РІШЕННЯ

"18" лютого 2015 р.Справа № 921/93/15-г/14
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави, вул. Листопадова, 4, м.Тернопіль, 46000 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м.Тернопіль, 46000

до Чортківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, вул. Сонячна, 7, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

про стягнення збитків в сумі 46 833,11 грн.

за участю представників:

позивача: Ференц Е.М., довіреність № 1-3/304 від 18.02.15 р.

прокурора: Вигонна І.В., посвідчення № 023747 від 19.12.13 р.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників позивача та прокуратури.

Суть справи: За результатами розгляду поданого заступником прокурора Тернопільської області в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області позову до Чортківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення збитків в сумі 46 833,11 грн., господарський суд Тернопільської області визнав подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви і, як наслідок, ухвалою суду від 02.02.2015р. порушив провадження у справі та призначив її до розгляду на 18.02.2015р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, що підтримані в судовому засіданні повноважним представником та прокурором, позивач посилається на порушення господарюючим суб'єктом вимог природоохоронного законодавства, внаслідок скидання забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням ГДС в р. Серет, чим державі завдано збитки, стягнення яких і є предметом судового розгляду.

Відповідач участі свого повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив. Однак, на адресу суду від Виробничого управління надійшов відзив на позов № 66 від 06.02.2015р., яким останнє проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на відсутність його вини у скоєному правопорушенні. При цьому пояснює, що слабка матеріально-технічна база, зокрема, незадовільний технічних стан споруд та мереж спричинені неналежним державним фінансуванням. Просить в позові відмовити.

Приймаючи до уваги, що явка представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою, справа розглядається за правилами ст.75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, пояснення представника позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності та дослідивши норми чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", ст. 29 ГПК України, на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст. 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон) визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, дотриманням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів (ст. 20 Закону).

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. №454/2011).

В свою чергу, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991р., використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Приписами вказаного Закону та Водного кодексу України зазначено, що усі води підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій.

Види і порядок водокористування передбачені законодавцем у главі 10 Водного кодексу України. Зокрема, стаття 48 названого нормативного акту закріплює поняття спеціального водокористування, яке є забором води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використанням води та скиданням забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Водночас, приписами п.3, 9. ст. 44 цього ж кодексу передбачено обов'язок користувачів здійснювати таке водокористування лише за наявності дозволу та з дотриманням встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Як вбачається із матеріалів справи, Чортківське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства засноване на комунальній власності Чортківською міською радою та здійснює діяльність із забезпечення споживачів централізованим водопостачанням та водовідведенням відповідно до ліцензії, виданої Тернопільською обласною державною адміністрацією серії АС № 186357 від 01.07.2013р.

28-30.05.2014р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Міщієм М.С. згідно направлення № 577 від 26.05.2014р. та на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області № 65 від 21.03.2014р. проведено планову перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства

У ході перевірки, встановлено, що виробниче управління здійснює спеціальне водокористування, у тому числі скидання забруднюючих речовин із зворотними водами у річку Серет, на підставі дозволу на спеціальне водокористування № 1374 "А"/ТЕР виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області з терміном дії до 04.07.2014р., невід'ємною частиною якого є затверджений проект нормативів гранично -допустимого скиду забруднюючих речовин у річку Серет.

За результатами проведеного заходу, контролюючим органом складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 30.05.2014р., в якому зафіксовано факт порушення підприємством приписів п. 6 ст. 70 Водного кодексу України, шляхом скидання з очисних споруд каналізації м. Чорткова недостатньо очищених стічних вод.

В той же час, із вказаного акту слідує, що на час проведення перевірки виробничим управлінням не виконувалось рішення заступника головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області № 42 від 29.09.2011р. про тимчасову заборону (зупинення) скиду забруднюючих речовин із зворотними водами у р. Серет з перевищенням нормативу ГДС, що є порушенням вказівок ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Так, за правилами ст. 70 Водного кодексу України скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони, зокрема, за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Згідно із статтею 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

У зв'язку з виявленими порушеннями, Відділом інструментального лабораторного контролю 28.05.2014р. відібрано проби стічних вод, а також проведено вимірювання показників їх складу та властивостей. Про наслідки здійсненого дослідження зазначено у протоколах № 47, 49, 50 від 03.06.2014р., № 12 від 21.03.2012р. та № 64 від 24.09.2012р.

Таким чином, перевіркою встановлено скидання відповідачем протягом 01.01.2013р.-30.05.2014р. 747,6 тис. м. куб. стічних вод з перевищенням ГДС у водний об'єкт господарсько-побутового використання.

По факту зафіксованого правопорушення, посадовою особою контролюючого органу складено протокол № 000755 від 30.05.2014р. про вчинення начальником водопровідно-каналізаційного господарства адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.59 КУпАП та винесено постанову № 24 від 30.05.2014р. про стягнення з порушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу, який сплачений останнім згідно квитанції від 06.06.2014р.

В подальшому, державним інспектором винесено припис № 3-1/2579 від 02.06.2014р., яким відповідача зобов'язано до 04.08.2014р. вжити невідкладних заходів щодо недопущення скиду зворотних вод з перевищенням ГДС забруднюючих речовин у р. Серет.

Втім, на час звернення до суду із позовом, даний акт індивідуальної дії підприємством не виконаний.

Відповідно до Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008 року, акт перевірки - це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства та його дотримання, а відтак, зазначений акт слід розцінювати як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення природоохоронного законодавства.

Окрім цього, доказів оскарження дій по складанню зазначеного акта у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, а відтак, на час вирішення спору він є чинним. Більш того, наведені обставини не заперечуються і самим комунальним підприємством.

Разом з тим, у відзиві на позов № 66 від 06.02.2015р., суб'єкт господарювання просить у позові відмовити з підстав відсутності в його діях вини як необхідного елементу складу цивільного правопорушення. Дані твердження сторони у справі ґрунтуються на відсутності державного фінансування, яке необхідне для реконструкції біологічних очисних споруд м. Чорткова. При цьому, зазначає, що для вирішення проблем з якістю водопостачання та ефективністю очищення стоків Чортківською районною державною адміністрацією було затверджено районну програму "Питна вода Чортківщини" на 2011-2015 роки, для виконання якої, згідно розпорядження Чортківської РДА №363 від 18.05.2011р., потрібно 29899,0 тис. грн. Втім, ані з місцевого, ані з обласного чи державного бюджетів вказані кошти не надходили, а неодноразові звернення у різні інстанції не дали позитивного результату. Крім цього, звертає увагу суду, що Чортківське ВУВКГ є некомерційним підприємством та перебуває на межі банкрутства, а тому стягнення заявлених позивачем збитків у повному обсязі призведе до припинення водопостачання населення, неспроможності виплати заробітну плату його працівникам та зупинення господарської діяльності вцілому.

Статтями 110 та 111 Водного кодексу України , приписи яких кореспондуються із вимогами ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачено відповідальність осіб винних у порушенні водного законодавства та законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а також обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну ними, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до пунктів 5, 6 Рекомендацій Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 ЦК України, застосовують і при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, як норми Водного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", так і Методики №389 оперують поняттям "винної особи", що цілком відповідає положенням Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.

Матеріали справи свідчать про вжиття відповідачем певних, хоча і недостатніх заходів для усунення наявних порушень. Зокрема, на виконання програми "Питна вода Чортківщини" останнім було виготовлено проектну документацію реконструкції очисних споруд та проведено комплексну експертизу та, окрім цього, підприємство неодноразово зверталось із листами про виділення коштів.

Однак, чинне водне законодавство не визначає обставини необхідності безперебійного забезпечення потреб населення у питному водопостачанні та відсутності бюджетного фінансування в якості підстав для звільнення водокористувача від обов'язку вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води у контрольних створах.

Водночас, законодавець не ставить обов'язок дотримання природоохоронного законодавства в залежність від організаційно-правової форми підприємства - водокодокористувача чи джерел його фінансування. Слід також зазначити, що на момент проведення Держекоінспекцією перевірки діяла заборона на скид неочищених зворотних вод у р. Серет, впроваджена рішенням № 42 від 29.09.2011р., яка відповідачем проігнорована.

На переконання суду, обставини на які посилається комунальне підприємство, можуть слугувати при їх належному доведені підставою для надання розстрочки чи відстрочки виконання судового рішення. Проте, вони не звільняють останнього від відшкодування збитків, завданих у зв'язку з недотриманням встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що факт перевищення концентрації забруднюючих речовин у зворотних водах, що відносяться до р. Серет підтверджується наявними у справі доказами і підприємством у встановленому порядку не спростований, суд дійшов висновку, що відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати завдані державі збитки.

Порядок розрахунку шкоди, яка підлягає відшкодуванню, передбачений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009р. та зареєстрована в Мінюсті 14.08.2009р. за № 767/16783.

За обрахунками контролюючого органу, сума заподіяних відповідачем збитків внаслідок скидів забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням гранично-допустимих скидів становить 46 833,11 грн. (копія розрахунку знаходиться в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області направлено відповідачу претензію №1-1/3378 від 15.07.2014р. для добровільного відшкодування ним завданих збитків, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Враховуючи наведене вище, з урахуванням порушення відповідачем норм природоохоронного законодавства та відсутність в матеріалах справи доказів відшкодування спричиненої шкоди, господарський суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки підтвердженні матеріалами справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Статтею 49 ГПК України передбачено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету.

Згідно з п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI до осіб, звільнених від сплати судового збору відносяться органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до ст. 4 вищевказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73 080 грн.).

Приймаючи до уваги, що заступник прокурора звернувся до господарського суду 29.01.2015р., судовий збір у розмірі 1 827 грн. покладається на відповідача та стягується у дохід Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 20, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 75, 82- 85, 115-117 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Чортківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, вул. Сонячна, 7, м. Чортків, Тернопільська область, 48500 (ідентифікаційний код 03353851) 46 833 (сорок шість тисяч вісімсот тридцять три) грн. 11 коп. збитків, заподіяних державі порушенням природоохоронного законодавства в наступних частинах:

- 30%, що становить 14 049 (чотирнадцять тисяч сорок дев'ять) грн. 93 коп. в доход спеціального фонду Державного бюджету України;

- 50%, що становить 23 416 (двадцять три тисячі чотириста шістнадцять) грн. 55 коп. в доход спеціального фонду місцевого бюджету Чортківської міської ради;

- 20%, що становить 9 366 (девять тисяч триста шістдесят шість) грн. 62 коп. в доход спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради на р/р 0555, код бюджету 24062100, МФО 838012, ідентифікаційний код одержувача 37938481 в ГУДКСУ у Тернопільській області.

3. Стягнути з Чортківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, вул. Сонячна, 7, м. Чортків, Тернопільська область, 48500 (ідентифікаційний код 03353851) в дохід Державного бюджету України на рахунок 3002 у ГУ ДКСУ у Тернопільській області, одержувач УДКСУ м. Тернопіль, код класифікації доходів бюджету 22030001, , МФО 838012, призначення платежу: "Судовий збір", код 03500022, Пункт 2.1; - 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 27.02.2015р.

Суддя О.В. Руденко