РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/27636/14

За позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Деснянське" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (вул. Шевченко, 26-А, с. Новоселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15502)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (вул. Щорса, 36, м. Київ, 04060)

про визнання господарської угоди частково недійсною

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Цецик І.М., довіреність № 17/10/14 від 17.10.2014 р.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Деснянське" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" про визнання додаткової угоди № 1 від 01.09.2011 частково недійсною, а також покладення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на те, що умови Додаткової угоди № 1 від 01.09.2011 р. суперечать умовам Форвардного контракту № ФК 14/01-11-01 від 14.01.2011р. в частині збільшення вартості активів, а також вказана додаткова угода підписана представником відповідача без належних повноважень на вчинення відповідних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/27636/14 та призначено до розгляду на 21.01.2015 р..

Ухвалами суду від 21.01.15 р. та 04.02.15 р. розгляд справи відкладався на 04.02.15 р. та 11.02.15 р. відповідно.

В судові засідання 21.01.15 р., 04.02.15 р. та 11.02.15 р. та з'явився уповноважений представник відповідача.

Уповноважений представник позивача у вказані судові засідання не з'явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 557, 241, 549.

До початку судового засідання 22.01.15 р. відповідачем подано суду відзив на позовну заяву № 21/01/15-01 від 21.01.2015, відповідно до якого останній просить суд відмовити у позові в повному обсязі, посилаючись на наявність у генерального директора ТОВ «ТД «Украгропром» на час укладення форвардного контракту та спірної додаткової угоди до нього відповідних повноважень згідно рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства від 02.12.10 р., оформленого протоколом № 02/12-2010.

Крім того, на думку відповідача, додатковими доказами схвалення форвардного контракту та додаткової угоди до нього з боку позивача є повернення останнім перерахованих на рахунок позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгропром» грошових коштів в сумі 82801,87 грн. та 33752.29 грн..

Відзив на позовну заяву разом з доданими документами судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.02.15 р. представником відповідача подані письмові пояснення по справі (без вихідних реквізитів), в яких відповідач повідомив суд про відсутність в провадженні господарських судів справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та відсутність рішення цих органів з такого спору. Письмові пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Також в судовому засіданні 11.02.15 р. представником відповідача подано клопотання б/н від 11.02.15 р. про долучення документів до матеріалів справи.

Клопотання судом задоволено, документи до матеріалів справи долучені.

Від позивача заяв та клопотань процесуального характеру на час проведення судових засідань 21.01.15 р., 04.02.15 р. та 11.02.15 р. до суду не надходило.

Документи, витребувані ухвалами суду від 12.12.14 р., 21.01.15 р. та 04.02.15 р. відповідачем надано суду не в повному обсязі, позивачем суду не надано.

Про поважні причини неявки представника позивача суд не повідомлено.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання сторонами суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11 р. № 18 (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника позивача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, позивач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, позивачем не надано суду будь-яких додаткових письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань позивача на час розгляду справи, а також те, що представник відповідача проти розгляду справи у відсутності уповноваженого представника позивача не заперечував, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарським процесуальним кодексом України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представника відповідача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи представника відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив суд, що права та обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником відповідача не заявлено.

В судовому засіданні 11.02.15 р. уповноважений представник відповідача підтримав заперечення проти позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

14 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (Покупець за контрактом, відповідач у справі), в особі директора Пахоти В.Ю., який діяв на підставі Статуту, та Державним підприємством "Дослідне господарство "Деснянське" НААН України (Продавець за контрактом, позивач у справі) в особі директора Романенка В.Г., який діяв на підставі Статуту, було укладено форвардний контракт № ВК 14/01-11-01 (далі - Форвардний контракт), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець зобов'язується передати Покупцю у власність базовий актив, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим Контрактом.

Відповідно до п. 1.1., 1.5. Статуту (нова редакція) державного підприємства "Дослідне господарство "Деснянське" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України, затвердженого президентом Національної академії аграрних наук України, академіком НААН Петриченко В.Ф. 05.03.2014 року, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 28.03.2014 року № запису 4000483, діюче найменування господарства (відповідача по справі) - Державне підприємство "Дослідне господарство "Деснянське" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», визначене наказом Національної академії аграрних наук України від 18.12.2013 року №192 «Про перепідпорядкування Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське». Державне підприємство "Дослідне господарство "Деснянське" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» є правонаступником в частині майна, землі, майнових та немайнових прав і зобов'язань Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Національної академії аграрних наук України».

Тобто, позивач є правонаступником державного підприємства "Дослідне господарство "Деснянське" НААН України по Форвардному контракту № ВК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року.

Згідно п. 2.1. Форвардного контракту базовим активом за цим Контрактом виступає пшениця фуражна (яра) 5-6 класу (Товар -1) власного урожаю 2011 року, або набута Продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб що відповідає ДСТУ-П-3768:2010 «Пшениця. Технічні умови»: вологість - 13,5% макс, смітна домішка - 3% макс, зернова домішка - 10% макс, натурна вага - 720 г/л, без насіння карантинних рослин і сторонніх запахів у кількості 201,00 тон в заліковій вазі Елеватора (п.2.1.1. Форвардного контракту); овес продовольчий (ярий) (Товар-2) власного урожаю 2011 року, або набутий Продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ 4963.2008 «овес. Технічні умови»: вологість - 13,5% макс, смітна домішка - 1% макс, зернова домішка - 2% макс, натурна вага - 460 г/л, без насіння карантинних рослин і сторонніх запахів, у кількості 595,00 тон в заліковій вазі Елеватора.

Відповідно до п.3.1 Форвардного контракту поставка товару за цим контрактом здійснюється на умовах Інкотермс 2000 EXW (франко-елеватор) сертифікований елеватор «Млібор» м. Чернігів.

За умовами п.3.2 Форвардного контракту кінцевий строк поставки товару за цим Контрактом встановлюється сторонами 15 серпня 2011 року.

Згідно п.4.1 Форвардного контракту ціна однієї тони Товару-1 в заліковій вазі Елеватору на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. цього Контракту, встановлюється сторонами у сумі 750,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 125,00 грн..

Ціна однієї тони Товару-2 в заліковій вазі Елеватору на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. Контракту, встановлюється сторонами у сумі 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% 83,33 грн.(п.4.2 Форвардного контракту).

Відповідно до п.4.3 Форвардного контракту встановлена у п.4.1 та 4.2 ціна товару є Твердою і не підлягає перегляду, за будь - яких обставин, протягом дії цього Контракту.

Загальна вартість Товару-1 складає 150750,00 грн., в т.ч. ПДВ - 25125,00 грн., Товару - 2 складає 297500,00 грн., в т.ч. ПДВ - 49583,33 грн. (п.п.4.5, 4.6 Форвардного контракту). Загальна вартість контракту - 448250,00 грн., в т.ч. ПДВ - 74708,33 грн. є кінцевою і зміні не підлягає (п.4.7 Форвардного контракту).

Пунктом 5.1. Форвардного контракту передбачено, що оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами за наступним графіком, узгодженим сторонами: - перший транш в розмірі 60% вартості товару у строк до 01.04.2011 року; - другий транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 31.05.2011 року; - третій транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 30.06.2011 року.

Зобов'язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними з моменту списання останнього траншу з розрахункового рахунку покупця. Продавець у день надходження кожного траншу на свій поточний рахунок видає покупцю податкову накладну на відповідну суму (п. 5.3.,5.4. Форвардного контракту).

Поставка, згідно п. 3.3. Форвардного контракту вважається здійсненою в момент підписання акта приймання-передавання товару на базисі поставки відповідно до умов п. 3.1. контракту.

Продавець зобов'язаний одночасно з передачею товару передати покупцеві наступні документи: видаткова накладна; податкова накладна; складська квитанція (з зазначенням кількісних та якісних показників), виписана на ім'я продавця; свідоцтво про якість/сертифікат якості; акт приймання-передачі товару між продавцем, покупцем та елеватором згідно з базисними умовами поставки (п. 3.5 Форвардного контракту).

Згідно п.12.1 Форвардного контракту він набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Контрактом.

01 вересня 2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (Покупець за контрактом, відповідач у справі), в особі директора Пахоти В.Ю., який діяв на підставі Статуту, та Державним підприємством "Дослідне господарство "Деснянське" НААН України (Продавець за контрактом, позивач у справі) в особі директора Романенка В.Г., який діяв на підставі Статуту, було укладено додаткову угоду № 1 від 01.09.2011 р. до Форвардного контракту № ФК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року, укладеного між позивачем і відповідачем (далі - Додаткова угода).

За умовами вказаної Додаткової угоди змінено п.2.1 Форвардного контракту: базовим активом (товар) за контрактом є: пшениця фуражна (яра) 5-6 класу (товар-1) власного урожаю 2011 року, або набута продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2010 у кількості 201,00 тонна в заліковій вазі Елеватора; овес продовольчий (ярий) (товар-2) власного урожаю, або набутий продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ 4963.2008, у кількості 595,00 тон в заліковій вазі елеватора.

Крім того, сторонами змінено п.п.4.1., 4.2., 4.3., 4.5., 4.6. Форвардного контракту № ВК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року та зазначено: ціна однієї тони Товару-1 в заліковій вазі елеватору на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. Контракту, встановлюється сторонами у сумі 958,34 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 191,66 грн., загальна вартість 1150,00 грн..

Ціна однієї тони Товару-2 в заліковій вазі Елеватору на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. Контракту, встановлюється сторонами у сумі 625,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 125,00 грн., загальна вартість 750,00 грн..

Вартість Контракту, відповідно до п. 4.7., складає 564500,00 грн., у т.ч. ПДВ - 112900,00 грн., загальна вартість 677400,00 грн. є кінцевою і зміні не підлягає.

У зв'язку зі зміною ціни базового активу та загальної вартості контракту, оплату різниці загальної вартості контракту, що виникла в результаті такої зміни, покупець здійснює траншами в розмірах, погоджених сторонами в строк до 31.12.2011 року.

Відповідно до підпункту 14.1.45.3 статті 14 Податкового кодексу України, форвардний контракт - цивільно-правовий договір, за яким продавець зобов'язується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобов'язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором. Усі умови форварду визначаються сторонами контракту під час його укладення.

Відповідно до пункту 1 Положення про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1999 № 632 (далі - Положення), базовий актив - товари, цінні папери, кошти та їх характеристики, що є предметом виконання зобов'язань за деривативом.

Згідно вказаного Положення форвардний контракт - це двостороння угода за стандартною (типовою) формою, яка засвідчує зобов'язання особи придбати (продати) базовий актив у визначений час та назначених умовах у майбутньому, з фіксацією цін такого продажу під час укладення форвардного контракту.

Умови форвардного контракту визначаються за згодою сторін. Форвардний контракт повинен мати такі реквізити: назва контракту; сторони контракту; базовий актив контракту та його характеристики (емітент, вид цінного паперу, його номінальна вартість, термін обігу, інші відомості для цінних паперів; вид валюти - для коштів; асортимент - для інших товарів); кількість базового активу; вартість контракту; ціна виконання; термін виконання; порядок оплати придбаного (проданого) базового активу; відповідальність сторін у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, встановлених цим контрактом; порядок розгляду спорів, що виникають під час укладення та виконання контракту; адреси, підписи, печатки, реквізити банківських рахунків (для юридичних осіб) та паспортні дані (для фізичних осіб) сторін контракту. (п. 10 Положення).

Вважаючи укладену Додаткову угоду такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, посилаючись на той факт, що спірний договір укладено директором відповідача з перевищенням наданих йому повноважень, чим, на думку позивача, порушено положення Статуту ТОВ «ТД «Украгропром», що суперечить вимогам статті 203 Цивільного кодексу України, та є підставою для визнання цього договору недійсним, а також на невідповідність положень Додаткової угоди №1 положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1999 року № 632 «Про затвердження Положення про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів» та пункту 4 Контракту, яким встановлена ціна Товару є твердою і не підлягає перегляду за будь-яких обставин, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання недійсною вказаної Додаткової угоди № 1 від 01.09.2011 р. до Форвардного контракту № ФК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року.

Суд зазначає, що приписами статті 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідні для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення спору.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Згідно частини 1 статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 145 Цивільного кодексу України та ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Відповідно до ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу тощо. Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань.

Відповідно до пункту "і" частини п'ятої статті 41 і статті 59 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю віднесено затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Як встановлено судом, п.п.6 п.п.7.3.4 п.7.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Украгропром" (в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваного правочину) обмежує повноваження керівника товариства щодо укладення правочинів на суму, що перевищує 500000,00 грн. однією операцією чи серією пов'язаних операцій без згоди Ради директорів (Дирекції) Товариства із наступним затвердженням Зборами Учасників Товариства відповідно до п.п.7.3.5 вказаного підпункту Статуту.

Зазначене обмеження також відображене у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, розпорядником якого є Державна реєстраційна служба України, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгропром» є Пахота Володимир Юрійович (з 12 листопада 2010 року), який має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори на суму, що не перевищує 500000 (п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно вступної частини Форвардного контракту та спірної Додаткової угоди до нього зазначено, що директор ТОВ «ТД «Украгропром» Пахота Володимир Юрійович діяв на підставі Статуту.

У свою чергу, на підтвердження наявності повноважень у директора ТОВ «ТД «Украгропром» на укладення спірної Додаткової угоди відповідачем надано копію протоколу № 02/12-2010 позачергових загальних зборів Учасників ТОВ «ТД «Украгропром» від 02.12.2010 року, відповідно до якого вирішено надати директору - Пахоті Володимиру Юрійовичу повноваження щодо укладення від імені Товариства будь-яких правочинів, в сумах та на умовах на його власний розсуд, з їх наступним затвердженням Загальними зборами Учасників Товариства, в тому ж числі, але не обмежуючись: Договорів купівлі-продажу (поставки); Договорів купівлі-продажу (поставки) за результатами участі в процедурах закупівель (конкурсах) за державні кошти в яких Товариство виступає постачальником; Форвардних контрактів та додаткових угод до них; Договорів застави майна, урожаю, товарів в обігу, Інших активів в яких Товариство виступає заставодержателем, в тому ж числі, таких, що підлягають нотаріальному посвідченню; Договорів підряду (надання послуг) тощо.

Згідно наявних матеріалів справи та усних пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні, доказів затвердження спірної Додаткової угоди до Форвардного контракту укладеної на суму, що перевищує вказану в статуті товариства суду не надано.

Проте, суд звертає увагу, що згідно приписів статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Пунктом 3.4. Постанови Пленуму вищого господарського суду України 29.05.2013 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними № 11 визначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Судом встановлено, що на виконання умов Форвардного контракту № ВК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача 793954,16 грн., згідно платіжних доручень: №1702 від 04.02.2011 року на суму 82801,87 грн.; №1721 від 07.02.2011 року на суму 82801,87 грн.; №1764 від 09.02.2011 року на суму 28058,54 грн.; №1821 від 18.02.2011 року на суму 56031,16 грн.; №1811 від 18.02.2011 року на суму 15186,97 грн.; №2122 від 17.03.2011 року на суму 33752,29 грн.; №2147 від 18.03.2011 року на суму 266171,46 грн.; №586488 від 25.11.2011 року на суму 229150,00 грн. із зазначенням у призначенні платежу «передоплата за с/г продукцію згідно форвардного контакту № ФК 14/01-11-01 від 14.01.2011р», копії яких наявні в матеріалах справи.

Як зазначено відповідачем у відзиві та позивачем не спростовано Державним підприємством "Дослідне господарство "Деснянське" НААН України було здійснено повернення коштів в розмірі 116554,16 грн., а саме: 07.02.2011 року - 82801,87 грн. та 21.03.2011 року - 33752,29 грн.. В призначенні платежу вказано: повернення помилково перерахованих коштів по платіжному дорученню № 1702 від 04.02.2011р. згідно листа № 07/02-1 від 07.02.2011р. Таким чином, на рахунок позивача на виконання умов форвардного контракту № ВК 14/01-11-01 від 14.01.2011 року було перераховано відповідачем 677400,00 грн. (793954,16 грн. (загальна сума передоплати) - 116554,16 грн. (сума повернутих відповідачем коштів).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем виконані зобов'язання щодо здійснення передплати за товар в розмірі, обумовленому сторонами на підставі укладеного між ними Форвардного контракту та Додаткової угоди, факт перерахування відповідачем грошових коштів по Форвардному контракту належним чином підтверджено матеріалами справи, а саме факт останнього перерахування відповідачем частини грошових кошті в сумі 229150,00 грн. платіжним дорученням № 586488 від 25.11.11 р., що в свою чергу підтверджує схвалення юридичною особою правочину (Додаткової угоди), та унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

При цьому судом встановлено відсутність будь-яких заперечень з боку позивача відносно виконання ТОВ «ТД «Украгропром» умов Форвардного контракту щодо перерахування вартості товару у встановленому розмірі. Отже, судом приймається до уваги та обставина, що позивачем прийнято виконання відповідачем своєї частини зобов'язань за Форвардним контрактом як належне, що в свою чергу обумовлює необхідність виконання визначених Форвардним контрактом зобов'язань Продавця в частині поставки обумовленого Форвардним контрактом та Додаткової угодою до нього товару.

Також суд звертає увагу, що в ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як складові принципу свободи договору виділяють також свободу вибору сторонами форми договору, право сторін укладати як договори, передбачені законом, так і договори, законом не передбачені, але такі, що йому не суперечать, право сторін за своєю угодою змінювати, розривати або продовжувати дію укладеного ними договору, визначати способи забезпечення договірних зобов'язань, право встановлювати форми (міри) відповідальності за порушення договірних зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 Цивільного Кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, за висновками суду, зазначення в Договорі умов щодо ціни Товару, що не підлягає розгляду не може обмежувати свободу сторін на власний розсуд домовитися про зміну договору, якщо виключно законом не заборонено змінювати або розривати той чи інший врегульований ним договір. Якщо заборони щодо розірвання та зміни договору, що врегульований законом, не існує, єдиною підставою для зміни договору є факт згоди обох сторін про його зміну. Домовленість вимагає вільного волевиявлення сторони щодо внесення тих чи інших змін до договору. Саме згода обох сторін, виражена в укладенні додаткової угоди до Договору є підставою для зміни договору.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

Суд наголошує, що господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також у зв'язку з відсутністю фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними і настання юридичних наслідків вважає за необхідне та правомірне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 лютого 2015 року.

Суддя А.М.Селівон