ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 р. Справа №917/2719/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-НЕП", пров. Рибальський, 10 А, м. Полтава, 36004

про стягнення грошових коштів у розмірі 2 090 000,00 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Юхно В. І., дов. №2-53 від 25.12.2014р.,

від відповідача: Устименко М. Д., дов. № 0003 від 17.02.2015 р., Гордійко Т. Г., дов. № 0004 від 25.02.2015 р.

Розглядається позовна заява про стягнення 2 090 000,00 грн. збитків, спричинених здійсненими зайвими виплатами внаслідок перерахування коштів по договору № 1412/11 про закупівлю превенторів ПП-2Ф-180х35 та ПП-2Ф-180х70 від 16.11.2011р.

В обґрунтування позову позивач посилається на результати ревізійної перевірки фінансово-господарської діяльності апарату управління ПАТ "Укргазвидобування" (в тому числі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування") , згідно якої встановлено факт проведення зайвих виплат коштів внаслідок перерахування коштів ТОВ "УКР - НЕП" в сумі 2 090 000,00 грн. за обладнання, отримання якого по договору № 1412/11 від 16.11.2011 р. не підтверджено.

Позивачем через канцелярію суду надано довідку (вх. № 2644 від 26.02.15 р.), якою підтверджується, що у відповідності до вищезазначеного договору зроблено закупівлю превенторів ПП-2Ф-180х35 та ПП-2Ф-180х70 на суму 2 090 016,00 грн. У відповідності до видаткової накладної за № 43 від 29.12.2011 р. вказані превентори були передані позивачу. Платіжним дорученням за № 459 від 28.02.2012 р. в порядку виконання договору на адресу ТОВ "УКР-НЕП" було перераховано 2 090 016,00 грн.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву (з додатками) (вх. № 2245 від 18.02.15 р.), відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що при поставці товару не було порушено умов вказаного договору. Заперечень, претензій щодо кількості та якості товару зі сторони позивача в усній та письмовій формі не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

16.11.2011 року між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі заступника філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Татаренкова О. Д. та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР - НЕП" (далі - відповідач, продавець) було укладено договір № 1412/11 про закупівлю превенторів ПП-2Ф-180х35 та ПП-2Ф-180х70 від 16.11.2011р. (далі-договір).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 р. № 360-р та Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 р. №529 - прийнято рішення щодо припинення діяльності Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації - перетворення у Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування". Таким чином ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління" (далі - позивач, покупець) є правонаступником всіх прав та обов'язків ДК "Укргазвидобування" ПАТ НАК "Нафтогаз України" в особі ГПУ "Полтавагазвидобування".

Відповідно до п. 1.1 договору, продавець зобов'язується у 2011 р. на умовах, визначених договором, поставити покупцю товари, зазначені в п. 1.2 договору, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором, прийняти та оплатити такі товари.

Згідно п. 1.2 договору, продавець зобов"язується поставити:

- превентор плашковий двохфланцевий одинарний ПП-2Ф-180х35 в кількості 2 шт. загальною вартістю (з ПДВ) - 874 008,00 грн.,

- превентор плашковий двохфланцевий одинарний ПП-2Ф-180х70 в кількості 2 шт. загальною вартістю (з ПДВ) - 1 216 008,00 грн.

Відповідно до п. 1.4, продавець гарантує, що товар, який є предметом договору належить йому на праві власності, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов'язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством.

Як зазначено в п. 4.1 договору, розрахунки проводяться покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом 30 робочих днів з дати поставки товару на підставі підписаних сторонами видаткових накладних на товар та рахунків на оплату товару.

Відповідно до розділу V договору, товар повинен бути поставлений на умовах DDР (згідно Інкотермс 2000 р.), зобов'язання по доставці товару бере на себе продавець. Рік виготовлення товару:2011 р. Інші умови (країна походження, виробник): ООО "Ремстанкомаш" (Російська Федерація).

Згідно п. 5.14 договору, приймання товарів по кількості проводиться відповідно до Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої постановою "Держарбітража № П-6 від 15.06.1965 р., з подальшими доповненнями та змінами, і якості - Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання за якістю", затвердженої постановою Держарбітража № П-7 від 25.01.1966 р., з подальшими змінами, і сертифікатом якості або паспортом заводу - виробника. У разі виявлення не якісності або недостачі товару, виклик представників продавцяобов'язковийй, а представників заводу-виробника - за вимогою покупця.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору відповідачем було поставлено йому товар (превентор плашковий двохфланцевий одинарний ПП-2Ф-180х35 в кількості 2 шт. та превентор плашковий двохфланцевий одинарний ПП-2Ф-180х70 в кількості 2 шт.) на загальну суму 2 090 016,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 43 від 29.12.11 р. та товарно-транспортною накладною від 29.12.2011 р. Зазначені накладні підписані представниками сторін та засвідчені печатками. Оригінали оглянуті у судовому засіданні, копії долучені до матеріалів справи.

Даний товар був отриманий позивачем через уповноваженого представника старшого механіка Чогут Вадима Вікторовича, на підставі довіреності № 2632 від 29.12.2011 року без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідно до умов п. 4.1 договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 2 090 016,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 459 від 28.02.2012 р.

Таким чином, позивач та відповідач відповідно до умов договору у повному обсязі виконали свої зобов'язання. Претензій щодо неналежного виконання своїх зобов'язань за договорами сторони один до одного не мали.

Звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача суми зайвих виплат внаслідок перерахування коштів на рахунок ТОВ "УКР-НЕП" у розмірі 2 090 000,00 грн., позивач посилається на ті обставини, що ревізійною групою Державної фінансової інспекції України було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності апарату управління Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування" за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2014 р., в ході якої також охоплено контролем діяльність філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування". За результатами даної ревізії був складений акт № 05-21/131 від 12.09.2014 р., відповідно до якого були виявлені порушення, а саме: здійснено зайві виплати внаслідок перерахування коштів ТОВ "УКР-НЕП" в сумі 2 090 000,00 грн. за обладнання по договору про закупівлю товарів за державні кошти від 16.11.2011 р. №1412/11, отримання якого по даному договору не підтверджено.

У вищезазначеному акті Державна фінансова інспекція України посилається на те, що при проведенні зустрічної звірки було отримано листи від Полтавської Митниці Міндоходів за № 03/1/033108 від 22.08.2014 р. та № 03/1/03-3218 від 02.09.2014 р., ввезення обладнання (превентора плашкового двохфланцевого одинарного ПП-2Ф-180х35 в кількості 2 шт. та превентора плашкового двохфланцевого одинарного ПП-2Ф-180х70 в кількості 2 шт.) на митну територію України або його митного оформлення за період з 01.01.2011 р. по 31.05.2014 р. не виявлено.

З метою дослідження ланцюга постачання превенторів проведено зустрічну звірку в ТОВ "УКР-НЕП", в ході якої встановлено, що постачальником вищезазначеного товару до ТОВ "УКР-НЕП" є ТОВ НВП "Технолоджи".

Також в ході ревізії з метою визначення року виготовлення, комплектності, відповідності технічним завданням на поставку обладнання (превенторів) за участю 3-ьох залучених спеціалістів Полтавського національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка (далі - ПНТУ ім. Ю. Кондратюка) проведено огляд та інвентаризацію вищезазначених превенторів. За результатами огляду складено довідку від 01.09.2014 р. № 01-9-2405 , відповідно до якої зазначено, що на обладнанні є сліди корозії, зафарбована поверхня має низьку якість ґрунтування та обробки. відсутні на момент перевірки ЗІП та акти періодичності іспитів. При візуальному огляді превентору № 25 є ознаки заміни корпусу. Також встановлено, що на фланцях превентора нанесено цифри 40 та 41 не ударним способом, а більш схожим на електродуговий.

В ході перевірки було виявлено, що всупереч п. 6 "Маркировка" копій паспортів превенторів, на превенторах не було виявлено маркування.

Як зазначено в акті Державної фінансової інспекції України від 12.09.2014 р., працівниками Державної фінансової інспекції в Полтавській області на протязі місяця поставки превенторів було проведено огляд обладнання, яке поставлялось та складено акт від 30.12.2012 р.

В даному акті зазначено:

- превентори розміщені в дерев'яній тарі (ящики). Маркування чи будь-які відмітки на тарі відсутні;

превентори пофарбовані в червоний колір, на виробах, в окремих місцях (на ущільнюючому кільці) сліди іржі;

- превентори розміщені в тарі без будь-яких додаткових упаковок, захисних плівок чи інших способів додаткового захисту або консервації;

- на превенторах відсутні ідентифікаційні позначки з назвою виробника виробів (таблички заводу-виробника).

Представники ГПУ Полтавагазвидобування від підписання акту огляду від 30.01.2012 р. відмовились.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до акту ДФІ України № 05-21/131 від 12.09.2014 р., позивач посилається на те, що філією перераховано кошти відповідачу за обладнання по договору про закупівлю товарів за державні кошти від 16.11.2011 р. № 1412/11, отримання якого по даному договору не підтверджено.

Як зазначає позивач, пунктом 19 листа Державної фінансової інспекції України вих. №05-14/1482 від 21.10.2014 р., Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" було зобов'язано стягнути з ТОВ "УКР-НЕП" на користь Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" кошти в сумі 2 090 000,00 грн., які останнім перераховувались за обладнання (превентори плашкові двохфланцеві одинарні ПП-2Ф-180х35 в кількості 2 шт. та превентори плашкові двохфланцеві одинарні ПП-2Ф-180х70 в кількості 2 шт.) по договору про закупівлю товарів за державні кошти від 16.11.2011 р. № 1412/11, отримання якого по даному договору не підтверджено.

У разі відмови добровільної сплати, вказане питання вирішити у судовому порядку шляхом подання позову до ТОВ "УКР-НЕП".

На виконання вищезазначеного листа, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу (вих. № юр-8956 від 18.12.2014 р.) щодо відшкодування Газопромисловому управлінню "Полтавагазвидобування" завданих збитків.

При вирішенні спору по суті, суд приймає до уваги наступне.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 4 ст. 672 ЦК України, товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього.

Згідно п. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Слід зазначити також, що за приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ч.1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем - замовником не заявлялись будь-які претензії щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем - виконавцем умов договорів про надання послуг. Недоліки з приводу переданого відповідачем товару позивач не заявляв.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення коштів, позивач посилається на Акт №05-21/131 від 12.09.2014 р. Державної фінансової інспекції України та лист вих. №05-14/1482 від 21.10.2014 р. Державної фінансової інспекції України не наводячи, при цьому, доказів порушення відповідачем його зобов'язань за договором та неможливості виявлення порушень, які зазначені у вказаному акті.

Судом не беруться до уваги дані посилання позивача, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

В той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, про що зазначав Вищий господарський суд України в постанові від 10.07.2013 р. у справі № 910/2210/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Вказана норма кореспондується з абз. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка визначає збитки, як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається не одержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідача, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суду не надано доказів, які б свідчили про виникнення у відповідача відповідного обов'язку по сплаті коштів, заявлених до стягнення.

З огляду на зазначені у позовній заяві обставини та надані докази, суд не вбачає підстав для стягнення 2 090 000,00 грн.

За даних обставин, заявлений позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено ______________

Суддя О. А. Киричук