Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"10" березня 2015 року справа № 927/154/14

позивач: приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія",

вул. Печерський узвіз, 3, м. Київ, 01601

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

юридична адреса: провулок Папанінців, будинок 18, корпус А, гуртожиток,

м. Чернігів, 14000

предмет спору: про стягнення 399103,56 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Кутузов О.В., довіреність №02/01/15 від 05.01.2015 року, представник

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" подано позов про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 303450,00 грн. боргу; 77346,80 грн. інфляційних нарахувань та 18306,76 грн. 3% річних, за неналежне виконання умов договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року.

Ухвала суду від 17.02.2015 року про відкладення розгляду справи, направлена на адресу відповідача, вказану позивачем в позовній заяві: АДРЕСА_1 - повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

До початку розгляду справи 26.02.2015р. від відповідача, через канцелярію суду, надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом та розгляд справи було відкладено.

Судом була здійснена роздруківка спеціального витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію відповідача, яка залучена до матеріалів справи, відповідно до якої місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_2.

Ухвала суду від 26.02.2015р. про відкладення розгляду справи направлена на юридичну адресу відповідача: АДРЕСА_2 повернулась з відміткою «за закінченням термін зберігання».

Ухвала суду від 26.02.2015р. про відкладення розгляду справи направлена на адресу відповідача, вказану позивачем в позовній заяві: АДРЕСА_1 була вручена 27.02.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 28345145 від 26.02.2015р.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але повноважного представника в судове засідання не направив, витребувані судом документи не надав.

Заяв та клопотань на час слухання справи від відповідача не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні надав письмове клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, яке задоволено судом.

В судовому засіданні 10.03.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судому засідання 10.03.2015р. було здійснено огляд оригіналів наступних документів: листа ФОП ОСОБА_1 від 11.12.2012 року №128 про надання поворотної фінансової допомоги, договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, листа ОСОБА_1 від 06.12.2014 року №99; виписки по операції від 04.01.2013 року на суму 30000,00 грн. та на суму 70000,00 грн., виписки по операції від 04.03.2013 року на суму 10000,00 грн., виписки по операції від 29.03.2013 року на суму 10000,00 грн., виписки по операції від 29.05.2013 року на суму 10000,00 грн., виписки по операції по операції від 31.05.2013 року на суму 10000,00 грн., виписки по операції по операції від 01.06.2013 року на суму 10000,00 грн., виписки по операції від 21.06.2013 року на суму 2000,00 грн., виписки по операції від 27.06.2013 року на суму 5000,00 грн., виписки по операції від 10.07.2013 року на суму 3000,00 грн., виписки по операції від 19.07.2013 року на суму 5000,00 грн., виписки по операції від 26.07.2013 року на суму 5000,00 грн., виписки по операції від 01.08.2013 року на суму 5000,00 грн., виписки по операції від 14.08.2013 року на суму 5000,00 грн., виписки по операції від 29.04.2014 року на суму 2000,00 грн., виписки по операції від 05.05.2014 року на суму 2000,00 грн., виписки по операції від 06.05.2014 року на суму 2000,00 грн., виписки по операції від 07.05.2014 року на суму 1000,00 грн., виписки по операції від 12.05.2014 року на суму 1000,00 грн., виписки по операції від 13.05.2014 року на суму 1000,00 грн., виписки по операції від 21.05.2014 року на суму 1000,00 грн., виписки по операції від 28.05.2014 року на суму 1000,00 грн., виписки по операції від 30.05.2014 року на суму 600,00 грн., виписки по операції від 04.06.2014 року на суму 950,00 грн., виписки по операції від 10.06.2014 року на суму 2000,00 грн., виписки по операції від 13.06.2014 року на суму 2000,00 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи те, що суд неодноразово відкладав розгляд даної справи, явка представника відповідача обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, а тому господарський суд вважає можливим прийняти рішення по даній справі за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив:

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, зокрема, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

11.12.2012 року між «Чернігівською регіональною дирекцією» філією приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (позикодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір безвідсоткової фінансової допомоги, копія якого знаходиться в матеріалах справи, а оригінал було оглянуто в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1.1. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується надати позичальнику предмет позики (грошові кошти) в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов'язується прийняти позику і повернути надану позику позикодавцеві у визначений цим договором строк.

Пунктом 2.1. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року визначено, що сума позики становить 500000,00 грн.

Згідно п. 6.1. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, договір набуває чинності з моменту його підписання і є дійсним до моменту його остаточного виконання. У разі виконання Сторонами дій казаних у п. 3.2. цього Договору строк дії Договору продовжується на відповідний строк.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За юридичною природою вказаний договір безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року є договором позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктами 4.1., 4.2. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, сторони встановили, що позикодавець надає позику в строк до 15 грудня 2012р. Позика надається шляхом перерахування позикодавцем грошових коштів на рахунок №7612 відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023.

Згідно п. 4.3. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, позика вважається отриманою з моменту її списання з рахунку позикодавця.

На виконання умов договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 500000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6120 від 12.12.2012 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктами 3.1., 4.4, 4.5 договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року сторони визначили строк повернення наданої згідно з цим договором позики позичальнику: - 500000,00 грн. по 27 грудня 2012 року. Позичальник зобов'язується повернути отриману позику в строк по 27.12.2012 року шляхом перерахування коштів виключно на рахунок №710 відкритий в філії АТ «Укрексімбанк» м. Чернігів, МФО 353649. Позика вважається повернутою в момент зарахування коштів, що позичалися, на банківський рахунок вказаний у п. 4.4. даного договору.

У відповідності до п. 3.2. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року, строк повернення позики, вказаний у п. 3.1. договору, може бути продовжений за згодою сторін.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми позики виконав частково та повернув позивачу лише 116550 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи банківськими виписками з рахунку позивача, відкритому у «Укрексімбанку» у м. Чернігові, а саме: від 04.01.2013 року на суму 30000,00 грн., від 04.01.2013 року на суму 70000,00 грн., від 29.04.2014 року на суму 2000,00 грн., від 05.05.2014 року на суму 2000,00 грн., від 06.05.2014 року на суму 2000,00 грн., від 07.05.2014 року на суму 1000,00 грн., від 12.05.2014 року на суму 1000,00 грн., від 13.05.2014 року на суму 1000,00 грн., від 21.05.2014 року на суму 1000,00 грн., від 28.05.2014 року на суму 1000,00 грн., від 30.05.2014 року на суму 600,00 грн., від 04.06.2014 року на суму 950,00 грн., від 10.06.2014 року на суму 2000,00 грн., від 13.06.2014 року на суму 2000,00 грн.

06.12.2014 року відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до директора «Чернігівської регіональної дирекції» філії приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» Ногача Івана Миколайовича листом №99 з проханням кошти в сумі 80000,00 грн., сплачені у період з 04.03.2013 року по 14.08.2013 року з помилково зазначеним в платіжних дорученнях призначенням платежу як: «повернення зворотної фінансової допомоги згідно договору без номеру від 24.10.2012 року», зарахувати в рахунок погашення заборгованості по договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року.

Сума сплачених коштів в розмірі 80000,00 грн., підтверджується банківськими виписками з акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Чернігові: від 04.03.2013 року на суму 10000,00 грн., від 29.03.2013 року на суму 10000,00 грн., від 29.05.2013 року на суму 10000,00 грн., від 31.05.2013 року на суму 10000,00 грн., від 01.06.2013 року на суму 10000,00 грн., від 21.06.2013 року на суму 2000,00 грн., від 27.06.2013 року на суму 5000,00 грн., від 10.07.2013 року на суму 3000,00 грн., від 19.07.2013 року на суму 5000,00 грн., від 26.07.2013 року на суму 5000,00 грн., від 01.08.2013 року на суму 5000,00 грн., від 14.08.2013 року на суму 5000,00 грн.

Таким чином загальна сума повернутих відповідачем позивачу коштів згідно договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року становить 196550 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 303450,00 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1. ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути відповідача 77346,80 грн. інфляційних нарахувань за період з 28.12.2012 року по 31.12.2014 року та 18306,76 грн. 3% річних за період з 28.12.2012 року по 31.12.2014 року.

Згідно п. 5.1. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року у випадку порушення своїх зобов'язань за договором позичальник несе відповідальність визначену договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Пунктом 5.2. договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми позики, але приймаючи до уваги, що при розрахунку 3% річних за 2012 рік позивачем не враховано, що в 2012р. 366 днів, а тому суд доходить висновку, що інфляційні нарахування за період з 28.12.2012 року по 31.12.2014 року підлягають стягненню в сумі 77346 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 28.12.2012 року по 31.12.2014 року в сумі 18306 грн. 49 коп.

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, своєчасно в повній сумі не повернув суму позики, суд, з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 303450,00 грн. боргу; 77346,80 грн. інфляційних нарахувань; 18306,49 грн. 3% річних. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 7982,07 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 205, 525, 526, 610, 612, 625, 626, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір", ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1; юридична адреса: АДРЕСА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, поточний рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) на користь приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія", вул. Печерський узвіз, 3, м. Київ, 01601 (, поточний рахунок №1815 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313) 303450,00 грн. заборгованості, 77346,80 грн. інфляційних втрат, 18306,49 грн. 3% річних та 7982,07 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. У решті позову відмовити.

Суддя Л.М. Лавриненко

Повне рішення підписано 10.03.2015р.