ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокуСправа № 912/256/15-г
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Є.М. Наливайко, розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/256/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 106480,10 грн

за участю представників сторін:

від позивача - начальник Управління пізнього збору заборгованості роздрібних клієнтів Кіровоградської обласної дирекції Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів Берніков М.І., довіреність № 355/12-Н від 17.09.2012;

від відповідача - не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 011/0036/32771/1 від 15.10.2013, визначеної станом на 29.10.2014 у сумі 106480,10 грн, в тому числі 36371,44 грн простроченої заборгованості по кредиту, 56905,25 грн заборгованості по кредиту, строк якої не настав, 3865,05 грн пені по кредиту, 8270,22 грн несплачених відсотків, 1068,14 грн пені по відсоткам, з віднесенням на відповідача судового збору.

Ухвалою від 26.01.2015 господарський суд порушив провадження у даній справі, витребувавши від сторін необхідні докази, розгляд справи призначив об 11:00 19.02.2015.

Ухвалою від 19.02.2015 господарський суд відклав розгляд справи до 14:00 04.03.2015, повторно витребувавши необхідні докази.

Відповідач відзив на позов не подав, позовних вимог не заперечив, у судовому засіданні не був присутнім, участі свого представника не забезпечив.

Частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження ( місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

При цьому в пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 26.01.2015 та ухвала про відкладення розгляду справи від 19.02.2015 направлялись відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позові, проте повернуті органом поштового зв'язку із відмітками "За закінченням терміну зберігання".

Водночас, відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем проживання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1. Саме на цю адресу були направлені ухвали від 26.01.2015 про порушення провадження у справі і від 19.02.2015 про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що Відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення даного судового засідання.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача господарський суд встановив нижченаведені обставини справи.

15.10.2013 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", Кредитор) та фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, Позичальник) укладено кредитний договір №011/0036/32771/1 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 106000,00 грн, а Позичальник зобов'язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, передбачені Договором.

Кінцевий термін погашення Кредиту Позичальником - 03 жовтня 2015 року (пункт 1.2 Договору).

Кредит надається Позичальнику на погашення боргових зобов'язань, які виникли згідно умов Додаткового договору № 1 (на встановлення кредитної лінії) до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки № 011/0036/32771 від 11 жовтня 2011 року, укладеного між Позичальником та Кредитором.

Договір підписаний ФОП ОСОБА_2 особисто та повноважними представниками Кредитора і скріплений печатками сторін.

16.10.2013 Додатковою угодою № 011/0036/32771/1 до Договору внесено зміни до останнього, а саме зменшено розмір кредитного ліміту до 100904,13 грн та змінено Графік погашення кредиту (а.с. 29-30).

З укладенням Договору Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних (однакових) платежів відповідно до Графіка погашення кредиту (пункт 4.2 Договору), а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 10.2.1 Договору), а також зобов'язався достроково погасити кредит (не пізніше тридцятого календарного дня з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений інший строк)) на вимогу Кредитора (пункт 7.3. Договору).

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" виконав свої зобов'язання належним чином, надав ФОП ОСОБА_2, визначені Договором та Додатковою угодою кошти, про що свідчить меморіальний ордер № 4 від 15.10.2013 на суму 100904,13 грн (а.с. 44) та платіжне доручення № 579518594 від 15.10.2013 (а.с. 45).

Проте ФОП ОСОБА_2 неналежно виконував свої зобов'язання за Договором, не дотримувався графіку погашення заборгованості (а.с. 29-30). Відповідно до доказів поданих Позивачем погашав кредит лише частково.

У зв'язку із неналежним виконанням Позичальником умов Договору Кредитор звернувся до нього з вимогою за № 114-0-0-00/15-8381 від 06.11.2014 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с. 32), у якій з посиланням на умови Договору, статті 625, 1050 Цивільного кодексу України просив негайно, але не пізніше ніж 10 календарних днів з дати цієї вимоги, здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Договору, а саме: 56905,25 грн заборгованості по кредиту, строк якої не настав; 36371,44 грн простроченої заборгованості по кредиту; 8270,22 грн заборгованості по відсоткам; 3865,05 грн пені по кредиту; 1068,14 грн пені по відсоткам; разом 106480,10 грн.

Проте всупереч приписам Договору Позичальник не виконав вимоги Кредитора, не сплатив у десятиденний строк зазначену у вимозі суму заборгованості, у зв'язку із чим ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і звернувся із даним позовом до господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зазначена норма узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частина 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

Крім того частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Банк свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 100904,13 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 4 від 15.10.2013 на суму 100904,13 грн та платіжним дорученням № 579518594 від 15.10.2013 на суму 100904,13 грн.

Відповідач взяті на себе за Договором зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим Позивач і звернувся до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про дострокове погашення боргу (право на яку передбачене статтею 7 Договору), проте Відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованість не сплатив.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За розрахунком Позивача (а.с. 14) сума заборгованості, строк сплати згідно графіку якої настав становить 36371,44 грн, заборгованість по кредиту, строк сплати якої ще не настав становить 56905,25 грн. Як зазначено вище Кредитор має право відповідно до статті 7 Договору вимагати дострокового виконання Договору, а отже і сплати і тієї заборгованості, строк погашення якої не настав.

Водночас 04.03.2015 позивач подав господарському суду виписку по рахунку Відповідача щодо руху коштів (а.с. 46-47), яка свідчить, що Відповідач здійснив погашення кредиту за Договором 27.11.2014 в сумі 270 грн і 02.12.2014 в сумі 450 грн. Дана обставина представником позивача не заперечена. Отже станом на 04.03.2015 заборгованість Відповідача по сумі кредиту загалом складає 92 556,69 грн, що підтверджується також довідкою позивача від 04.03.2015 за №114-15-0-00/386.

Враховуючи те, що погашення заборгованості за кредитом у сумі 720 грн Відповідач здійснив до звернення Позивача із позовом до господарського суду, провадження у справі у цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у цій частині відсутній предмет спору.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що факт наявності заборгованості за кредитом у розмірі 92 556,69 грн належним чином доведений, документально підтверджений, арифметично правильний та не спростований відповідачем, а відтак позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у зазначеній сумі підлягають задоволенню.

Підтвердженими матеріалами справи також є позовні вимоги щодо стягненню 8270,22грн нарахованих та несплачених за період з 30.10.2013 по 03.10.2014 станом на 29.10.2014 відсотків за користування кредитом. Господарський суд вважає, що позов в цій частині є правомірним та таким, що підлягає задоволенню.

Поряд з цим Позивач просить стягнути з Відповідача пеню за недотримання Позичальником графіку погашення кредиту в розмірі 3865,05 грн та пеню за недотримання Позичальником графіку погашення відсотків у розмірі 1068,14 грн, відповідно до поданого розрахунку (а.с. 15).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось пунктом 10.2.1 Договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за Договором Позичальник сплачує на вимогу Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони не узгодили іншу тривалість цього періоду.

Позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано вищезазначену вимогу законодавства.

У судовому засіданні 19.02.2015 представник Позивача обґрунтував підставність перевищення періоду, вказаного у частині 6 статті 232 Господарського кодексу України, при здійсненні розрахунку пені за несвоєчасне повернення кредиту положеннями пунктів 10.2.1, 10.5 Договору. У зв'язку з чим вважає, що нарахування пені можливе протягом п'яти років.

Так, дійсно відповідно до пункту 10.5 Договору сторони узгодили, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням Договору, застосовується позовна давність тривалістю у п'ять років.

Однак господарський суд не погоджується із позицією Позивача, враховуючи наступні положення законодавства.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Крім того, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищезазначені положення Договору, частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, господарський суд, перевіривши надані Позивачем розрахунки пені, вважає обґрунтованим розрахунок пені за прострочення сплати відсотків за період з 04.12.2013 по 28.10.2014, в межах якого Позичальником частково здійснювалася їх сплата і Позивачем правомірно обчислена пеня за період, який не перевищує шести місяців від дня коли відповідні суми відсотків мали бути сплачені за погодженим графіком сторонами. Докази погашення вказаної заборгованості сторони не надали. Отже, позовна вимога щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 1068,14грн підлягає задоволенню.

Проте у розрахунку Позивача щодо обчислення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором щодо повернення кредиту не дотримано вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України у зв'язку з чим господарським судом за результатами перевірки зазначеного розрахунку встановлено, що арифметично правильним та нормативно обґрунтованим є розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту за даним Договором у період з 04.11.2013 по 28.10.2014, який дорівнює 3034,70грн. Сторонами не підтверджено погашення вказаної суми боргу. Зазначена сума пені підлягає стягненню з Відповідача. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань щодо повернення кредиту є безпідставними, у їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на обставини справи, що встановлені на підставі наявних у справі доказів, господарський суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 104 929,75 грн, з яких 92556,69 грн заборгованості за кредитом, 3 034,70 грн пені за прострочення повернення кредиту, 8 270,22 грн несплачених відсотків, 1 068,14 грн пені за прострочення сплати відсотків.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 44, 49, 80, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ідентифікаційний код 14305909) в особі Кіровоградської обласної дирекції (м.Кіровоград, вул. Декабристів, 2/14, ідентифікаційний код 13762450, р/р № у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 323538) заборгованість в сумі 104 929,75 грн, з яких: 92 556,69 грн заборгованості за кредитом, 8 270,22 грн заборгованості за відсотками, 3034,70 грн пені за прострочення повернення кредиту, 1 068,14 грн пені за прострочення сплати відсотків, а також 2098,60 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 830,35 грн відмовити.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 720 грн заборгованості за кредитом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 05.03.2015.

Суддя Є. М. Наливайко