ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 916/1957/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Т.А. Величко, А.І. Ярош,

при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній

за участю представників:

від прокуратури -О.О. Врублевська, посвідчення №028200 від 15.08.2014;

від позивача (Одеської обласної державної адміністрації) - Р.В.Кравцов, довіреність №03/02-48/7983 від 31.12.2014;

від позивача (Білгород-Дністровської районної державної адміністрації) - участі не брали;

від позивача (Державної інспекції сільського господарства в Одеській області)- Т.В.Усова, довіреність №35 від 04.02.2015;

від відповідача - Р.В. Олійник, довіреність б/н від 04.09.2014;

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційні скарги заступника прокурора Одеської області та товариства з обмеженою відповідальністю "Главбуд"

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014

у справі №916/1957/14

за позовом: заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Главбуд"

про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути земельну ділянку та стягнення 534616,61 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 у справі №916/1957/14 (головуючий суддя О.В. Цісельський, судді: Т.Г. Д'яченко, І.А. Малярчук) позовні вимоги задоволено частково: розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,163 га, у тому числі 8,163 га боліт верхових із земель водного фонду, яка розташована на відстані 170 м від Маякського мосту, на правому березі річки Дністер, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населених пунктів, укладений 30.11.2007 між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Главбуд" (далі - ТОВ "Главбуд") строком на 25 років для організації зони відпочинку рибалок "Човнової станції" та зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП "ЦДЗК" Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2007 №30; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Главбуд" на користь державного бюджету України 534616,61 грн шкоди; в іншій частині позову (щодо зобов'язаня повернути орендовану земельну ділянку) відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Одеської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 у справі №916/1957/14 в частині відмови у зобов'язанні відповідача повернути земельну ділянку скасувати та позов задовольнити повністю.

ТОВ "Главбуд" також подало апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 у справі №916/1957/14 в частині часткового задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні 05.03.2015 представники скаржників власні апеляційні скарги підтримали; проти задоволення апеляційних скарг один одного висловили заперечення; представники позивачів (Одеської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області) просили апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити, а в задоволенні скарги ТОВ "Главбуд"-відмовити; представник позивача (Білгород-Дністровської районної державної адміністрації) участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №02511110 від 13.02.2015, власну позицію щодо апеляційних скарг в письмовому вигляді не висловив (том ІІ а.с. 72).

Заслухавши пояснення представників прокуратури, Одеської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 11.07.2007 №1189/2007 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано товариству з обмеженою відповідальністю "Главбуд" земельну ділянку загальною площею 8,163 га, у тому числі 8,163 га під низинними болотами із земель водного фонду, яка розташована на відстані 170 м від Маякського мосту, на правому березі річки Дністер, Білгород-Дністровського району Одеської області, за межами населених пунктів, в довгострокову оренду строком на 25 років для організації зони відпочинку рибалок "Човнової станції" (том І а.с. 26).

На підставі вказаного розпорядження 30.11.2007 між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією («орендодавець») та товариством з обмеженою відповідальністю "Главбуд" («орендар») було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір від 30.11.2007), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка розташована на відстані 170 метрів Маякського мосту, на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району за межами населених пунктів (том І а.с. 20-22).

Договір укладено на 25 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (пункт 6 договору від 30.11.2007).

Вказаний договір зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП "ЦДЗК" Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2007 за №30.

30.11.2007 орендодавцем передано орендареві зазначену земельну ділянку площею 8,163 га, про що свідчить відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки (том І а.с. 23).

Відповідно до пункту 2 договору від 30.11.2007 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,163 га, у тому числі: 8,163 га боліт низових із земель водного фонду.

Пунктом 14 договору від 30.11.2007 визначено цільове призначення земельної ділянки: земельна ділянка передається в оренду для організації зони відпочинку рибалок "Човнової станції".

Згідно з пунктом 26 договору від 30.11.2007 орендар зобов'язався використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, забезпечити належний санітарний, протипожежний, екологічний стан земельної ділянки, будівель та споруд, які будуть на ній розташовані.

У пунктах 33, 34 договору від 30.11.2007 сторонами узгоджено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яка істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.11.2007 та стягнення 534616,61 грн шкоди місцевий господарський суд послався на доведеність прокурором та позивачем факту нецільового використання відповідачем орендованої земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком Господарського суду Одеської області з огляду на таке.

Згідно статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Вимогами частини першої, частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України „Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Згідно частини другої статті 25 Закону України „Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Статтею 32 Закону України „Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України „Про оренду землі" (пункт 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

В силу статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 21.11.2005 №1199/2005 (том ІІ а.с.97) розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу, який погоджений з відповідними службами і організаціями та затверджений розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 11.07.2007 №1189/2007 (том І а.с.26, том ІІ а.с. 89-149).

Із змісту генерального плану зони відпочинку річного причалу, що містить зазначений проект землеустрою, вбачається, що організація зони відпочинку включає в себе наявність проїздів, каналів, протоків, пішохідних доріжок, мостів, альтанок, дитячих та спортивних майданчиків (том ІІ а.с. 108-118). Отже, затвердженим проектом землеустрою передбачалось проведення певних будівельних робіт на земельній ділянці, відведеній для організації зони відпочинку рибалок.

Положення пунктів 3, 7, 8 договору оренди від 30.11.2007 також свідчать про те, що на орендованій земельній ділянці будуть виконуватись будівельні роботи. Зокрема, у пункті 3 договору оренди визначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, що зайнята поточним будівництвом, відведена під майбутнє будівництво та окремо земельної ділянки для будівництва, за винятком будівельних майданчиків. Відповідно у пунктах 7, 8 договору встановлено розмір орендної плати за оренду земельної ділянки під час будівництва та після завершення будівництва.

На виконання будівельних робіт з будівництва зони відпочинку рибалок "Човнової станції" на відстані 170 метрів від Маякського мосту, на правому березі р.Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області товариству з обмеженою відповідальністю "Главбуд" Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було видано відповідний дозвіл від 12.03.2010 №196 (том І а.с.144).

За інформацією Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, викладеною в листі №05/1-997 від 03.02.2015 та наданою на вимогу Одеського апеляційного господарського суду, інші документи, які б свідчили про виконання будівельних робіт з будівництва зони відпочинку рибалок на земельній ділянці, розташованій на відстані 170 м від Маякського мосту, на правому березі р. Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області, відсутні (том ІІ а.с. 46).

На підтвердження факту нецільового використання орендованої земельної ділянки прокурором надано документи, складені Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області, а саме: акт перевірки від 27.08.2012, протокол про адміністративне правопорушення від 27.08.2012 №000104, припис про усунення порушень земельного законодавства законодавства від 27.08.2012 №000124, постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2012 №000099 (том І а.с.28-31).

Із змісту наведених документів вбачається, що 27.08.2012 Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ТОВ "Главбуд", за результатами якої складений відповідний акт перевірки. У вказаному акті зазначено, що земельна ділянка загальною площею 8,163 га за адресою: 170 метрів Маякського мосту, на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району за межами населених пунктів, яка знаходиться у користуванні відповідача на умовах оренди згідно договору оренди земельної ділянки від 30.11.2007, використовується під розміщення котеджних будинків з ознаками капітальної забудови, які являють собою об'єкти стаціонарної рекреації, що є порушенням статей 61, 96 Земельного кодексу України та являє собою нецільове використання земельної ділянки (том І а.с. 28).

Згідно пунктів 5.1, 5.6 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 12.12.2003 N312 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за №1223/8544, при проведенні всіх видів перевірок державний інспектор складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. В акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення.

Наявний в матеріалах справи акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.08.2012 вказаним вимогам не відповідає та взагалі не містять ніякої план-схеми.

Що стосується решти значної частини документів, які знаходяться в матеріалах справи, то колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду зазначає, що вони не мають доказового значення, оскільки стосуються іншої земельної ділянки, яка межує зі спірною та яка раніше перебувала в оренді ТОВ "Главбуд", проте в подальшому в зв'язку з відчуженням об'єктів нерухомості, розташованих на ній, була передана в користування товариству з обмеженою відповідальністю "Північне Причорномор'є" для розміщення "Човнової станції" (том ІІ а.с.83, 85-88).

Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.07.2009 №1016/а-2009 об'єкту "Човнова станція", розташованому на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні у ТОВ "Північне Причорномор'є" на підставі договору оренди від 31.05.2008, присвоєно наступну адресу: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Удобненська сільська рада, комплекс будівель і споруд №9 (том ІІ а.с.84). Саме на зазначеній земельній ділянці розміщені котеджні будинки з ознаками капітальної забудови.

Вказане підтверджується також витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно (том ІІ а.с.50-59), яке розташовано на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Удобненська сільська рада, комплекс будівель і споруд №9 та яке зареєстровано за фізичними та юридичними особами на підставі рішення Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10.08.2009 №74 (том І а.с.140).

Не може бути прийнято судом апеляційної інстанції до уваги і свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил №15000394 від 17.06.2009 (том І а.с.139), оскільки воно стосується будівництва безпосередньо самої човнової станції, замовником будівництва якої є ТОВ "Північне Причорномор'є", а підрядником- ТОВ "Главбуд".

Згідно висновків місцевого господарського суду на спірній земельній ділянці розташовані об'єкти нерухомого майна (котеджні будинки), право власності на які зареєстровано за фізичними особами, про що свідчить лист комунального підприємства "Білгород-Дністровське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 20.11.2014 №1840.

Проте з таким висновком Господарського суду Одеської області погодитись не можна, оскільки згідно згаданого листа комунального підприємства "Білгород-Дністровське міжміське бюро технічної інвентаризації" (том І а.с.187-192) за фізичними та юридичними особами зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці площею 7,2866 га за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Удобненська сільська рада, комплекс будівель і споруд №9, тобто яка передана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Північне Причорномор'є". Щодо об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває в оренді у відповідача, то зазначений лист комунального підприємства такої інформації не містить.

Одеським апеляційним господарським судом витребувано відповідну інформацію від комунального підприємства "Білгород-Дністровське міжміське бюро технічної інвентаризації" та учасників судового процесу. Однак доказів реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за адресою місця розташування спірної земельної ділянки переліченими вище особами не надано.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок, зокрема використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

-акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

-протокол про адміністративне правопорушення;

-припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

-акт обстеження земельної ділянки.

Місцевий господарський суд при вирішенні спору наведених норм права не врахував та не звернув увагу на те, що акт обстеження земельної ділянки взагалі відсутній. Згідно пояснень представника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області такий акт ймовірно складався, проте втрачений, як і план-схема до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Між тим саме зазначені документи в їх сукупності можуть підтвердити факт нецільового використання земельної ділянки, площу земельної ділянки, яка використовується не за цільовим призначенням тощо.

Вказані вище обставини унеможливлюють не лише задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди від 30.11.2007 та про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання земельної ділянки, а й про зобов'язання відповідача повернути орендовану земельну ділянку до земель державної власності.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове

рішення").

Оскаржене судове рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.11.2007, укладеного між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Главбуд", в частині стягнення 534616 грн шкоди та в частині розподілу судових витрат не відповідає цим вимогам з огляду на невідповідність висновків, викладених у ньому, обставинам справи, а тому підлягає скасуванню у зазначеній частині.

Згідно з пунктом 4.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7" Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючи викладене, витрати по сплаті судового збору відповідно до правил статті 49 Господарського процесуального кодексу України за розгляд вимоги про розірвання договору оренди від 30.11.2007 покладаються на орендодавця за цим договором-Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію, за розгляд вимоги про стягнення шкоди з ТОВ "Главбуд" в дохід державного бюджету України - на Державну інспекцію сільського господарства в Одеській області, як на позивача, що здійснював перевірку дотримання вимог земельного законодавства та розрахунок заявленої до стягнення суми шкоди, за розгляд вимоги про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку - на Одеську обласну державну адміністрацію, як на позивача, якому прокурор просив повернути спірну земельну ділянку.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103- 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області відмовити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Главбуд" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 у справі №916/1957/14 в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.11.2007, укладеного між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Главбуд", в частині стягнення 534616 грн шкоди та в частині розподілу судових витрат скасувати.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2014 у справі №916/1957/14 залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

"В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в дохід державного бюджету України 1218 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Одеській області в дохід державного бюджету України 10692,23 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Одеської обласної державної адміністрації в дохід державного бюджету України1218 грн судового збору за подання позовної заяви".

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2015.

Головуючий суддя С.В.Таран

Суддя Т.А. Величко

Суддя А.І. Ярош