КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Справа№ 911/4389/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Можейко Т.М. - представник, дов. б/н від 12.01.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2014

у справі № 911/4389/14 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд"

про стягнення 58 480,00 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 911/4389/14 відкладено на 18.02.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2014 у справі № 911/4389/14 позовні вимоги задоволено частково; підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України 34 000,00 грн. штрафу, 913,50 грн. судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не заперечує проти стягнення штрафу в розмірі 34 000,00 грн., а тому, відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, адже обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватись перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання; оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2004 у справі про банкрутство №23/668-б введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, заявлена до стягнення сума пені у розмірі 34 000,00 грн. задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2014 у справі № 911/4389/14 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник, посилаючись на ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано належну оцінку аргументам позивача, викладеним у позовній заяві, та не враховано їх при прийнятті рішення.

Скаржник звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання, а у зазначеному Законі відсутні будь-які застереження у випадку порушення відносно суб'єкта господарювання справи про банкрутство.

На думку скаржника, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 43 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів скарги, зокрема, вказує на те, що наведена у відзиві судова практика підтверджує позицію відповідача з приводу неможливості застосування штрафних санкцій під час дії мораторію.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду Київської області позовну заяву про стягнення з відповідача 34 000,00 грн. штрафу та 24 480,00 грн. пені за рішенням адмінколегії позивача від 28.04.2014 № 29-р/к.

На підставі ст. 22 ГПК України позивачем подано до Господарського суду Київської області заяву від 17.11.2014 № 8-3/2188, зокрема, про збільшення позовних вимог, у зв'язку із тим, що періодом часу, за який нараховується пеня за прострочення сплати штрафу, є з 22.08.2014 по 17.11.2014 тобто, 88 днів, тому позивач просить стягнути з відповідача 34 000,00 грн. штрафу та 34 000,00 грн. пені.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2014 Адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесено рішення № 29-р/к у справі № 15/2-14, яким визнано дії відповідача, які полягають у наданні на вимогу голови територіального відділення від 13.11.2013 № 1376-37/1 інформації у неповному обсязі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки; за порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на відповідача, відповідно до частини 5 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем було оскаржено рішення Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.04.2014 № 29-р/к у справі № 15/2-14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" до Господарського суду Херсонської області, звернувшись з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.08.2014 у справі № 923/977/14 відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Статтею 56, а саме ч. 3, Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001 за № 2210-ІІІ, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 2210), передбачено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону № 2210 протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Однак, відповідачем, в порушення вимог ст. 56 Закону № 2210, накладений рішенням № 29-р/к штраф не сплачено, документів, що підтверджують його сплату, Антимонопольному комітету України або його територіальному відділенню не надано, також не надано таких документів і до матеріалів справи № 911/4389/14.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 34 000,00 грн. штрафу, накладеного рішенням № 29-р/к від 28.04.2014.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2004 порушено провадження у справі про банкрутство № 23/668-б за заявою Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Укргазбуд" до Акціонерного товариства фірма "Укргазбуд" (в подальшому - Публічне акціонерне товариство "Укргазбуд"), відповідно до якої, згідно із ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію; протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати накладеного штрафу згідно із рішенням № 29-р/к від 28.04.2014, оскільки позивачем пеня нарахована у період, протягом якого діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів до відповідача.

У постановах Верховного Суду України від 18.12.2012 у справі № 5/34-09 та від 12.03.2013 у справі № 29/5005/16170/2011 встановлено, що пеня та штраф за невиконання зобов'язання, що виникли після введення мораторію, не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги немає підстав визнати такими, що ґрунтуються на нормах законодавства, зважаючи на наступне.

Згідно із преамбулою та ст. 1 Закону № 2343 цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів; банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом, а відповідно до преамбули Закону № 2210, цей Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Отже, зазначеними законами регулюються різні правовідносини як за суб'єктним складом, так і за об'єктами права, тому безпідставним є посилання на відсутність норм одного Закону в іншому.

Скаржником безпідставно надається перевага нормам одного Закону перед іншим, адже усі чинні закони є обов'язковими до виконання.

Колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, зазначених в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2014 у справі № 911/4389/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України без задоволення.

2. Справу № 911/4389/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено 02.03.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха