КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа№ 910/19165/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участі представників:

від позивача: Гурський М.Р. - представник

від відповідача: Филик А.І. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс - Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі № 910/19165/14 (суддя: Лиськов М.О)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс -Україна»

до Приватного підприємства «Ескарп ХХІ»

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 р. у справі № 910/19165/14 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Євросервіс - Україна» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ ТОВ «Євросервіс - Україна» звернулось до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 08.12.2014 р. у справі № 910/19165/14 та прийняти нове рішення по справі, яким позовні вимоги ТОВ «Євросервіс - Україна» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.08.2008 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс-Україна».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2009 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс - Україна» на загальну суму 175 215 414, 14 грн., в тому числі вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 93 334 742,23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в реєстрі вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) включені в першу чергу вимог, як вимоги що забезпечені заставою, на підставі договору застави основних засобів № 11/1-2327 від 01.11.2011.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.08.2011 у справі № 49/277-6 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс-Україна» введено процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Луговського Є.В.

Ухвалою суду від 24.04.2012 затверджено план санації боржника, а ухвалою від 14.01.2013 продовжено процедуру санації та погоджено зміни і доповнення до плану санації та затверджено зміни і доповнення до плану санації. На сторінці 2 Змін та доповнень до плану санації передбачено, що в процесі фінансового оздоровлення Товариства передбачається передача майна Товариства інвестору в замін на внесені інвестиційні кошти на підставі цього плану санації боржника, а саме рухомого та нерухомого майна - цукрового заводу, що розміщене за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Заводська, буд. 1/1, вул. Довженка, буд. З, вул. Цукровиків, буд. 7 та становить переважну частину цілісного майнового комплексу цукрового заводу.

Відповідно до розділу 10 Змін та доповнень до плану санації (сторінка 4) затверджено порядок реалізації майна боржника: «...передача (продаж) нерухомого майна, обладнання, транспортні засоби та інвентар Волочиського цукрового заводу, що розташовані за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Заводська, буд. 1/1, вул. Довженка, буд. 3, вул. Цукровиків, буд. 7 інвестору відповідно до експертної оцінки в замін на внесені інвестиційні кошти...».

29.07.2013 ухвалою Господарського суду міста Києва Приватне підприємство «Ескарп XXI» було визнано інвестором ТОВ «Євросервіс-Україна», з яким керуючий санацією уклав договір про участь інвестора у санації боржника згідно з планом санації. Також, 29.07.2013 у справі № 49/277-б судом було ухвалено скасувати усі арешти, обтяження та заборони щодо майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс-Україна».

05.08.2013 між боржником в особі керуючого санацією та Приватним підприємством «Ескарп XXI» було укладено договір про участь інвестора у санації боржника, відповідно до якого інвестор надає інвестиції з метою відновлення платоспроможності боржника, а боржник зобов'язаний передати інвестору нерухоме (комплекс виробничих будівель, споруд, приміщень) та рухоме майно (обладнання, транспортні засоби, інвентар) Волочиського цукрового заводу, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Заводська, буд. 1/1, еквівалентну сумі внесених інвестиційних коштів.

Відповідно до висновку від 05.02.2013 про оцінку активів майнового комплексу цукрового заводу, що належить боржнику вартість майна, яке передається інвестору складає 5 192 449,00 грн., з яких: 3 076 010 грн. - вартість нерухомого майна, 2 116 439 грн. - вартість рухомого майна.

Між Приватним підприємством «Ескарп XXI» та боржником було укладено договір № 1 про передачу рухомого майна боржника, а 26.11.2013 підписано акти приймання передачі майна відповідно до якого боржник передав інвестору у власність рухоме майно Волочиського цукрового заводу, взамін внесених інвестиційних коштів в сумі 2 116 439,00 грн., відповідно до договору про участь інвестора у санації боржника б/н від 05.08.2013 р. у справі № 49/277-б.

На момент підписання договору про участь інвестора у санації боржника від 05.08.2013 та в момент передачі спірного майна ТОВ «Євросервіс-Україна» до ПП «Ескарп XXI» у сторін були всі права та обов'язки щодо укладення відповідного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2014 у справі № 49/277-б про банкрутство ТОВ «Євросервіс-Україна» замінено кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з грошовими вимогами до ТОВ «Євросервіс-Україна» у сумі 93 334 742, 23 грн. процесуальним правонаступником - ТОВ «Факторингова компанія «Паритет».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2014 був затверджений звіт керуючого санацією боржника Луговського Є.В. у справі № 49/277-б про банкрутство ТОВ «Євросервіс- Україна», на якому і розглядались питання дійсності договору від 05.08.2013 б/н про участь інвестора в санації боржника, а також договір № 1 від 21.11.2013 про передачу рухомого майна боржника.

У зазначеній ухвалі судом зазначено, що поданий звіт керуючого санацією від 21.03.2014 відповідає вимогам законодавства (містить баланс боржника, відомості про нереалізовані права вимоги боржника, про розрахунок прибутків і збитків боржника, про наявність грошових коштів, які можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, довідку про стан дебіторської та кредиторської заборгованості), а також вказаний звіт було розіслано всім кредиторам боржника, в т.ч. і ТОВ «Факторингова компанія «Паритет». Крім того, в ухвалі суду встановлено, що під час розгляду та затвердження звіту керуючого санацією присутні у засіданні учасники провадження у справі заперечень щодо звіту не навели, не заперечував щодо звіту представник комітету кредиторів - ТОВ «Факторингова компанія «Паритет».

Ухвала Господарського суду м. Києва від 31.03.2014 про затвердження звіту керуючого санацією у справі № 49/277-б про банкрутство ТОВ «Євросервіс-Україна» оскаржувалась заставним кредитором - ТОВ «Факторингова компанія «Паритет» та була залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2014.

З наведеного вбачається, що Приватне підприємство «Ескарп XXI» правомірно отримало право власності майно під час процедури санації позивача на підставі договору № 1 від 21.11.2013 про передачу рухомого майна.

Крім того, в рамках справи № 49/277-б про банкрутство ТОВ «Євросервіс-Україна» ще в процедурі санації останнього розглядалась заява одного з кредиторів боржника - ДП «Підприємство Продпрогрес», щодо незаконності укладення такого договору та можливості накладення арешту на майно, яке було передане боржником інвестору - ПП «Ескарп XXI».

Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.03.2014 у справі № 49/277-б зазначено, що рухоме майно боржника було передано ПП «Ескарп XXI» без порушення встановленого законодавством порядку та порушень прав та інтересів кредиторів та боржника, оскільки факт передачі відбувся до прийняття судом апеляційної інстанції до розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 29.07.2013 та скасування ухвали про визнання ПП «Ескарп XXI» інвестором боржника.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

З наведених обставин та матеріалів справи вбачається, що відповідач є добросовісним набувачем майна, що належало позивачу.

Після ухвал Господарського суду м. Києва від 29.07.2013 у справі № 49/277-б про банкрутство ТОВ «Євросервіс-Україна», які скасовані Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2014, Господарським судом м. Києва було винесено ще дві ухвали від 30.09.2013 та від 23.10.2013, якими було продовжено процедуру санацію боржника та повноваження керуючого до 29.11.2013. Дані ухвали ніким не оскаржувались і є чинними на момент прийняття оскаржуваного рішення.

А тому у керуючого санацією ТОВ «Євросервіс-Україна» виникала необхідність у вчиненню наступних процесуальних дій на виконання плану санації, в т.ч. і щодо виконання інвестиційних зобов'язань боржника перед інвестором відповідно до договору про участь інвестора в санації боржника від 05.08.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що про те, що на момент укладення договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та бажали настання цивільних прав та обов'язків, свідчать підписи сторін на спірному договорі.

У відповідності до положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями абз. 4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що оскаржувані ним договори в момент їх укладення суперечили закону, а також суд встановив, що особи, які його підписали, мали на це необхідний обсяг цивільної дієздатності, а також оскаржуваний правочин відповідав внутрішній волі сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросервіс - Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року по справі № 910/19165/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/19165/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко