КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Справа№ 910/20325/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача - Стовбчаста Г.В. (представник за довіреністю)

від відповідача - Гаврилюк О.О. (представник за довіреністю)

розглянувши

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії

рішення господарського суду міста Києва

від 21.11.2014 р.

у справі №910/20325/14 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерготранзит"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 74671,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренерготранзит" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії, а саме: здійснити платіжні операції за платіжним дорученням ТОВ "Укренерготранзит" №31 від 13.03.2014 р., вчиняти всі види операцій за рахунком №7001 відповідно до вимог договору та стягнення 74671,23 грн., з яких: 5671,23 грн. процентів за прострочення здійснення платіжних операцій за платіжним дорученням ТОВ "Укренерготранзит" №31 від 13.03.2014 р., 69000 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору №2Р-58Ю від 14.12.2014р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 позов задоволено. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" здійснити платіжні операції за платіжним дорученням №31 від 13.03.2014р. передане для виконання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерготранзит". Стягнуто з Комерційного банку "Південкомбанк" на користь "Укренерготранзит" 5671 (п`ять тисяч шістсот сімдесят одну) грн. 23 коп. - процентів за прострочення здійснення платіжних доручень, 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн. - пені, судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає про те, що судом не були враховані вимоги статей 26, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії на рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 04.02.2015 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2015 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 03.03.2015 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив у задоволенні апеляційної скарги в частині скасування рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 щодо стягнення процентів та пені відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЕНЕРГОТРАНЗИТ" (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК", в особі начальника відділення Печерського відділення Київської філії ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" (далі - відповідач), було укладено договір банківського рахунку пакет "Стандартний" в грн. (корпоративний) №2Р-58Ю щодо відкриття ТОВ "УКРЕНЕРГОТРАНЗИТ" рахунку №7001.

Відповідно до п. 1.1. даного договору, Банк зобов'язувався відкрити рахунок на протязі 3 банківських днів з дати прийняття повного пакету документів, приймати і зараховувати на рахунок, що відкривається грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.3. Договору, Банк зобов'язався своєчасно в суворо визначений операційний час з 9-00 до 13-00 годин та з 14-00 до 16-00 годин (крім суботи, неділі та святкових днів) здійснювати обслуговування позивача, відповідно до діючого законодавства. При цьому, згідно п. 4.2. Договору розрахункові документи Клієнта, що надійшли після операційного часу, Банк виконує наступного робочого дня.

Відповідно до п. 4.2. та 4.3. Договору, Банк здійснює банківські операції щодо розрахунків Клієнта за дорученнями Клієнта про списання коштів з рахунку як на відповідному бланку розрахункових документів так і в формі розрахункового документа в електронному вигляді та в межах наявних на рахунку коштів.

З метою здійснення Клієнтом банківських операцій в електронному вигляді, 14.12.2010 року сторонами додатково було укладено договір №2Р-58Ю КБ про розрахункове обслуговування за допомогою системи дистанційного обслуговування, згідно з яким позивач отримав можливість здійснювати операції за своїми рахунками за допомогою комплексу "Клієнт - Банк".

Відповідно до п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2014р. позивач передав для виконання відповідачу платіжне доручення №31 на здійснення оплати ДП "Енергоринок" за електроенергію в березні 2014 року на суму 1000000,00 грн.

Проте, в порушення умов договору, відповідачем не було здійснено за поданим платіжним дорученням перерахування коштів у встановлений законом строк, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок коштів за платіжним дорученням № 31 від 13.03.2014р. на суму 1000000,00 грн., зобов`язати відповідача вчиняти всі операції по рахунку позивача №7001 відповідно до умов договору, стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді 5671,23 грн. - процентів за прострочення перерахунку грошових коштів, 69000,00 грн. - пені.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 1089 Цивільного кодексу України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Задовольняючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок коштів по вказаному платіжному дорученню на суму 1000000,00 грн., стягнення з відповідача пені 69000,00 грн. та 5671,23 грн. процентів за час прострочення здійснення платіжних операцій, що нараховані за період з 18.03.2014 по 25.05.2014р., суд виходив з того, що банк безпідставно не здійснив перерахування грошових коштів платіжному доручення №31 від 13.03.2014р., що відбулось за 2 (два) місяці до введення тимчасової адміністрації.

При цьому, місцевим господарським судом не було враховане наступне.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2014 р. прийнято рішення №37 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк". Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 26.05.2014 р. по 25.08.2014 р.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.08.2014 року №71 дію тимчасової адміністрації продовжено до 25.09.2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 №598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИМ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.09.2014 №101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПІВДЕНКОМБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» строком на 1 рік з 26.09.2014 по 26.09.2015 р. включно.

Відповідно до частини 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

- примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

- нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

- зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

- нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію. Вказаною статтею Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

- припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

- банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості, банку: а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

- нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

- відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

- укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

- втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Відповідно до статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Згідно цієї ж статті вказаного вище закону банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належить, зокрема відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах.

Враховуючи те, що Національним банком України з 26.09.2014 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», а також те, що банківська діяльність звершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, у зв'язку з чим ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахункам власних клієнтів, в тому числі здійснити будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я позивача.

Відповідно до норм п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону не поширюється зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За договором банківського рахунку, укладеного між позивачем та відповідачем, останній зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому чадходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, а клієнт зобов'язується здійснювати оплату наданих банком послуг.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи те, що відповідач є боржником клієнта щодо виконання своїх зобов'язань за договором, а позивач, в свою чергу, є кредитором на користь якого банк (боржник) зобов'язаний виконати зобов'язання, на позивача, як на кредитора банку поширювалися обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не могли бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до банку від часу запровадження в останньому тимчасової адміністрації.

Щодо вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми пені, а також процентів за весь час прострочення здійснення платіжних операцій за платіжними дорученнями позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Щодо нарахування штрафних санкцій під час процедури ліквідації, як вже зазначалося вище, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Що стосується штрафних санкцій нарахованих до введення тимчасової адміністрації, то вимоги щодо їх нарахування відносяться до кредиторських вимог та можуть бути заявлені в порядку визначеному Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. При цьому, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому ст. 45 Закону, а саме: протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

01.10.2014 року були опубліковані відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» в газеті «Голос України» (№ 188 (5938) від 01.10.2014, стор. 9).

Статтею 52 вищезазначеного Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість і порядок погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора.

Колегією суддів встановлено, що 13 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОТРАНЗИТ» звернулося до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» з вимогою визнати його кредитором ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» у сумі залишку коштів на поточному рахунку №7001 - 1039784,10 грн. Інших вимог позивач не пред'являв, у тому числі і щодо штрафних санкцій.

Зазначені кредиторські вимоги прийняті для включення до реєстру кредиторів ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерготранзит" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії, а саме: здійснити платіжні операції за платіжним дорученням ТОВ "Укренерготранзит" №31 від 13.03.2014 р., вчиняти всі види операцій за рахунком №7001 відповідно до вимог договору та стягнення 74671,23 грн., з яких: 5671,23 грн. процентів за прострочення здійснення платіжних операцій за платіжним дорученням ТОВ "Укренерготранзит" №31 від 13.03.2014 р., 69000 грн. пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №910/20325/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерготранзит" (, 04074 м. Київ, проспект Правди 94) в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1522 (одну тисячу двадцять дві) грн. 50 коп.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/20325/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко