ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 910/17387/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представників сторін
від позивачаГерасименка В.В.,
від відповідача Циганина Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 року
у справі№ 910/17387/14 Господарського суду міста Києва
за позовомЛьвівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка
доДержавного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1. Національного агентства з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів; 2. Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі міста Львова Львівської області
простягнення 148666,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" (надалі - ДП "Фінансування інфраструктурних проектів", відповідач) про стягнення 148666,33 грн - три відсотки річних за порушення зобов'язання щодо надання безповоротної фінансової допомоги за договором № 22/2011 від 07.06.2011 року в сумі 2474382,62 грн, що була стягнута за рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2013 року у справі № 910/9703/13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року (суддя Головатюк Л.Д.) позовні вимоги Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ДП "Фінансування інфраструктурних проектів" на користь Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка 3 % річних в сумі 148666,33 грн та судовий збір у розмірі 2973,33 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 року (у складі колегії суддів: Жук Г.А. (головуючий), Мальченко А.О., Суховий В.Г.) рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року скасовано, прийнято нове рішення. В задоволенні вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильність висновків суду апеляційної інстанції щодо правової природи договору безповоротної фінансової допомоги та порушення судом норм ст.ст. 598 - 609, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

ДП "Фінансування інфраструктурних проектів" подало відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову у справі № 910/17387/14 залишити без змін.

У судовому засіданні 25.02.2015 року оголошувалась перерва.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши згідно ст.ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору про надання фінансової допомоги на безповоротній основі № 22/2011 від 07.06.2011 року (далі - договір).

Згідно з умов договору відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених договором, отримувачу фінансову допомогу на безповоротній основі у розмірі 4200000,00 грн, а отримувач зобов'язується використати її відповідно до мети надання, за цільовим призначенням - виконання робіт по реконструкції гуртожитку з добудовою мансардного поверху на вул. Зелена, 96 у м. Львові відповідно до вимог проектної, кошторисної та договірної документації.

Додатковою угодою № 2 від 12.12.2011 року до договору про надання фінансової допомоги на безповоротній основі № 22/2011 сторони збільшили суму фінансової допомоги на безповоротній основі на 3500000,00 грн та погодили, що відповідач в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає позивачу фінансову допомогу на безповоротній основі у розмірі 7700000,00 грн, а отримувач зобов'язується використати її відповідно до мети надання, за цільовим призначенням та на умовах, визначених договором.

Суди встановили, що відповідач перерахував фінансову допомогу: 29.07.2011 року - 350000,00 грн; 08.08.2011 року - 870 000,00 грн; 26.09.2011 року -1050000,00 грн; 28.11.2011 року - 1580 000,00 грн. Всього - 4200000,00 грн.

Додаткові кошти в сумі 2474382,62 грн, що передбачалися додатковою угодою № 2 до договору, були виплачені 13.12.2013 року після прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2013 року у справі № 910/9703/13 про залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2013 року у справі № 910/9703/13, яким було присуджено стягнути з відповідача на користь позивача 2474382,62 грн суми безповоротної фінансової допомоги.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до п. 3.2 договору сторони визначили, що фінансова допомога надається у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок отримувача, відкритий в органах Державного казначейства України відповідно до Порядку використання запозичених у 2010 році коштів для виконання Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 27.10.2010 року.

Відповідно до цього Порядку фінансова допомога на закупівлю товарів, робіт і послуг надавалась на відкритий в органах Державного казначейства балансовий рахунок позивача і могла бути використана для здійснення платежів лише при умові надання позивачем пакета документів, визначених п. 11 Порядку, і могла бути використана ним виключно в передбачених Порядком та договором цілях на виконання Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ДП "Фінансування інфраструктурних проектів" прострочило грошове зобов'язання щодо перерахування позивачу коштів по договору про надання фінансової допомоги на безповоротній основі, що встановлено рішенням господарського суду від 31.07.2013 року в іншій № 910/9703/13, тому повинен на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити 3 % в розмірі 148666,33 грн, нарахованих на суму безповоротної фінансової допомоги в розмірі 2474382,62 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд виходив з того, що договір про надання фінансової допомоги на безповоротній основі, на підставі якого у сторін виникли зобов'язальні правовідносини, за своєю правовою природою є реальним правочином, вважається укладеним з моменту фактичного надання фінансової допомоги, тому саме з дня надання безповоротної фінансової допомоги у сторін виникають права та обов'язки, пов'язані з наданням цих коштів. Враховуючи правову природу договору, який містить ознаки договору дарування, а також зважаючи на те, що Львівська національна музична академія імені М. В. Лисенка не є кредитором в розумінні ст. 625 ЦК України, оскільки надані кошти не належали їй, а перераховувались на спеціальний казначейський рахунок позивача для подальшого їх спрямування підрядним організаціям виключно на оплату робіт і послуг з реконструкції гуртожитку, Київський апеляційний господарський суд України дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення трьох процентів річних, нарахованої на суму безповоротної фінансової допомоги, у порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань.

У силу положень ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Суд наголошує, що у справі, яка є предметом перегляду, цивільні права та обов'язки сторін виникли не на підставі рішення про стягнення заборгованості у справі № 910/9703/13. Таке рішення про присудження лише підтверджує наявність цих прав та обов'язків та є засобом примусового виконання існуючих прав, що виникли з договору. Зокрема, у цій справі між сторонами виникли правовідносини за договором надання фінансової допомоги на безповоротній основі з цільовим призначенням, який за своєю правовою природою є договором пожертви (є різновидом договору дарування).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 729 ЦК України пожертвою є дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей та цінних паперів, особам, встановленим ч. 1 ст. 720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети. До договору про пожертву застосовуються положення про договір дарування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 цієї статті договір про пожертву є укладеним з моменту прийняття пожертви, у зв'язку із чим виключається можливість вимагати від ДП "Фінансування інфраструктурних проектів" сплати трьох процентів річних, нарахованої на суму безповоротної фінансової допомоги, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незастосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку апеляційного суду. Постанова апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2014 року у справі № 910/17387/14 - без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
СуддяСтратієнко Л.В.