подвійна облікова ставка НБУ, 3840,13грн. інфляційні, 1297,11грн. 3% річних, 6098,66грн. штраф 7% та 41563,60грн. неустойки за період з 18.10.2013р. по 12.11.2013р.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 12.06.2014р. матеріали справи № 923/512/14 за територіальною підсудністю надіслано до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2014 року справу № 923/512/14 прийнято до провадження суддею Погребною К.Ф. Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.09.2014 року справу № 923/512/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О., суддя Власова С.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.10.2014р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О., суддя Демешин О.А.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.11.2014 року по справі № 923/512/14 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Погребна К.Ф., судді Горячук Н.О., Демешин О.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Іріда» на користь ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» 28251,07 грн. боргу, 3840,13 грн. інфляції, 1297,11 грн. 3 %. Стягнуто з ТОВ «Іріда» до Державного бюджету України через ГУДКСУ в Одеській області судовий збір у розмірі 720,89 грн. Стягнуто з ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до Державного бюджету України через ГУДКСУ в Одеській області судовий збір у розмірі 1151,11 грн. В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 17.11.2014 року по справі № 923/512/14 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Іріда» на користь ДП «Чоразморшлях» 5652,10 грн. подвійної облікової ставки НБУ та 41563,60 грн. неустойки за період з 18.10.2013 року по 12.11.2013 року та прийняти нове рішення, яким в цій частині позов задовольнити.

Серед доводів апеляційної скарги наведено наступні:

- рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. ст. 1, 212 КТМ України, ст. ст. 509, 525, 526, 612, 785 ЦК України, ст. 43 ГПК України та постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 «Про судове рішення»;

- не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтованого розрахунку нарахування банківського проценту по річній ставці, узгодженій відповідно до умов договору, оскільки такий розрахунок надавався позивачем-2 23.09.2014 року та 21.10.2014 року;

- суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки за період з 18.10.2013 року по 12.11.2013 року, оскільки строк дії договору закінчився 17.10.2013 року та дата повернення судна попередньо узгоджувалась відповідно до листа від 01.10.2013 року № 281/10, а посилання на лист ДП «Морська адміністрація Севастопольського морського рибного порту» від 28.11.2013 року про погодні умови не є документом про встановлення факту.

В свою чергу, ТОВ «Іріда» звернулось до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу, в якому просило залишити оскаржуване рішення суду від 17.11.2014 року по справі № 923/512/14 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, 17.10.2008 р. між ДП «Чоразморшлях» (судновласник) та ТОВ «Іріда» (фрахтувальник) укладено договір бербоут-чартеру №80Р/09, за умовами якого судновласник зобов'язується на обумовлений час, за обумовлену плату (фрахт), на умовах цього договору надати фрахтувальнику земкараван у складі самовивізної дизельної шаланди «Кримська-6», самовивізної дизельної шаланди «Кримська-7» та завізника якорів МЗ-319.

Відповідно до п. 3 частини II договору судновласник передає, а фрахтувальник приймає судно, належним чином забезпечене документами.

У п.10 частини II договору зазначено, що судно упродовж строку дії чартеру перебуває у повному володінні та абсолютному розпорядженні для усіх цілей фрахтувальника та під його повним контролем.

Пунктом 11 частини II договору передбачено, що фрахтувальник сплачує судновласнику оренду судна на умовах люмпсум, яка має сплачуватися не пізніше, ніж кожні 30 поточних днів авансом, перший платіж люмпсум вноситься в дату та час здачі судна фрахтувальнику.

Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору № 80Р/10 від 17.10.2008р., укладеної 18.12.2009 р., в користуванні фрахтувальника залишився завізник якорів МЗ-319.

Відповідно до п.1 додаткової угоди № 3 від 04.09.2012р. до укладеного договору, фрахтова ставка, яку ТОВ «Іріда» має сплачувати ДП «Чоразморшлях», становить еквівалент 100 доларів США за добу, у тому числі НДС, та оплата здійснюється в національній валюті України по курсу НБУ на день оплати.

Відповідно до ст. 1 Кодексу торговельного мореплавства України цей кодекс регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства.

Згідно ст. 203 КТМ України за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов'язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час. Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Згідно ст. 212 вказаного Кодексу фрахтувальник сплачує судновласнику фрахт у порядку і терміни, передбачені договором чартеру (фрахтування) судна на певний час. Він звільняється від сплати фрахту і витрат щодо судна за час, протягом якого судно було непридатне для експлуатації внаслідок неморехідного стану, за винятком випадків, коли непридатність судна настала з вини фрахтувальника.

Як вже зазначалось раніше, прокурором заявлені позовні вимоги про стягнення основного боргу з фрахту завізника якорів у розмірі 28251,07 грн.; інфляційних втрат в сумі 3840,13 грн.; 3 % річних у розмірі 1297,11 грн.; подвійної облікової ставки НБУ згідно п f ст. 11 договору (частина ІІ) та боксу 24 договору в сумі 5652,10 грн.; 7% штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України в сумі 6098,66 грн. та 41563,60 грн. неустойки, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про доведеність заявлених позовних вимог прокурора в цій їх частині, виходячи з приписів ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечуючи проти позову в частині стягнення основного боргу в сумі 28251,07 грн., відповідач зазначає, що вказана сума фактично є курсовою різницею між гривнею та доларом США, при цьому відповідач не враховує, що основний борг виник внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем фрахту, а умови боксу 22 договору бербоут-чартеру № 80Р/09 від 17.10.2008 року (в редакції додаткової угоди № 3 від 04.09.2012 року) встановлюють, що орендна плата (ст. 11) - еквівалент 100 доларів США за добу, в тому числі ПДВ. Оплата здійснюється в національній валюті України, по курсу НБУ на день оплати.

Місцевий господарський суд, дослідивши умови договору бербоут-чартеру № 80Р/09 від 17.10.2008 року (з додатковими угодами), матеріали справи, які містять докази на обґрунтування розміру основного боргу, дійшов правомірного висновку про доведеність прокурором та позивачем-2 наявності основного боргу з фрахту в розмірі 28251,07 грн., який на законних підставах стягнуто з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд Одеської області, враховуючи вказану норму права та перевіривши надані прокурором розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 3840,13 грн. та трьох процентів річних у сумі 1297,11 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вже вказувалось раніше, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7% штрафу в сумі 6098,66 грн. обґрунтовані посиланням на вказану норму матеріального права.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року № 14 господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Господарський суд Одеської області, дослідивши підстави позову та розрахунок 7% штрафу, правильно встановив, що його нараховано за порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання з фрахту, що зумовило відмову в позові в цій його частині, з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції з вище викладених підстав.

Відповідно до п. f ст.11 договору №80Р/09 від 17.10.2008р. (частини ІІ) будь-яка затримка по виплаті фрахту надає право судновласникам на отримання банківського проценту по річній ставці, узгодженій у Боксі 24.

Згідно з боксом 24 договору №80Р/09 від 17.10.2008р. (частини І) банківський процент, належний відповідно до ст.11 (1) якщо застосовується, відповідно до Частини IV - подвійна облікова ставка НБУ.

Згідно умов п.11(g) Договору, оплата банківського проценту, встановленого п. 11(f) повинна здійснюватися протягом семи поточних днів, починаючи з дати рахунку судновласника.

Відмовляючи в позові в частині стягнення подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 5652,10 грн., місцевий господарський суд вказав про ненадання позивачами обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відмовляючи в позові в частині позовних вимог про стягнення 5652,10 грн. подвійної облікової ставки НБУ, узгодженої умовами договору бербоут-чартеру № 80Р/09 від 17.10.2008 року, господарський суд першої інстанції припустився порушення вказаної норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення в цій частині позовних вимог, оскільки матеріали справи містять обґрунтований розрахунок позивача 2 щодо розміру заявленої до стягнення суми (а/с 187), який судом помилково не досліджено з наданням відповідної оцінки як доказу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний розрахунок є обґрунтованим, з зазначенням періоду нарахування, сум, днів прострочення та облікової ставки НБУ, відтак позовні вимоги прокурора в частині стягнення подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5632,50 грн. підлягають задоволенню.

Згідно положень договору бербоут-чартеру № 80Р/09 від 17.10.2008 року (п.15) по закінченню дії чартеру судно повинно бути повернуто фрахтувальником судновласнику в безпечному та вільному від льоду порту чи місці, яке вказано в боксі 16.

Відповідно до боксу 21 договору № 80Р/09 від 17.10.2008 року строк дії чартеру 60 місяців.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що строк дії вказаного договору закінчився 17.10.2013; згідно акту приймання - передачі «МЗ-319» судно повернуто судновласнику 12.11.2013 року.

Як вже зазначалось раніше, позовні вимоги прокурора в частині стягнення неустойки в розмірі 41563,60 грн. обґрунтовані положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Господарський суд Одеської області, відмовляючи в позові в цій частині позовних вимог, вказав про недоведеність позовних вимог, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

За загальним правилом найм транспортного засобу здійснюється без екіпажу (бербоут-чартер). Цей вид договору прямо передбачений главою 1 розділу VI Кодексу торговельного мореплавства України, а відтак, положення ч. 2 ст. 785 ЦК України про відповідність наймача у разі неповернення предмета найму не застосовуються до правовідносин, які виникають із договору бербоут-чартеру, оскільки останні регулюються спеціальними нормами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, - колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

1) Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2) Рішення господарського суду Одеської області від 17.11.2014 року по справі № 923/512/14 змінити, виклавши пункти 2, 3, 4 резолютивної частини в наступній редакції:

« 2. Стягнути з ТОВ «Іріда» на користь Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» 28251,07 грн. боргу, 3840,13 грн. інфляційних втрат, 1297,11 грн. - три проценти річних та 5652,10 грн. подвійної облікової ставки Національного банку України.

3. Стягнути з ТОВ «Іріда» до Державного бюджету України через ГУДКСУ в Херсонській області судовий збір в розмірі 822,15 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до Державного бюджету України через ГУДКСУ в Одеській області 1004,85 грн. судового збору».

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 17.11.2014 року залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати накази з зазначенням відповідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складно та підписано 02.03.2015 року.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: Я.Ф. Савицький

Суддя: В.М. Головей