РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015Справа №910/131/15-г

За позовом Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства

«Газкотлоспецмонтажналадка»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Южтехстрой»

Про стягнення 41 154,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідачів не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства «Газкотлоспецмонтажналадка» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Южтехстрой» 41 154,00 грн. заборгованості за договором субпідряду № 534 від 16.11.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі № 910/131/15-г та призначено справу до розгляду на 27.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2015, у зв'язку з нез'явленням представників сторін в судове засідання та невиконанням сторонами вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 12.01.2015, розгляд справи № 910/131/15-г було відкладено до 10.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2015, у зв'язку з нез'явленням представників сторін в судове засідання та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 12.01.2015 та ухвали від 27.01.2015, розгляд справи № 910/131/15-г було відкладено до 24.02.2015.

Позивач в судове засідання 24.02.2015 не з'явився.

Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання 24.02.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 12.01.2015 та ухвал від 27.01.2015, від 10.02.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, Червонопільська, 11/13, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 10.02.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт з ухвалою від 12.01.2015 був повернутий до суду відділенням поштового зв'язку Київ-123 з довідкою форми-20 без вручення адресату з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання». Докази вручення або не вручення інших ухвал до суду не надійшли.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.11.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Южтехстрой» (генпідрядник) та Приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством «Газкотлоспецмонтажналадка» (субпідрядник) було укладено договір субпідряду № 534 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до кошторисної документації та умов договору реконструкцію котельної Бориславської ЦРБ в складі будівництва центральної районної лікарні в м. Берислав (1 етап) (далі - робіт).

Згідно п. 1.2. договору адресою місцезнаходження об'єкту є: Херсонська обл., Бориславський р-н, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 124.

Відповідно до п. 1.3. договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання субпідряднику, визначені кошторисною документацією, яка є невід'ємною частиною договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору вартість виконаних позивачем робіт повністю не сплатив, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 41 154,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Згідно з п. 3.1. договору договірна ціна робіт визначена на основі кошторису, що є невід'ємною частиною договору, і складає 41 154,00 грн. в т.ч ПДВ 20%

Відповідно до п. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2. договору субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт протягом 5 (п'яти) днів з дня укладення договору та завершити виконання робіт до 29.12.2011.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

За умовами п. 4.2. договору приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (форми КБ-2В та КБ-3).

В матеріалах справи наявні акт (форми КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт № 1/517/30 від 23.12.2011 за грудень 2011 року та довідка (форми КБ-3) № 1/517/30 від 23.12.2011, які підтверджують виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт на суму 41 154,00 грн.

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 4.2. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися поетапно, шляхом перерахування фінансових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (форми КБ-2В та КБ-3) не пізніше трьох банківських днів з моменту оплати даних робіт замовником робіт (Бериславською районною державною адміністрацією) генпідряднику.

Згідно з ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тобто вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення у зобов'язанні строку (терміну) його виконання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати. В іншому ж випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Сторони у п. 4.2. договору визначили строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати виконаних робіт вказівкою на обставини надходження коштів від замовника.

Проте, така подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, оскільки вона залежить від суб'єктивної поведінки замовника.

Враховуючи викладене, умови укладеного між сторонами договору не містять конкретного строку виконання зобов'язання відповідачем, а тому позивач вправі вимагати його виконання у порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, шляхом пред'явлення вимоги у будь-який час.

Доказів в підтвердження того, що позивач звертався з вимогою до відповідача про виконання зобов'язання по сплаті виконаних робіт в сумі 41 154,00 грн. не подано, а отже у відповідача не настав строк виконання цього зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не було належним чином доведено порушень умов договору відповідачем щодо несвоєчасної сплати виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства «Газкотлоспецмонтажналадка» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.03.2015.

Суддя В.В.Сівакова