РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015№5011-27/898-2012-35/567-2012

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемзапчастина"

третя особа Дочірнє підприємство "Есселте-Трейд"

про стягнення 1 129 896,25 грн.

Головуюча суддя Літвінова М.Є.

Судді Босий В.П.

Головіна К.І.

Представники сторін:

від позивачa: Злотенко К.С. - представник за дов.;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

У судовому засіданні 18.02.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" про стягнення 2 543 031,25 грн. заборгованості за кредитним договором №24-11/272 від 05.11.2007.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.03.2012 у справі №5011-27/898-2012, позов задоволено повністю; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитом у сумі 1 413 135,00 грн., проценти за користування кредитом у сумі 837 086,22 грн., пеню у розмірі 32 301,04 грн., збитки від інфляції у сумі 260 508,99 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 50 860,63 грн.; визнано недійсним п.2.14.2 додаткової угоди №2 до договору кредиту №24-11/272 від 05.11.2007.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2012, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2012 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2012, рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2012 скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" процентів за користування кредитом у сумі 837 086,22 грн., пені у розмірі 32 301,04 грн., збитків від інфляції у сумі 260 508,99 грн., судового збору у сумі 22 597,93 грн. і в цих частинах справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно повторного автоматичного розподілу справи №5011-27/898-2012, вказана справа передана на розгляд судді Літвінової М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2012 прийнято справу до свого провадження, присвоєно справі №5011-27/898-2012-35/567-2012, розгляд справи призначений на 23.01.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2013 розгляд справи відкладений на 11.02.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.2013, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладений на 20.02.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2013 призначено колегіальний розгляд справи №5011-27/898-2012-35/567-2012.

Розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 20.02.2013 справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на новий розгляд колегії суддів у наступному складі суду: головуюча суддя Літвінова М.Є., судді Борисенко І.І., Ващенко Т.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2013 справа №5011-27/898-2012-35/567-2012 прийнята колегією суддів до свого провадження, розгляд справи призначений на 18.03.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2013, на підставі ст.77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 08.04.2013.

У судовому засіданні 08.04.2013 представник відповідача заяв клопотання про заміну відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемзапчастина" () у зв'язку із зміною назви підприємства.

Вказане клопотання судом задоволено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2013, на підставі ст.77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 17.04.2013 та замінено відповідача ТОВ "Український автомобільний холдинг" на ТОВ "Авторемзапчастина" у зв'язку зі зміною назви підприємства.

Суд розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі в порядку п. 2 ст. 80 ГПК України, визнав його необґрунтованим, враховуючи, що наведені положення статті 80 ГПК України, не передбачать припинення провадження у справі з тих підстав, що справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 17.04.2013, на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, провадження у справі зупинено до вирішення пов'язаної із нею справи №362/935/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, третя особа Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Київської області, про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування реєстраційного запису, що розглядається Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2013, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.08.2013, ухвалу господарського суду міста Києва від 17.04.2013 скасовано, справу направлено до господарського суду міста Києва для розгляду.

Розпорядження Заступника Голови господарського суду міста Києва від 30.08.2013, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Ващенко Т.М. суддя Полякова К.В.

Ухвалою від 30.08.2013 справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 16.09.2013.

Розпорядження в.о. Голови господарського суду міста Києва від 16.09.2013, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Мельник В.І., суддя Ващенко Т.М. суддя Полякова К.В.

Ухвалою від 16.09.2013 колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 14.10.2013.

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 10.10.2013 справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Ващенко Т.М. суддя Полякова К.В., у зв"язку з виходом з відпустки судді Літвінової М.Є.

Розпорядження Заступника Голови господарського суду міста Києва від 14.10.2013, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Ващенко Т.М. суддя Грєхова О.А.

Ухвалою від 14.10.2013 справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 11.11.2013.

Ухвалою від 11.11.2013 розгляд справи відкладено на 04.12.2013.

Ухвалою від 04.12.2013 розгляд справи відкладено на 25.12.2013, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядження в.о. Голови господарського суду міста Києва від 25.12.2013, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Сташків Р.Б., суддя Головіна К.І.

Ухвалою від 25.12.2013 справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначений на 20.01.2014.

Ухвалою від 20.01.2014, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 10.02.2014.

10.02.2014 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про надання копії рішення Сквирського районного суду м. Києва від 01.06.2012 у справі №1022/1804/13 та витребування судом за запитом належним чином засвідченої останнього.

В судове засідання 10.02.2014 сторони не з'явились, повноважних представників не направили, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили.

Ухвалою від 10.02.2014, на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання сторін, розгляд справи відкладений на 05.03.2014.

Ухвалою від 05.03.2014, на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання сторін, розгляд справи відкладений на 26.03.2014.

Розпорядження заступника Голови господарського суду міста Києва від 05.03.2014, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Ломака В.С., суддя Сташків Р.Б.

Ухвалою від 05.03.2014 справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначений на 26.03.2014.

Ухвалою від 26.03.2014 на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи №5011-27/898-2012-35/567-2012 відкладений на 30.04.2014.

Розпорядження в.о. Голови господарського суду міста Києва від 30.04.2014, у зв'язку з перебуванням судді Ломака В.С. та судді Сташків Р.Б. у відпустці, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Спичак О.М., суддя Цюкало Ю.В.

Ухвалою від 30.04.2014 справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 26.05.2014.

Ухвалою від 26.05.2014, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 25.06.2014.

Ухвалою від 25.06.2014, в порядку ст. 69, 77 ГПК України, продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 14.07.2014.

Представники відповідача та третьої особи, в судове засідання 14.07.2014 не з'явились.

Ухвалою від 14.07.2014, в порядку статті 79 ГПК України, провадження у справі №5011-27/898-2012-35/567-2012 зупинено до розгляду пов'язаної справи.

Як вбачається з відомостей Автоматизованої системи діловодства спеціалізованого суду 24.12.2014 до господарського суду міста Києва надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про поновлення провадження у справі №5011-27/898-2012-35/567-2012, в якому представник позивача посилається на те, що необхідність зупинення провадження у даній справі було зумовлено вирішенням пов'язаної з нею справи - №362/4750/13-а Васильківського міськрайонного суду Київської області за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області Салата С.І., третя особа: Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про зобов»язання вчинити дії, за результатами розгляду якою було відмовлено в задоволенні позову.

З огляду на зазначене, обставини, що стали підставою для зупинення провадження у справі усунуті, провадження у справі №5011-27/898-2012-35/567-2012 підлягає поновленню.

Розпорядження в.о. Голови господарського суду міста Києва від 29.12.2014, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П., суддя Головіна К.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2014, в порядку ст. 79 ГПК України, справу №5011-27/898-2012-35/567-2012 прийнято до провадження колегії суддів та поновлено провадження у справі. Розгляд справи №5011-27/898-2012-35/567-2012 призначено на 21.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 04.02.2015.

Ухвалою від 04.02.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 18.02.2015.

Відповідно до п. 6 положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 №499), ідентифікаційний код зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним.

Позивачем до суду надана довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Дочірнього підприємства "Есселте-Трейд" (код 32205380), з якої вбачається, що найменування останнього змінено з Дочірнього підприємства "Транспортне підприємство "Богдан". При цьому, судом встановлено, що останнє змінило місцезнаходження на наступне: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул.. Володимирська, 22-А.

Таким чином, для належного повідомлення позичальника, суд направив кореспонденцію за вказаною адресою місцезнаходження, однак процесуальні документи повернулись до суду з довідкою ф.20 "за вказаною адресою не значиться", тому з огляду на наступне, суд дійшов висновку про належне повідомлення позичальника про розгляд справу.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/123 від 15.03.2007 р. «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228, 02.06.2006 року «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи встановлено зміну найменування Дочірнього підприємства "Транспортне підприємство "Богдан" на Дочірнє підприємство "Есселте-Трейд", суд дійшов висновку про зміну найменування третьої особи з ДП "Транспортне підприємство "Богдан" на Дочірнє підприємство "Есселте-Трейд".

Відповідач заперечив проти позову з посиланням на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України.

В судовому засіданні 18.02.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2012 у даній справі було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2012, якою повністю відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог, а рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2012 скасовано в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" процентів за користування кредитом у сумі 837 086 грн. 22 коп., пені у сумі 32 301 грн. 04 коп., збитків від інфляції у сумі 260 508 грн. 99 коп. та судового збору у сумі 22 597 грн. 93 коп. і в цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва; в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 1 413 135,00 грн. - рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

05.11.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та Дочірнім підприємством "Транспортне підприємство "Богдан" (позичальник) укладено договір кредиту №24-11/272 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 2 422 500,00 грн. (включно), зі сплатою 17% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору та кінцевим терміном повернення заборгованості до 04.11.2010 року (включно).

З матеріалів справи вбачається, що кредитор надав позичальнику кредитні кошти у сумі 2 422 500, 00 грн., з яких повернуто 1 009 365,00 грн. згідно банківських виписок. Таким чином, стягнення суми основного боргу з поручителя у розмірі 1 413 135,00 грн. у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором встановлена постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2012 у даній справі.

В частині стягнення процентів за користування кредитом у сумі 837 086 грн. 22 коп., пені у сумі 32 301 грн. 04 коп., збитків від інфляції у сумі 260 508 грн.99 коп. та судового збору у сумі 22 597 грн. 93 коп. справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

04.02.2009 року сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору кредиту, відповідно до п. 1.1.1 якого збільшили розмір процентної ставки до 25% річних на строк 3 (три) місяці по 04 травня 2009 року (включно). Надалі зазначений розмір процентної ставки підлягає перегляду кредитором кожні наступні місяці.

Відповідно до п. 2.14.2 додаткової угоди № 2 до договору кредиту, у разі, якщо позичальник не погодиться із запропонованим кредитором розміром процентної ставки на наступний трьохмісячний період та не підпише відповідну додаткову угоду про внесення змін до цього договору в двох примірниках у встановлений в п. 2.14 строк, поточний розмір процентної ставки підвищується на 3 процентних пункти кожні наступні три місяці. При цьому, позичальник має право, протягом 30 календарних днів після отримання для підписання відповідної додаткової угоди, достроково погасити наявну заборгованість за кредитом, процентами, комісіями та можливими штрафними санкціями без сплати комісії за дострокове погашення кредиту, після чого дія цього договору вважається припиненою.

В новому розгляді справи, судом досліджено питання щодо припинення позичальника за кредитним договором - ДП "Транспортне підприємство "Богдан" та встановлено наступне.

11.05.2012 Дочірнє підприємство "Транспортне підприємство "Богдан" змінило найменування на Дочірнє підприємство "Есселте-Трейд" та змінило місцезнаходження на наступне: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 22-А.

Державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської міської ради Салатою С.І. 20.06.2012 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційного запису №1 001599 про внесення судового рішення щодо припинення Дочірнього підприємства "Есселте-Трейд" (код 32205380), що не пов'язано з його банкрутством та реєстраційного запису №1 001599 про припинення Дочірнього підприємства "Есселте-Трейд" (код 32205380) на підставі судового рішення, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи. Враховуючи наведене, ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся з адміністративним позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області про визнання протиправними зазначені дії державного реєстратора скасування вказаних реєстраційних записів.

За результатами розгляду справи №362/4750/13-а, Васильківським міськрайонним судом Київської області прийнята постанова від 03.10.2014 про відмову у задоволенні адміністративного позову ПАТ "Укрсоцбанк".

При цьому, судом встановлено, що запис про припинення ДП "Есселте-Трейд" внесено на підставі рішення Сквирського районного суду від 01.06.2012, яким поновлено ліквідувати ДП "Есселте-Трейд" як юридичну особу; державному реєстратору виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області провести державну реєстрацію припинення ДП "Есселте-Трейд" як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення ДП "Есселте-трейд".

В подальшому, ПАТ "Укрсоцбанк", не погоджуючись із вказаним рішенням, яке не було стороною по справі, звернулось до Апеляційного суду Київської області з апеляційною скаргу на рішення Сквирського районного суду Київської області від 01.06.2012.

За результатами розгляду цієї апеляційної скарги, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області прийняла рішення від 27.08.2014 про задоволення апеляційної скарги банку, скасувавши при цьому рішення Сквирського районного суду Київської області від 01.06.2012; прийнявши нове рішення - про відмову у задоволенні позову ТОВ "Фітнес-Компанія" до Калинчука В.П.

Зазначене рішення, згідно листа від 08.09.2014 №19541/03-07/14, Апеляційним судом Київської області направлено на адресу Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Васильківської МРУЮ Київської області для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи.

Таким чином, згідно наданого до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.12.2014 відсутні будь-які записи про припинення чи ліквідацію Дочірнього підприємства "Есселте-Трейд".

Отже, рішення про ліквідацію Дочірнього підприємства "Есселте-Трейд" та внесення відповідних записів про державну реєстрацію, прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, 05.11.2007 року між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український автомобільний холдинг" (далі - поручитель) був укладений договір поруки № 02-10/3712 (надалі -договір поруки), відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007 року.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання становить:

- повернення позичальником кредиту в розмірі 2 422 500,00 грн. з графіком погашення суми основної заборгованості, передбаченим п. 1.1 договору кредиту, та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 04 листопада 2010 року (включно), а також дострокового повернення у випадках, передбачених договором кредиту та/або чинним законодавством України (п. 2.1.1);

- сплата позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних та комісій, інших винагород, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором кредиту (п. 2.1.2);

- сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту (п. 2.1.3);

- інші витрати, пов'язані зі здійсненням забезпеченої порукою вимоги (п. 2.1.4).

23.02.2009 додатковою угодою № 2 до договору поруки, сторони змінили п. 2.1.2 договору поруки, відповідно до якого встановили, що розмір процентної ставки за користування кредитом становить 25% річних, а також змінили кінцевий термін погашення кредиту - до 04.05.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згода поручителя на збільшення основного зобов'язання виражена в додатковій угоді №2 до договору поруки, яка є чинною, недійсною не визнана, підписаної та скріпленої печаткою, в тому числі поручителя, підтверджена також в постанові Вищого господарського суду України від 12.12.2012.

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначає, що позичальником не були виконанні зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а тому просить суд стягнути з поручителя (відповідача) заборгованість по процентах у розмірі 837 086,22 грн., пеню за прострочення сплати процентів у сумі 32 301,04 грн. та збитки від інфляції кредитних коштів у сумі 260 508, 99 грн.

Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'яжу.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Як зазначалося вище, позичальник повинен був повернути кредит у строк до 04.05.2011 року включно. При цьому, судами встановлено, що позичальник повернув кредит частково у сумі 1 009 365,00 грн., що підтверджується банківськими виписками наявними в матеріалах справи, тому заборгованість є непогашеною у розмірі 1 413 135,00 грн.

Щодо підстав та правомірності нарахування процентів за користування кредитом за період з 31.08.2009 по 31.12.2011 у розмірі 837 086,22 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2.4 договору кредиту встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Згідно із п. 2.5 договору кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 5 (п'ятого) числа місяця наступного за місяцем, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, на рахунок № 5410 в Київській міській філії АКБ "Укрсоцбанк".

Пунктом 2.6 договору кредиту, сторони погодили, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість користування кредитом в період (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Таким чином, згідно договору кредиту передбачено нарахування банком процентів протягом всього строку фактичного користування кредитними коштами по день остаточного погашення заборгованості позичальником.

Додатковою угодою №2 від 04.02.2009 до договору кредиту, (п. 1.1.1) сторони погодили, що процентна ставка за цим Договором встановлюється в розмірі 25 процентів річних на строк 3 місяці по 04 травня 2009 року (включно). Надані зазначений розмір процентної ставки підлягає перегляду кредитором кожні наступні три місяці.

Відповідно до п. 2.14.2 Договору в редакції додаткової угоди, у разі, якщо позичальник не погодиться із запропонованим кредитором розміром процентної ставки на наступний трьохмісячний період та не підпише відповідну додаткову угоду про внесення змін до цього Договору в двох примірниках у встановлений в п. 2.14 строк, поточний розмір процентної ставки підвищується на 3,00 процентних пункти кожні наступні три місяці.

Частина 1 статті 536 ЦК України, передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Таким чином, суд вважає правомірним нарахування банком відсотків за користування кредитом у період після 04.05.2009 в розмірі 25 відсотків річних, оскільки не укладення з відповідачем додаткової угоди щодо розміру процентної ставки після 04.05.2009 не звільняє відповідача від зобов'язань по сплаті процентів за користування грошовими коштами, що визначено договором кредиту та наведеними положеннями.

При цьому, суд погоджується з твердженням позивача, про те, що пунктом 1.1.1 договору кредиту (в редакції додаткової угоди №2 від 04.02.2009) передбачено, що розмір процентної ставки підлягає перегляду кредитором кожні наступні 3 місяці не означає автоматичне припинення зобов'язань позичальника щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Банк переглядаючи процентну ставку кожні три місяці, має право після її перегляду прийняти рішення залишити діючу процентну ставку в розмірі 25 % річних, для чого укладення додаткових угод до Договору не передбачено.

Представник банку пояснив суду, що процентна ставка визначена у п. 1.1.1 договору кредиту, не могла бути змінена в сторону збільшення через заборону збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку в силу положень статті 1056-1 ЦК України (у редакції, що діяла на момент укладення додаткової угоди №2 до договору кредиту), а зменшення розміру процентної ставки є правом банку, а не обов'язком.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі -ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом за період з 31.08.2009 по 31.12.2011 становить 837 086, 22 грн. та підлягають задоволенню у зазначеному розмірі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 18.01.2011 по 17.01.2011 у сумі 32301, 04 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Пунктом 4.2 договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.5, 5.4 цього договору, позичник сплачує кредитору пеню у розмірі 1 процент, в національній валюті України, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, щ діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором.

Згідно з п.4.4 договору кредиту, нарахування пені за невиконання зобов'язань, визначених п.п. 1.1, 2.4, 2.11.3, 3.2.4, 4.5, 5.4 цього договору та штрафів за невиконання зобов'язань, визначених п. 3.3.2, 3.3.3, 3.3.7-3.3.16, 3.3.8 цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобов'язань мало бути виконане.

За перевіреним судом розрахунку позивача, пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 18.01.2011 року по 17.01.2012 року становить 32 301, 04 грн. та підлягають задоволенню у зазначеному розмірі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки від інфляції у сумі 260 508, 99 грн. за період з вересня 2009 року по листопад 2011 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З системного аналізу наведених законодавчих норм, вбачається право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотків річних, як спосіб захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно із роз'ясненням Вищого арбітражного суду України від 12.05.1999 №02-5/223 відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися для визначення розміру завданих збитків.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Перевіривши надані позивачем розрахунки збитків від інфляції, суд встановив, що збитки від інфляції є такими, що розраховані у відповідності до положень ЦК України та підлягають задоволенню у розмірі 260 508,99 грн.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність та обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 837 086,22 грн., пені - за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 32 301,04 грн. та інфляційних - 260 508,99 грн.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у випадку скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2012 касаційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 та скасовано рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2012 в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені, збитків від інфляції та судового збору, в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, тому судовий збір сплачений за подання касаційної скарги покладається на відповідача у розмірі 12 715,16 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, в частині задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені та інфляційних.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемзапчастина" (08600, Київська обл., місто Васильків, вул. Грушевського, будинок 26, офіс 10, код 31809799) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019) проценти за користування кредитом у сумі 837 086,00 грн. (вісімсот тридцять сім тисяч вісімдесят шість гривень 22 коп.), пеню у розмірі 32 301, 04 грн. (тридцять дві тисячі триста одна гривня 04 коп.), збитки від інфляції у сумі 260 508, 99 грн. (двісті шістдесят тисяч п'ятсот вісім гривень 99 коп.), витрати по сплаті судового збору в сумі 22 597,93 грн. двадцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто сім гривень 93 коп).

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемзапчастина" (08600, Київська обл., місто Васильків, вул. Грушевського, будинок 26, офіс 10, код 31809799) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019) 12 715,16 грн. (дванадцять тисяч сімсот п'ятнадцять гривень 16 коп.) судового збору за подання касаційної скарги.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 23.02.15.

Головуючий суддя М.Є. Літвінова

Судді В.П. Босий

К.І. Головіна