ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 15-31-22/16-09-380
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Панової І.Ю.,
суддів - Білошкап О.В.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ТОВ "Дукла" - Целіка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 по справі №15-31-22/16-09-380 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" до Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" про стягнення 439 138,58 грн., -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.12.2010 (суддя Петров В.С.) частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" до Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс", стягнуто з відповідача на користь позивача витрати з утримання та зберігання племінних корів породи українська червона-ряба молочна в розмірі 391 876,87 грн., 39 715,77 грн. витрат по сплаті державного мита та 105,30 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 (колегія суддів: Лисенко В.А. - головуючий, Колоколов С.І., Ярош А.І.) рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2010 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено, а судові витрати по справі стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" на користь Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" у розмірі 2 195,69 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукла" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014, а рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2010 залишити в силі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представника ТОВ "Дукла", перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2009р. ТОВ "Дукла" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом (з урахуванням уточнення) про стягнення з Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" на свою користь 439 138 грн. 58 коп. витрат на утримання та зберігання належних на праві власності відповідачу 151 голови племінних корів породи українська червоно-ряба молочна за період з 14.09.2006 по 20.04.2007.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що зазначена кількість корів була передана позивачеві на зберігання та утримання 14.09.2006 органами державної виконавчої служби в процесі виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2006 у справі № Б29/229/05 та була вилучена органами державної виконавчої служби 20.04.2007 на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 21.03.2007 у справі № 29/273-05-7934. Власником цих корів є відповідач у справі, а тому останній відповідно до вимог ч. 3 ст. 390 ЦК України повинний відшкодувати позивачеві понесені витрати на утримання та зберігання корів.

Задовольняючи частково позов ТОВ "Дукла", суд першої інстанції послався на те, що загальна сума понесених позивачем витрат на утримання та зберігання корів за період фактичного находження великої рогатої худоби з 14.09.2006 по 20.04.2007 складає 391 876, 87 грн., а саме з 14.09.2006 - моменту набрання чинності постанови Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006, відповідач є власником 160 корів породи українська червоно-ряба молочна, отже понесені позивачем витрати на утримання та зберігання корів в розмірі 391 876, 87 грн. мають бути стягненні з відповідача на користь позивача.

Переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 101 ГПК України, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції та прийняв нове рішення про відмову у задоволенні позову виходячи з того, що відповідно до ч. 3 ст. 390 ЦК України право у відповідача на повернення від позивача корів виникло не з 14.09.2006 (з моменту фактичного зберігання корів), а з моменту права на повернення майна саме від позивача, оскільки ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2007 року по справі № 29/273-05-7934 було замінено спосіб виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006 шляхом вилучення корів племінних тільних породи українська червоно - ряба в кількості 160 голів від будь - яких фізичних або юридичних осіб, які отримали або придбали їх від Приватного підприємства "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" незалежно на будь - яких підставах та передати їх власнику - Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс". До цього часу позивач вважався добросовісним набувачем майна, оскільки зберігав майно на підставі судових актів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 14.11.2005 порушено провадження у справі № Б29/229/05 про визнання Приватного підприємства "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" банкрутом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2006 вжиті заходи до забезпечення вимог кредиторів шляхом вилучення у боржника - Приватного підприємства "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" 160 племінних корів породи української червоно - рябої молочної та передання їх на відповідальне зберігання ТОВ "Дукла" до вирішення справи № Б29/229/05.

14.09.2006 органами державної виконавчої служби на виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2006 у справі № Б29/229/05 ТОВ "Дукла" передано на зберігання та утримання 160 голів племінних корів породи українська червоно-ряба молочна.

Крім того, рішенням господарського суду Одеської області від 25.11.2005 р. у справі №29/273-05-7934 визнано право власності на корів племінних в кількості 160 голів за Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерну "Украгротехсервіс", розірвано договір про співробітництво у виробництві продукції тваринництва від 16.10.1999р., укладеного між КСП ім. М.О. Посмітного та Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерну "Украгротехсервіс", зобов'язано ПП "Агрофірма iм. М.О. Посмітного" повернути Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс" кopiв племінних в кількості 160 голів і стягнуто з ПП "Агрофірма iм. М.О. Посмітного" на користь Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" судові витрати. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006 р., яка залишена без змін постановою Верховного Суду України від 13.03.2007, рішення господарського суду Одеської області від 25.11.2005 р. по справі № 29/273-05-7934 змінено, резолютивну частину зазначеного рішення суду викладено в наступній редакції: "Позов Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" задовольнити частково. Визнати за Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерну "Украгротехсервіс" право власності на корів племінних тільних породи українська червоно-ряба в кількості 160 (сто шістдесят) голів і овець в кількості 450 (чотириста п'ятдесят) голів. Визнати недійсним договір застави від 03 грудня 2004 р. за № 12954, укладеного між Приватним підприємством "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" і Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Одеської філії АТ "Укрінбанк" в частині передачі в заставу корів племінних тільних породи українська червоно-ряба в кількості 160 (сто шістдесят) голів і овець в кількості 450 (чотириста п'ятдесят) голів. Зобов'язати Приватне підприємство "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" повернути Південному регіональному відділенню концерну "Украгротехсервіс" корів племінних тільних породи українська червоно-ряба в кількості 160 (сто шістдесят) голів і овець в кількості 450 (чотириста п'ятдесят) голів. В решті зазначене рішення суду залишити без змін."

Між тим, ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2007 року по справі № 29/273-05-7934 змінено спосіб виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006 шляхом вилучення корів племінних тільних породи українська червоно - ряба в кількості 160 голів від будь - яких фізичних або юридичних осіб, які отримали або придбали їх від Приватного підприємства "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" незалежно на будь - яких підставах та передати їх власнику - Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс".

20.04.2007 на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 21.03.2007 у справі № 29/273-05-7934 органами державної виконавчої служби було вчинено дії по вилученню у ПП "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" 151 корови породи українська червоно-ряба молочна, право власності яких було визнано за Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерном "Украгротехсервіс" шляхом їх фактичного вилучення у ТОВ "Дукла".

У січні 2009 року ТОВ "Дукла" звернулося з позовом (з урахуванням уточнення) про стягнення з Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" 439 138,58 грн. витрат, понесених на утримання належних останньому 151 голови племінних корів породи українська червоно-ряба молочна за період з 14.09.2006 по 20.04.2007.

Так, переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до ст. 101 ГПК України, суд апеляційної інстанції встановив, що право у відповідача на повернення корів племінних тільних породи українська червоно-ряба в кількості 160 (сто шістдесят) голів від позивача виникло не з 14.09.2006 (з моменту фактичного зберігання корів), а з моменту права повернення майна саме від позивача, оскільки ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2007 року по справі № 29/273-05-7934 було замінено спосіб виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006 шляхом вилучення корів племінних тільних породи українська червоно - ряба в кількості 160 голів від будь - яких фізичних або юридичних осіб, які отримали або придбали їх від Приватного підприємства "Агрофірма ім. М.О. Посмітного" незалежно на будь - яких підставах, та передати їх власнику - Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс".

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Отже, як вірно встановив суд апеляційної інстанції, до цього часу, тобто до 21.03.2007, позивач вважався добросовісним набувачем майна, оскільки зберігав майно на підставі судових документів і у відповідача було відсутнє право на повернення майна саме від позивача.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому, згідно зі статтею 43 ГПК України, наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з частиною 1 статті 33, частиною 2 статті 34 та частиною 2 статті 36 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Отже, суд апеляційної інстанції, дослідивши в повному обсязі всі фактичні обставини справи відповідно до ст.ст. 99-101 ГПК України та надавши відповідну правову оцінку наданим сторонами доказам, дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами в порядку ст.ст. 32, 33 ГПК України понесення ним витрат на утримання 151 корови, переданих на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2006 у справі № Б29/229/05 в період з 14.09.2006 по 20.04.2007 в розмірі 391 876, 87 грн.

Згідно статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або в постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи заявника касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статті 1117 ГПК України.

З урахуванням вищевикладеного та виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 прийнята у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, тому підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 у справі № 15-31-22/16-09-380 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді:Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.