ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 923/1571/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Шевченко В.В., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Миргородський Б.М. (за довіреністю),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Євроклас»

на рішення господарського суду Херсонської області від 06.01.2015

по справі № 923/1571/14

за позовом Приватного підприємства «Клінкер»

до Приватного підприємства «Євроклас»

про стягнення 85 713,80 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 03.03.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року Приватне підприємство «Клінкер» (далі - ПП «Клінкер», позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Приватного підприємства «Євроклас» (далі - ПП «Євроклас», відповідач) про стягнення 85 713,80 грн. боргу та 1 827, 00 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав свої обов'язки щодо розрахунків за товар, поставлений йому позивачем за видатковими накладними в травні, червні та липні 2014 року за усною домовленістю сторін.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.01.2015 позов ПП «Клінкер» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 70 713,80 грн. та 1 827, 00 грн. судового збору, у зв'язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог в цій частині. Провадження у справі в частині стягнення в сумі боргу в розмірі 15 000,00 грн. - припинено, у зв'язку з перерахуванням даної суми відповідачем позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним рішення, ПП «Євроклас» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та стягнути з позивача на користь позивача витрати на розгляд апеляційної скарги згідно платіжних доручень.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення господарського суду винесено при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представник відповідача належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.02.2015, проте в судове засідання він не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 про прийняття апеляційної скарги до провадження у даній справі явка представників сторін не визнавалась обов'язковою. Крім цього, у п. 6 вищевказаної ухвали зазначено, що нез'явлення представників сторін у судове засідання апеляційної інстанції не тягне за собою перенесення судового розгляду на інші строки і не є перешкодою для розгляду скарги по суті, за таких обставин судова колегія вважає, що матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2015 заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «Клінкер» та ПП «Євроклас» склались господарські зобов'язання з купівлі-продажу товарів на підставі ч.1 ст.173, ч.1 ст.175 ГК України та, які, згідно ч.1 ст.181 ГК України, оформлені у спрощений спосіб - шляхом підписання видаткових накладних.

На підтвердження того, що в період з 03.05.2014 по 30.07.2014 позивач поставляв відповідачеві товар, в матеріалах справи наявні засвідчені належним чином копії видаткових накладних.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч.2 ст.712 ЦК України, договір поставки є різновидом договору купівлі-продажу і до поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару. При цьому, якщо інше не встановлено договором, перебіг строку виконання грошового зобов'язання у відповідача починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Факт підписання відповідачем, як покупцем, видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як свідчать матеріали справи, за видатковими накладними №208 від 03.05.2014, №322 від 07.06.2014, №336 від 13.06.2014, №402 від 04.07.2014, №423 від 11.07.2014, №433 від 14.07.2014, №456 від 21.07.2014, №461 від 22.07.2014, №468 від 25.07.2014, №482 від 30.07.2014, позивачем було поставлено відповідачу товар (цемент), на загальну суму 194 869,48 грн.

За поставлений товар відповідач розрахувався частково, у розмірі 109 155,68 грн.

Часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань призвело до виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 85 713,80 грн.

09 вересня 2014 року позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога, в якій позивач просив відповідача в семиденний строк з дня отримання даної вимоги погасити існуючу заборгованість у розмірі 85 713,80 грн. Дану вимогу відповідач залишив без відповіді та реагування.

Станом на 20.10.2014р. відповідач визнавав суму боргу у розмірі 85 713,80 грн., що підтверджується гарантійним листом вих. № 01-117/1 за підписом генерального директора ПП «Євроклас» Романюка С.С., в якому останній зобов'язується погасити вищевказану заборгованість в строк до 31.12.2014 року.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи, відповідач перерахував позивачу 15 000,00 грн. в рахунок оплати за цемент згідно накладних за липень 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями №1218 від 28.10.2014 на суму 10 000,00 грн. та №1331 від 01.12.2014 на суму 5 000,00 грн. (а.с. 48-49).

Сума боргу в розмірі 15 000,00 грн. сплачена відповідачем під час розгляду справи в господарському суді, отже суд обґрунтовано припинив провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Доказів погашення суми боргу у розмірі 70 713,80 грн. відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ст. 205 ЦК України).

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (ст. 1) закріплено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, тому надані до матеріалів справи видаткові накладні відповідають вимогам ст. 9 зазначеного Закону, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку. Видаткові накладні є первинним документом які фіксують факт здійснення господарської операції та факт встановлення договірних відносин, а тому є всі підстави для покладення на відповідача обов'язку по здійсненню розрахунків за отриману продукцію.

З урахуванням викладеного, відповідач взятих на себе зобов'язань по оплаті вартості товару не виконав, а отже сума боргу складає 70 713,80 грн.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 70 713,80 грн. є обґрунтованою і місцевий суд підставно задовольнив цю вимогу.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що надані до матеріалів справи видаткові накладні не містять всіх необхідних реквізитів, передбачених законом для первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарської операції, тобто в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують поставку товару, з огляду на наступне.

Так, всі видаткові накладні скріплені підписами представників відповідача, а також печатками відповідача, окрім накладних №433 від 14.07.2014, № 461 від 22.07.2014 та № 482 від 30.07.2014, за якими товар відпускався особі, що діяла на підставі довіреностей на отримання ТМЦ, виданих відповідачем.

Судова колегія зазначає, що відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається поставленою з відома її керівника.

Щодо видаткових накладних №433 від 14.07.2014 на суму 2 592,00 грн., № 461 від 22.07.2014 на суму 2 592,00 грн. та № 482 від 30.07.2014 на суму 2 592,00грн., на яких відсутня печатка ПП «Євроклас», суд зазначає наступне.

Так, товар (цемент) за видатковою накладною № 433 від 14.07.2014 на суму 2 592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником відповідача - менеджером Щербань В.С. за довіреністю №280 від 14.07.2014, яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою ПП «Євроклас». Товар (цемент) за видатковою накладною № 461 від 22.07.2014 на суму 2 592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником ПП «Євроклас» - менеджером Щербань В.С. за довіреністю №285 від 22.07.2014, яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою відповідача. Товар (цемент) за видатковою накладною № 482 від 30.07.2014 на суму 2 592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником відповідача - менеджером Щербань В.С. за довіреністю № 293 від 30.07.2014, яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою ПП «Євроклас».

Дані належні докази свідчать про отримання відповідачем у період з 03.05.2014 по 30.07.2014 товару за відповідними видатковими накладними, та обізнаність і визнання відповідачем обов'язку розрахуватись за поставлений товар.

Судова колегія не приймає доводи скаржника, що гарантійний лист від 20.10.2014 не є належним доказом визнання відповідачем заборгованості по даній справі, адже вищевказаний документ підписаний генеральним директором ПП «Євроклас» - Романюком С.С. та скріплений печаткою відповідача, сума яка зазначена у гарантійному листі співпадає з сумою заборгованості на дату надсилання листа, також у зазначеному листі визнано суму заборгованості за поставлений товар (цемент), оскільки матеріали справи містять видаткові накладні щодо поставки цементу та предметом спору є заборгованість за поставлений цемент, то судова колегія вважає, що гарантійний лист №01-117/1 від 20.10.2014 є належним та допустимим доказом визнання відповідачем заборгованості перед позивачем за поставлений товар (цемент).

Отже, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись cm. cm. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Херсонської області від 06.01.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.03.2015 року.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Шевченко В.В.

Ярош А.І.