ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 19/133/09-16/271/10-23/5009/8094/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,

розглянувши касаційні скаргиУправління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя, Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на постановувід 01.12.2014 Харківського апеляційного господарського суду
у справі № 19/133/09-16/271/10-23/5009/8094/11 господарського суду Запорізької області
за заявою Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя
до боржникаВідкритого акціонерного товариства "АТП 12327", м. Запоріжжя
пробанкрутство
арбітражний керуючий голова комітету кредиторівКирик Віктор Кирилович Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаз Фінанс", м.Київ

в судовому засіданні взяли участь представники:

ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області - Бурашнікова О.С., довір.,
Арбітражний керуючий -Кирик В.К., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.06.2009 порушено провадження у справі № 19/133/09 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "АТП 12327" (далі - ВАТ "АТП 12327", Боржник, Товариство) за заявою Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених в нього змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Запорізької області від 16.01.2014 (суддя - Шевченко Т.М.) відмовлено у затвердженні мирової угоди, Товариство визнано банкрутом, відносно неї відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Кирика В.К.

Не погодившись із цією постановою суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Лаз Фінанс" (далі - ТОВ "Лаз Фінанс") звернулося до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову господарського суду Запорізької області від 16.01.2014 та передати справу до господарського суду Запорізької області для розгляду зі стадії розпорядження майном боржника.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 (головуючий суддя - Пуль О.А., судді: Білоусова Я.О., Шевель О.В.) апеляційну скаргу ТОВ "Лаз Фінанс" задоволено, постанову господарського суду Запорізької області від 16.01.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області у процедурі розпорядження майном в іншому складі суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - Інспекція) звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя (далі - Фонд) з касаційною скаргою та уточненням до неї, в яких просять скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014, а постанову господарського суду Запорізької області від 16.01.2014 залишити в силі.

Касаційні скарги мотивовані порушенням апеляційним судом норм матеріального права, а також норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представника Інспекції та арбітражного керуючого, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Скасовуючи постанову про визнання Товариства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та ухвалюючи рішення про передачу справи на новий розгляд до господарського суду Запорізької області у процедурі розпорядження майном, суд апеляційної інстанції виходив з того що, матеріалами справи не підтверджується неспроможність ВАТ "АТП 12327" через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів та неспроможність відновити свою платоспроможність станом на день прийняття оскаржуваного судового рішення.

При цьому, апеляційний суд, погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову в затвердженні мирової угоди з підстав порушення порядку її укладання, оскільки засідання комітету кредиторів 14.01.2014 проведено у відсутності ПАТ "УкрСиббанк", яке як член комітету кредиторів не було повідомлений належним чином про його проведення, дане засідання не можна вважати повноважним, а прийняте на ньому рішення про укладення мирової угоди правомірним. Зазначений висновок не заперечується заявниками касаційних скарг.

Заперечуючи висновки апеляційного суду щодо скасування постанови від 16.01.2014 та передачу справи на новий розгляд у процедурі розпорядження майном, Фонд зазначає, що процедура розпорядження майном ВАТ "АТП 12327" триває з 2011 року, жодних ефективних заходів для поліпшення економічного стану Боржника не прийнято, конкретних доказів можливості погашення заборгованості без застосування ліквідаційної процедури не надано, залишення в силі оскаржуваної постанови призведе до затягування процедури визнання Товариства банкрутом та не матиме ніякої ефективності. До того ж, Інспекція вказує, що враховуючи відсутність доходу у ВАТ "АТП 12327", який офіційно задекларовано Боржником, у останнього відсутні достатні активи для відновлення платоспроможності; за час процедури розпорядження майном комітетом кредиторів не було прийнято відповідного рішення щодо подальших судових процедур у справі про банкрутство.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони суперечать нормам діючого законодавства та встановленим судом обставинам справи.

Відповідно до ст. 1 Закону суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

За приписами ст. 22 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Отже, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити недостатність майна для задоволення вимог кредиторів та в обов'язковому порядку повинен з'ясувати як актив, так і пасив боржника та співставити дані обох величин.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 13 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна) зобов'язаний вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; виявляти ознаки фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність; відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника.

Отже, відомості про актив боржника на час визнання боржника банкрутом мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан боржника, а також у балансі боржника.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника надається в підсумковому засіданні суду в процедурі розпорядження майном боржника.

Таким чином, перед відкриттям ліквідаційної процедури суд має з'ясувати наявність або відсутність у боржника ознак банкрутства: зокрема, наявність непогашених, визнаних судом грошових вимог кредиторів; недостатність майнових активів на покриття боргових зобов'язань (співвідношення активу та пасиву); незадовільний результат застосування заходів щодо фінансового оздоровлення. При наявності усіх перелічених ознак суд має підстави для визнання боржника банкрутом.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно ВАТ "АТП № 12327" неодноразово господарським судом Запорізької області застосовано ліквідаційну процедуру. При цьому, постанови господарського суду Запорізької області у даній справі від 19.10.2009 та від 26.05.2011 були скасовані апеляційною (постанова від 14.09.2011) та касаційною інстанціями (постанови від 24.02.2010, від 30.11.2011) з направленням даної справи на новий розгляд на стадію розпорядження майном з вказівкою щодо з'ясування активів та пасивів боржника і співставлення їх величини з метою визначення перевищення грошових зобов'язань боржника над його майном.

Однак, як встановлено апеляційним судом, з 27.12.2011 (ухвала господарського суду Запорізької області про прийняття справи до розгляду після скасування постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.09.2011 постанови господарського суду Запорізької області від 26.05.2011 і передачі справи на новий розгляд на стадію розпорядження майном) до моменту винесення постанови від 16.01.2014 про визнання ВАТ "АТП № 12327" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, в матеріалах справи відсутні відомості та належні докази стосовно наявності у Боржника ознак банкрутства, зокрема, матеріали справи не містять даних щодо неоплатності грошових зобов'язань боржника, щодо недостатності майнових активів Товариства для погашення грошових вимог кредиторів.

Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, господарський суд може визнати боржника банкрутом та застосувати ліквідаційну процедуру у тому випадку, коли комітет кредиторів у порушення приписів Закону про банкрутство не надає у встановлені законом строки суду клопотання про застосування до боржника наступної судової процедури, затягує процедуру банкрутства без об'єктивних причин, не обґрунтовує належним чином неможливість прийняття такого рішення, але господарський суд має обґрунтувати своє рішення наявними у справі належними та допустимими доказами, зокрема, відсутністю майна або неможливістю за рахунок наявного у боржника майна вимоги кредиторів, або неможливістю відновити платоспроможність через застосування процедур санації та мирової угоди.

В порушення приписів ст. 11112 ГПК України, суд першої інстанції при розгляді даної справи не виконав вказівки суду касаційної інстанції, що містилися в постанові Вищого господарського суду України від 30.11.2011 та не обґрунтував належними та допустимими доказами постанову про визнання Боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Натомість, апеляційним судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів проведення арбітражними керуючими заходів щодо виявлення майна боржника (рухомого, нерухомого, коштів, дебіторської заборгованості тощо), проведення інвентаризації та оцінки майна, здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності з обґрунтованими висновками щодо можливості або неможливості відновити платоспроможність боржника, доцільність або недоцільність введення процедури санації, висновками щодо виявлення ознак доведення боржника до банкрутства, фіктивного банкрутства або приховування банкрутства, як того вимагає закон та методичні рекомендації державного органу з питань банкрутства.

Суд касаційної інстанції погоджується з апеляційним судом, що відомості про майнові активи, які надані боржником на момент порушення справи про банкрутство (оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках станом на 01.06.2009), не можуть бути взяті судом до уваги як єдиний доказ наявності майна при прийнятті судом постанови про визнання боржника банкрутом 16.01.2014 без відповідного аналізу майнового стану боржника за весь час з моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

Це ж стосується і звіту про проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника на 01.01.2009 та звіту станом на 01.01.2011, які не можуть бути належними доказами без відповідного аналізу фінансового та майнового стану ВАТ "АТП № 12327" протягом наступних 2011, 2012, 2013 років.

Беручи до уваги, що при винесенні постанови від 16.01.2014 судом не виконано вказівки постанови касаційної інстанції, не з'ясовано обставини щодо майнового стану боржника, неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції про скасування постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та передачу справи на новий розгляд до господарського суду на стадію розпорядження майном.

За таких обставин, доводи заявників касаційних скарг не спростовують висновків апеляційного суду. При цьому, зокрема, доводи Інспекції щодо відсутності активів боржника, погашення кредиторських вимог ТОВ "ЛАЗ Фінанс" у серпні 2012 року, були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції та відхилені, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами ст.ст. 1, 31, 13, 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін), ст. 205 Господарського кодексу України, ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 у справі № 19/133/09-16/271/10-23/5009/8094/11 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 27.02.2015