ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р. Справа № 917/242/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг", вул. Івана Мазепи, 11-Б, м. Київ, 01015

до Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління", вул. Київська, 63, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

про стягнення 514007,21 грн.

Суддя Ціленко В. А.

Представники:

від позивача: Бевз А.С.

від відповідача: Вертюх О.М., Дитюк І.І.

Суть справи: Стягується 514007,21 грн. заборгованості, в т.ч. 189680,47 грн. пені за порушення грошових зобов'язань, 48757,41 грн. річних від простроченої суми та 275567,33 боргу з урахуванням індексу інфляції.

Відповідач, проти позову заперечує, посилаючись на те, що є одержувачем бюджетних коштів, перерахування яких здійснюється у порядку казначейського обслуговування, покладені обов'язки виконував належним чином відповідно до зареєстрованих у встановлені строки фінансових зобов'язань за користування предметом лізингу.

Клопотання відповідача про залучення третіх осіб судом відхилено у зв'язку з тим, що спір відбувається між контрагентами за договором та не вплине на права та обов'язки третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Відповідно до договору фінансового лізингу № 018/12 ФЛ ЮО ТС від 15.11.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ ЛІЗИНГ» м. Київ передало у платне користування комунальному підприємству «Кременчуцьке тролейбусне управління», м Кременчук тролейбуси, яке в свою чергу зобов'язалося сплатити їх вартість згідно погодженого сторонами графіку. Заявник посилається на те, що лізингоодержувач несвоєчасно здійснював оплату, тому зобов'язаний понести додаткову відповідальність за порушення грошових зобов'язань, а саме сплатити пеню, річні та інфляційні в сумі 513840,14 грн.

При прийняті рішення судом враховане наступне.

Правовідносини що склалися між сторонами, регулюються договором фінансового лізингу, відповідно до якого лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату.

За договором фінансового лізингу № 018/12 ФЛ ЮО ТС від 15.11.2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ ЛІЗИНГ» м. Київ передало у платне користування комунальному підприємству «Кременчуцьке тролейбусне управління», м Кременчук тролейбуси ЛАЗ Е 183 у кількості 10 штук та тролейбуси ЛАЗ Е 301 у кількості 3 штуки загальною вартістю 32 700 000 грн., що підтверджується Актами приймання передачі № 034/13 -№046/13 від 30.05.2013 року.

Пунктом. 4.1.,4.4.,4.10., договору визначено, що лізингоодержувач зобов'язався сплачувати лізингові платежі відповідно до графіку від 29.05.2013 року, а саме 29 000 000 грн., до 22.02.2013 року у якості задатку та наступні платежі до 20 числа кожного послідуючого місяця. На підтвердження несвоєчасної сплати грошових коштів за графіком, позивач надав банківські витяги Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 28.05.2014 року, 12.06.2014 року, 27.06.2014 року, 19.08.2014 року та 28.08.2014 року про фактичну сплату лізингових платежів, з порушенням термінів нарахування оплати за договором.

Статтями 525, 526, 625 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, так як одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При викладених обставинах позов в частині стягнення 275569,33 грн. інфляційних витрат та 48757,41 грн. річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань повинен сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 13.2.1. договору фінансового лізингу № 018/12 ФЛ ЮО ТС від 15.11.2012 року визначено, що лізингоодержувач за порушення обов'язку із своєчасної сплати лізингових платежів сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.

Разом з тим ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України з вимогою про стягнення штрафних санкцій особа може звертатися до суду протягом одного року з моменту виникнення зобов'язання. Відповідно до штампу поштового відділення позивач звернувся до суду 04.02.2015 року, тому у межах річного терміну позовної давності пеня підлягає стягненню до 04.02.2014 року, а саме: в сумі 7946,98 грн., з чергового платежу 25.05.2014 року; 15913,67 грн. з чергового платежу 25.04.2014 року; 18669,71 грн. з чергового платежу від 25.03.2014 року; 20416,40 грн. з чергового платежу 25.02.2014 року; 17259,65 грн. з чергового платежу від 25.01.2014 року (за 171 день). Всього до стягнення у межах річного строку позовної давності підлягає 80206,41 грн. пені.

Заперечення відповідача судом до уваги не прийняті, так як відповідно п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 року та п. 4.10 договору фінансового лізингу № 018/12 ФЛ ЮО ТС від 15.11.2012 року, п. 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора. Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів статті 617 ЦК України та частини другої статті 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили. Не вважається таким випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих Законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління", вул. Київська, 63, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, , п/р № 2008 в ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг", вул. Івана Мазепи, 11-Б, м. Київ, 01015, , п/р 3301 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ, МФО 300131) - 80206,41 грн. пені за порушення грошових зобов'язань, 48757,41 грн. річних від простроченої суми, 275567,33 боргу з урахуванням індексу інфляції та 8090,62 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.02.2015 року.

Суддя Ціленко В.А.