ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа № 911/5425/14

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг», Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель

про зобов'язання закрити банківські рахунки

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Гаврасюк В.Ю. (довіреність №1-13110/463 від 15 січня 2015 року);

від відповідача: Чугуєнко Д.В. (довіреність б/н від 3 грудня 2014 року);

вільний слухач: Кухаренко О.В. (паспорт серії СТ. №043684).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (далі - відповідач) про зобов'язання закрити банківські рахунки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, порушуючи умови кредитних договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та №1505-14, укладених між позивачем та відповідачем, без належної письмової згоди позивача відкрив у банківських установах наступні рахунки: № (код валюти 980 - українська гривня) відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» та №2904 (код валюти 980 - українська гривня) відкритий в головному управлінні по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк». Оскільки, на переконання позивача, дані дії суперечать умовам зазначених вище договорів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 19 грудня 2014 року та призначено справу до розгляду на 4 лютого 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 4 лютого 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 4 березня 2015 року.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях проти позову заперечував.

4 березня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (за договором - позичальник) 20 серпня 2007 року укладено договір про відновлювальну кредитну лінію за №44-01-07 (далі - кредитний договір 1).

Пунктом 1.1 кредитного договору 1 (в редакції додаткової угоди №27 від 27 червня 2014 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 2310000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 29 червня 2018 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 1 (в редакції додаткової угоди №13 від 18 лютого 2013 року), позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

Між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (за договором - позичальник) 20 серпня 2007 року укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію за №45-01-07 (далі - кредитний договір 2).

Пунктом 1.1 кредитного договору 2 (в редакції додаткової угоди №15 від 18 лютого 2013 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 5870000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 18 грудня 2014 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 2 (в редакції додаткової угоди №15 від 18 лютого 2013 року) позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (за договором - позичальник) 1 квітня 2010 року укладено кредитний договір за №02-01-10 (далі - кредитний договір 3).

Пунктом 1.1 кредитного договору 3 (в редакції додаткової угоди №7 від 18 лютого 2013 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8170000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 30 червня 2018 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 3 (в редакції додаткової угоди №7 від 18 лютого 2013 року) позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (за договором - позичальник) 6 червня 2014 року укладено договір про кредитну лінію у формі овердрафту за №1505-14 (далі - кредитний договір 4).

Пунктом 1.1 кредитного договору 4 встановлено, що банк відкрив позичальнику кредитну лінію у формі овердрафту з лімітом, визначеним у п. 2.1 договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору 4 на період з 6 червня 2014 року до моменту виконання умов п. 6.1 договору ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 1700000,00 грн.

Згідно пункту 9.3 кредитного договору 4 позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

Судом встановлено, а сторонами у справі не заперечується, що відповідачем після укладення зазначених вище кредитних договорів було відкрито наступні рахунки: № (код валюти 980 - українська гривня) в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» (відкрито 14 січня 2014 року) та №2904 (код валюти 980 - українська гривня) в головному управлінні по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» (відкрито 1 жовтня 2014 року).

Таким чином, відповідач допустив порушення умов зазначених вище договорів, які визначають його обов'язок утриматись від певних дій, а саме, не відкривати рахунки в інших банківських установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи, що між позивачем та відповідачем погоджено умови (пункти) договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та №1505-14, зокрема, щодо обов'язку відповідача утриматись від відкриття рахунків в інших банківських установах, суд приходить до висновку, що з моменту відкриття спірних рахунків відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, а відповідно до умов зазначених договорів та ст. 611 Цивільного кодексу України, настали правові наслідки, передбачені умовами договорів, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Зокрема, пунктом 7.1 договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та пунктом 8.1 договору №1505-14 передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується і у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 2.4, 2.5, 2.6, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, та 8.3 договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та п.п. 2.7, 2.8, 2.11, 3.2, 4.4, 4.6, 5.5, 7.1 та 9.3 договору №1505-14.

Крім того, умовами договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та договору №1505-14 (з урахуванням додаткових угод), зокрема пунктами 8.3 та 9.3 відповідно, передбачені правові наслідки порушення відповідачем взятого на себе зобов'язання, яке полягає в утриманні від відкриття рахунків в інших банківських установах, а саме: зміна процентної ставки (її підвищення) та виникнення у позивача права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування.

Отже, зазначеними вище пунктами договорів сторони погодили наслідки порушення зобов'язання щодо невідкриття рахунків в інших банківських установах.

Крім того, зазначені договори не є підставою для виникнення у позивача права вимагати закрити рахунки, оскільки, умови даних договорів не передбачають обов'язок відповідача закрити рахунки, відкриті в інших банківських установах.

Таким чином, обов'язок відповідача утриматись від вчинення певних дій кореспондується з правом позивача вимагати такі дії не вчиняти. Між тим, оскільки, відповідач вже такі дії вчинив, чим допустив порушення, яке не є триваючим (відкриття рахунків завершено і припинити відповідну дію відповідача вже неможливо), позивач може захистити порушене право способом, визначеним договором або чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, спеціальної норми, яка визначає правові наслідки порушення зобов'язань, зокрема ст. 611 Цивільного кодексу України, умов договору, які визначають наслідки порушення відповідного зобов'язання, враховуючи відсутність у позивача суб'єктивного матеріального права вимагати закриття рахунків (таке право не виникає за умовами договору або внаслідок положень Закону) та відсутність у відповідача обов'язку вчинити певні активні дії - подати заяву про закриття таких рахунків, заявлені вимоги є необґрунтованими.

Також, слід зазначити, що відповідач не є особою, яка може закрити відповідні рахунки, а лише наділений правом звернутись до банківської установи з заявою про закриття рахунків, що передбачено ст. 1075 Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, яка затверджена постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року за №492.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту права згідно чинного законодавства.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено - 11 березня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць