ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 907/6/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Ткаченко Н.Г.

Суддів - Катеринчук Л.Й.

Куровського С.В.

За участю представників : ПАТ "Промінвестбанк" - Туніки Г.В.; кредитора ОСОБА_3 - ОСОБА_4; кредитора ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від

24.11.2014 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 щодо кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по справі № 907/6/13 за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ТОВ "Закарпатбуд" про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.01.2013 порушено провадження по справі № 907/6/13 про банкрутство ТОВ "Закарпатбуд", на підставі ст.ст.11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за загальною процедурою, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ракущинця А.А.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 28.08.2013 по справі № 907/6/13 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Закарпатбуд", зокрема і грошові вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2013 по справі № 907/6/13 ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.08.2013 скасовано в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5; прийнято нове рішення по справі, яким відмовлено кредиторам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у задоволенні заяв про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Закарпатбуд".

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2014 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2013 щодо відмови у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.08.2013 щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5, справу № 907/6/13 в частині кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 направлено на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 по справі № 907/6/13 /суддя Йосипчук О.С./ визнано грошові вимоги ОСОБА_3 в розмірі 4 000 000,00 грн. та ОСОБА_5 в розмірі 4 000 000,00 грн. і включено їх до четвертої черги реєстру задоволення вимог кредиторів ТОВ "Закарпатбуд".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 по справі № 907/6/13 /судді: Мирутенко О.Л., Данко Л.С., Кравчук Н.М./ ухвалу господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 залишено без змін.

В касаційній скарзі ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 щодо кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скасувати, посилаючись на те, що вони постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, ст.ст.92, 96, 207, 237, 238, 559 ЦК України і ст.14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" /в редакції, чинній до 19.01.2013/ та процесуального права, а саме, ст.ст.32, 33, 43 ГПК України, справу в цій частині направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

У відзивах на касаційну скаргу кредитори ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та боржник - ТОВ "Закарпатбуд" просять залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанції без змін, посилаючись на те, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та вимогам Закону.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника ПАТ "Промінвестбанк", який підтримав подану касаційну скаргу, представників ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Провадження по даній справі про банкрутство ТОВ "Закарпатбуд" здійснюється за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013.

Як вбачається із матеріалів справи, оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Закарпатбуд" опубліковано, у відповідності до ч.15 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" / в редакції чинній на час публікації оголошення/, в газеті "Голос України" №123 (5623) від 06.07.2013.

Відповідно до ст.11 ч.15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із статтею 14 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2013, у строк, передбачений ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 4 000 000,00 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Закарпатбуд" посилаючись на те, що між ним та боржником - ТОВ "Закарпатбуд" укладено чотири договори поруки, а саме, від 27.04.2010, від 11.11.2010, від 31.03.2011 та від 18.01.2012, за якими ТОВ "Закарпатбуд" виступає поручителем за договорами позики, які укладені між ним та ОСОБА_10 і не виконані останнім належним чином, грошові кошти йому, ОСОБА_5 не повернені.

Також, як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2013, у строк, передбачений ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ", кредитор ОСОБА_3 звернулась до Господарського суду Закарпатської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 4 000 000,00 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Закарпатбуд" посилаючись на те, що між нею та боржником - ТОВ "Закарпатбуд" укладено чотири договори поруки, а саме, від 20.08.2010, від 25.01.2011, від 26.07.2011 та від 30.01.2012, за якими ТОВ "Закарпатбуд" виступає поручителем за договорами позики, від 18.08.2010, від 15.07.2011, від 14.01.2011 та від 27.01.2012, які укладені між нею та ОСОБА_10 і не виконані останнім належним чином, грошові кошти їй,ОСОБА_3 не повернені.

Боржником та розпорядником майна Ракущинцем А.А. грошові вимоги кредиторів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнані в повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів.

Повторно переглядаючи справу та визнаючи кредиторські вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до боржника у повному обсязі, Господарський суд Закарпатської області виходив з того, що грошові вимоги даних кредиторів підтверджуються належними доказами, подані у строк, встановлений ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та визнані боржником і розпорядником майна боржника у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, згідно ст.ст.99-101 ГПК України, погодився з висновками суду першої інстанції та залишив ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 без змін.

Згідно ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено судом першої інстанції, кредитором ОСОБА_5 в підтвердження своїх кредиторських вимог до боржника, подано до суду належним чином засвідчені копії договорів позики від 14.04.2010, від 05.11.2010, від 30.03.2011 та 11.01.2012, що укладені між ОСОБА_5 (позичкодавец) та ОСОБА_10 (позичальник), копії розписок за підписом гр. ОСОБА_10 , належним чином засвідчені копії договорів поруки, що укладені з ТОВ "Закарпатбуд" (поручитель) на забезпечення виконання вищевказаних договорів позики.

Крім того, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06.06.2014, стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ТОВ "Закарпатбуд" на користь ОСОБА_5 заборгованість за договорами позики у розмірі 4000000 грн. та 2740,50 грн. судового збору, яке набрало законної сили та є чинним /а.с.18-20 т.3/.

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено судом першої інстанції, кредитором ОСОБА_3 в підтвердження своїх кредиторських вимог до боржника подано до суду належним чином засвідчені копії договорів позики від 18.08.2010, від 15.07.2011, від 14.01.2011 та від 27.01.2012, які укладені між ОСОБА_3 (позичкодавец) та ОСОБА_10 (позичальник), копії розписок за підписом ОСОБА_10 ,належним чином засвідчені копії договорів поруки, що укладені з ТОВ "Закарпатбуд" (поручитель) на забезпечення виконання вищевказаних договорів позики.

Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2014 стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ТОВ "Закарпатбуд" на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики у розмірі 4000000 грн., та 3410,40 грн. судового збору , яке набрало законної сили та є чинним /а.с.15-16 т.3/.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2014 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2013 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 28.08.2013 щодо кредиторських вимог кредиторів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області, з підстав викладених в постанові.

Відповідно до вимог ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду під час нового розгляду справи.

Повторно переглянувши справу, перевіривши належним чином фактичні обставини справи, давши належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін, виконавши вказівки, які викладені в постанові ВГСУ від 25.02.2014, господарські суди, як першої так і апеляційної інстанцій, дійшли до обґрунтованого висновку про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Закарпатбуд" кредиторських вимог кредиторів ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 та ухвала Господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 щодо кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по справі про банкрутство ТОВ "Закарпатбуд" постановлені у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги ПАТ "Промінвестбанк" не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції та постанові апеляційного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11110-11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від

24.11.2014 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.10.2014 щодо кредиторських вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по справі № 907/6/13 залишити без змін.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.