РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015Справа №910/28219/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертранс»

До 1. Національного банку України

2. Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Земельний банк»

Про визнання недійсним акта уцінки майна, визнання припиненою іпотеки та вилучення з державного реєстру іпотек запису про іпотеку нерухомого майна

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Левіцький Є.В. представник за довіреністю № б/н від 05.12.14.

Степанов Ю.Ю. представник за довіреністю № б/н від 05.12.14.

Малінка І.В. представник за довіреністю № б/н від 02.02.15.

Від відповідача-1: Артюх А.Л. представник за довіреністю № б/н від 17.10.14.

Від відповідача-2: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертранс» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач-1), Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Земельний банк» (далі - третя особа), про:

- визнання недійсним акта уцінки майна від 18.11.14. (ВП № 27795572) складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. під час примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.11. № 66/291-10, виданого на підставі рішення Господарського суду харківської області від 02.12.10. у справі № 66/291-10;

- визнання такою, що припинилася через десять днів після проведення других прилюдних торгів, а саме з 28.10.14., іпотеку нерухомого майна - нежитлових будівель: літ. «А-2» площею 283,7 кв.м, літ. «Б-1» площею 347,3 кв.м, літ. «Г-1» площею 199,5 кв.м, літ. «Д-2» площею 1 229,2 кв.м, літ. «Е-3» площею 797,3 кв.м, літ. «Е-1» площею 26,3 кв.м, літ. «Ж-1» площею 620,7 кв.м, літ. «3-1» площею 912,4 кв.м, літ. «И-2» площею 320,1 кв.м, літ. «Й-1» площею 43,8 кв.м, літ. «К-1» площею 329,2 кв.м, літ. «Л-1» площею 80,8 кв.м, літ. «М-2» площею 149,1 кв.м, літ. «Н-3» площею 385,2 кв.м, літ. « 0-2» площею 1 553,9 кв.м, літ. «П-1» площею 672,5 кв.м, літ «Р-1» площею 1 038,5 кв.м, літ. «Т-1» площею 146,7 кв.м, літ «У-1» площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9 148,8 кв. м, що виникла на підставі Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09., укладеного Національним банком України, Харківським акціонерним комерційним Земельним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Зембанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертранс»;

- вилучення з державного реєстру іпотек запису № 8862434 про іпотеку нерухомого майна - нежитлових будівель: літ. «А-2» площею 283,7 кв.м, літ. «Б-1» площею 347,3 кв.м, літ. «Г-1» площею 199,5 кв.м, літ. «Д-2» площею 1 229,2 кв.м, літ. «Е-3» площею 797,3 кв.м, літ. «Е-1» площею 26,3 кв.м, літ. «Ж-1» площею 620,7 кв.м, літ. « 3-1» площею 912,4 кв.м, літ. «И-2» площею 320,1 кв.м, літ. «Й-1» площею 43,8 кв.м, літ. «К-1» площею 329,2 кв.м, літ. «Л-1» площею 80,8 кв.м, літ. «М-2» площею 149,1 кв.м, літ. «Н-3» площею 385,2 кв.м, літ. « 0-2» площею 1 553,9 кв.м, літ. «П-1» площею 672,5 кв.м, літ «Р-1» площею 1 038,5 кв.м, літ. «Т-1» площею 146,7 кв.м, літ «У-1» площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9 148,8 кв. м, що виникла на підставі Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09., укладеного Національним банком України, Харківським акціонерним комерційним Земельним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Зембанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертранс».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що станом на час проведення другої оспорюваної уцінки предмета іпотеки та передачі його на треті прилюдні торги, Закон України «Про іпотеку» не передбачав проведення другої уцінки майна та третіх прилюдних торгів, внаслідок чого другий акт уцінки майна, на думку позивача, суперечить вимогам законодавства України та підлягає визнанню недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертранс» наголошує на тому, що оскільки відповідач-1, як іпотекодержатель, не скористався своїм правом протягом 10 днів після проведення перших та других прилюдних торгів придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, то іпотека за Договором іпотеки № 5/6 від 06.07.09. є такою, що припинилась через десять днів після проведення других прилюдних торгів, а саме з 28.10.14.

Крім того, позивач посилається на те, що оскільки іпотека підлягає визнанню такою, що припинилась, то запис про іпотеку № 8862434 підлягає вилученню з державного реєстру іпотек.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.14. порушено провадження у справі № 910/28219/14, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Земельний банк», та призначено справу до розгляду на 20.01.15.

20.01.15. відповідачем-1 через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Національний банк України проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

В судовому засіданні 20.01.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 10.02.15., про що учасники судового процесу були повідомлені під розписку.

10.02.15. позивачем та відповідачем-1 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання 10.02.15. не з'явились, заяв чи клопотань не подали і не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

За результатами судового засідання 10.02.15. розгляд справи № 910/28219/14 на підставі ст. 77 ГПК України було відкладено на 24.02.15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.15. на підставі ст. 69 ГПК України за заявою відповідача-1 було продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

18.02.15. відповідачем-1 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 24.02.15. представниками позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 24.02.15. проти позову заперечував.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання 10.02.15. не з'явились, заяв чи клопотань не подали і не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача-2 та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для чергового відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/28219/14.

В судовому засіданні 24.02.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.12.10. у справі № 66/291-10, яке набрало законної сили, з метою задоволення вимог Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Харківській області за Кредитним договором № 5 від 18.06.08. у розмірі 50 000 000,00 грн. за основним боргом, прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 8 973 287,65 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5/6 від 06.07.09., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2423, а саме: нежитлові будівлі літ. "А-2" площею 283,7 кв.м, літ. "Б-1" площею 347,3 кв.м, літ. "Г-1" площею 199,5 кв.м, літ. "Д-2" площею 1229,2 кв.м, літ. "Е-3" площею 797,3 кв.м, літ. "Е-1" площею 26,3 кв.м, літ. "Ж-1" площею 620,7 кв.м, літ. "З-1" площею 912,4 кв.м, літ. "И-2" площею 320,1 кв.м, літ. "Й-1" площею 43,8 кв.м, літ. "К-1" площею 329,2 кв.м, літ. "Л-1" площею 80,8 кв.м, літ. "М-2" площею 149,1 кв.м, літ. "Н-3" площею 385,2 кв.м, літ. "О-2" площею 1553,9 кв.м, літ. "П-1" площею 672,5 кв.м, літ. "Р-1" площею 1038,5 кв.м, літ. "Т-1" площею 146,7 кв.м, літ. "У-1" площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9148,8 кв.м, що оцінений (на дату укладення договору іпотеки) в розмірі 33 301 600,00 грн., шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

17.03.11. на виконання зазначеного рішення суду було видано відповідний наказ № 66/291-10.

22.07.11. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 27795572 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.11. № 66/291-10.

Відповідно до Звіту від 24.02.14. про оцінку нежитлових будівель загальною площею 9 148,80 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10,ринкова вартість об'єкту оцінки, без податку на додану вартість, станом на 15.11.13. склала 13 000 000,00 грн.

Згідно з протоколом № 2690 проведення електронних торгів, торги, призначені на 08.09.14. о 09:00 год. щодо реалізації нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10 стартовою ціною 13 000 000,00 грн. не відбулись в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

17.09.14. державним виконавцем було складено акт уцінки майна ВП № 27795572, яким було зменшено ціну майна: нежитлові будівлі літ. "А-2" площею 283,7 кв.м, літ. "Б-1" площею 347,3 кв.м, літ. "Г-1" площею 199,5 кв.м, літ. "Д-2" площею 1229,2 кв.м, літ. "Е-3" площею 797,3 кв.м, літ. "Е-1" площею 26,3 кв.м, літ. "Ж-1" площею 620,7 кв.м, літ. "З-1" площею 912,4 кв.м, літ. "И-2" площею 320,1 кв.м, літ. "Й-1" площею 43,8 кв.м, літ. "К-1" площею 329,2 кв.м, літ. "Л-1" площею 80,8 кв.м, літ. "М-2" площею 149,1 кв.м, літ. "Н-3" площею 385,2 кв.м, літ. "О-2" площею 1553,9 кв.м, літ. "П-1" площею 672,5 кв.м, літ. "Р-1" площею 1038,5 кв.м, літ. "Т-1" площею 146,7 кв.м, літ. "У-1" площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9148,8 кв.м, на 15% та встановлено ціну вказаного майна на других електронних торгах в розмірі 11 050 000,00 грн. без врахування ПДВ.

Згідно з протоколом № 7087 проведення електронних торгів, торги, призначені на 17.10.14. о 09:00 год. щодо реалізації нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10 стартовою ціною 11 050 000,00 грн. не відбулись в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Вимоги позивача про визнання такою, що припинилася через десять днів після проведення других прилюдних торгів, а саме з 28.10.14., іпотеку нерухомого майна - нежитлових будівель: літ. «А-2» площею 283,7 кв.м, літ. «Б-1» площею 347,3 кв.м, літ. «Г-1» площею 199,5 кв.м, літ. «Д-2» площею 1 229,2 кв.м, літ. «Е-3» площею 797,3 кв.м, літ. «Е-1» площею 26,3 кв.м, літ. «Ж-1» площею 620,7 кв.м, літ. « 3-1» площею 912,4 кв.м, літ. «И-2» площею 320,1 кв.м, літ. «Й-1» площею 43,8 кв.м, літ. «К-1» площею 329,2 кв.м, літ. «Л-1» площею 80,8 кв.м, літ. «М-2» площею 149,1 кв.м, літ. «Н-3» площею 385,2 кв.м, літ. « 0-2» площею 1 553,9 кв.м, літ. «П-1» площею 672,5 кв.м, літ «Р-1» площею 1 038,5 кв.м, літ. «Т-1» площею 146,7 кв.м, літ «У-1» площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9 148,8 кв. м, що виникла на підставі Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09., укладеного Національним банком України, Харківським акціонерним комерційним Земельним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Зембанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертранс» та про вилучення з державного реєстру іпотек запису № 8862434 про іпотеку нерухомого майна, обґрунтовані тим, що оскільки відповідач-1, як іпотекодержатель, не скористався своїм правом протягом 10 днів після проведення перших та других прилюдних торгів придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, то за приписами ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», іпотека за Договором іпотеки № 5/6 від 06.07.09. є такою, що припинилась через десять днів після проведення других прилюдних торгів, а саме з 28.10.14. Крім того, позивач посилається на те, що оскільки іпотека підлягає визнанню такою, що припинилась, то запис про іпотеку № 8862434 підлягає вилученню з державного реєстру іпотек.

Як відзначалось судом, 08.09.14. не відбулись перші прилюдні торги щодо реалізації нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10 стартовою ціною 13 000 000,00 грн. в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів; 17.10.14. не відбулись повторні прилюдні торги щодо реалізації нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10 стартовою ціною 11 050 000,00 грн. в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено перелік підстав припинення іпотеки, зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про іпотеку", у редакції Закону України від 22.09.11. № 3795-VI, протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Частиною третьою статті 49 Закону України "Про іпотеку", у редакції Закону України від 22.09.11. № 3795-VI, передбачено, що іпотека також може бути припиненою за рішенням суду, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів.

Як встановлено судом, сукупність дій виконавчих органів і правовідносини з примусової реалізації іпотечного майна виникли з 22.07.11. - з моменту відкриття виконавчого провадження з примусової реалізації майна - та мали місце (у тому числі оголошення двох прилюдних торгів -08.09.14. та 17.10.14.) протягом 2014 року, тобто після 16 жовтня 2011 року - після набрання чинності Законом № 3795-VI.

За таких обставин, встановивши, що дії з реалізації іпотечного майна на прилюдних торгах відбулись після набрання чинності Законом від 22.09.11. № 3795-VI, суд дійшов висновку про необхідність застосування частини третьої у статті 49 Закону України "Про іпотеку" саме у редакції Закону від 22.09.11. № 3795-VI, а не у редакції, яка була чинною до внесення цих змін, як на те посилається позивач, і передбачала, що іпотека може бути припиненою за рішенням суду за результатами других прилюдних торгів, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті.

Аналогічну правову позицію, зокрема, про те, що правовідносини з примусової реалізації заставленого майна повинні регулюватися нормативними актами, чинними на час вчинення певної процесуальної дії, зокрема проведення прилюдних торгів, викладено також у постанові Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.04.2014 р. у справі № 6-26цс14.

За таких підстав, враховуючи положення вищевикладених норм права, суд зазначає, що посилання позивача на положення ст. 49 ЗУ "Про іпотеку" в редакції, що діяла станом на дату укладення Кредитного договору № 5 від 18.06.08. та Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09., є безпідставними та необґрунтованими.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 29.09.14. у справі № 922/4189/13.

Разом з тим, суд відзначає, що 18.11.14. державним виконавцем було складено акт уцінки майна ВП № 27795572, яким було зменшено ціну майна: нежитлові будівлі літ. "А-2" площею 283,7 кв.м, літ. "Б-1" площею 347,3 кв.м, літ. "Г-1" площею 199,5 кв.м, літ. "Д-2" площею 1229,2 кв.м, літ. "Е-3" площею 797,3 кв.м, літ. "Е-1" площею 26,3 кв.м, літ. "Ж-1" площею 620,7 кв.м, літ. "З-1" площею 912,4 кв.м, літ. "И-2" площею 320,1 кв.м, літ. "Й-1" площею 43,8 кв.м, літ. "К-1" площею 329,2 кв.м, літ. "Л-1" площею 80,8 кв.м, літ. "М-2" площею 149,1 кв.м, літ. "Н-3" площею 385,2 кв.м, літ. "О-2" площею 1553,9 кв.м, літ. "П-1" площею 672,5 кв.м, літ. "Р-1" площею 1038,5 кв.м, літ. "Т-1" площею 146,7 кв.м, літ. "У-1" площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9148,8 кв.м, на 35% та встановлено ціну вказаного майна на третіх електронних торгах в розмірі 8 450 000,00 грн. без врахування ПДВ.

Згідно з протоколом № 24012 проведення електронних торгів, торги, призначені на 19.12.14. о 09:00 год. щодо реалізації нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, б. 10 стартовою ціною 8 450 000,00 грн. не відбулись в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Листом № 14-0-34-2545/2.-54/15 від 26.12.14. відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України звернувся до відповідача-1 з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого мана.

При цьому, суд відзначає, що набуття права власності на предмет іпотеки, який не було реалізовано на публічних торгах, є правом, а не обов'язком стягувача.

У відповідності до наявного в матеріалах справи листа від 09.01.15. № 17-010/236 відповідач-1 повідомив відповідача-2 про те, що він скористується своїм правом, передбаченим частиною першою ст. ст. 49 Закону України "Про іпотеку" та має намір залишити за собою майно: нежитлові будівлі літ. "А-2" площею 283,7 кв.м, літ. "Б-1" площею 347,3 кв.м, літ. "Г-1" площею 199,5 кв.м, літ. "Д-2" площею 1229,2 кв.м, літ. "Е-3" площею 797,3 кв.м, літ. "Е-1" площею 26,3 кв.м, літ. "Ж-1" площею 620,7 кв.м, літ. "З-1" площею 912,4 кв.м, літ. "И-2" площею 320,1 кв.м, літ. "Й-1" площею 43,8 кв.м, літ. "К-1" площею 329,2 кв.м, літ. "Л-1" площею 80,8 кв.м, літ. "М-2" площею 149,1 кв.м, літ. "Н-3" площею 385,2 кв.м, літ. "О-2" площею 1553,9 кв.м, літ. "П-1" площею 672,5 кв.м, літ. "Р-1" площею 1038,5 кв.м, літ. "Т-1" площею 146,7 кв.м, літ. "У-1" площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9148,8 кв.м, початкова ціна для реалізації якого становила 13 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача-1.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Проте, позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення відповідачем-1 законних та охоронюваних інтересів позивача.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання такою, що припинилася через десять днів після проведення других прилюдних торгів, а саме з 28.10.14., іпотеку нерухомого майна - нежитлових будівель: літ. «А-2» площею 283,7 кв.м, літ. «Б-1» площею 347,3 кв.м, літ. «Г-1» площею 199,5 кв.м, літ. «Д-2» площею 1 229,2 кв.м, літ. «Е-3» площею 797,3 кв.м, літ. «Е-1» площею 26,3 кв.м, літ. «Ж-1» площею 620,7 кв.м, літ. «3-1» площею 912,4 кв.м, літ. «И-2» площею 320,1 кв.м, літ. «Й-1» площею 43,8 кв.м, літ. «К-1» площею 329,2 кв.м, літ. «Л-1» площею 80,8 кв.м, літ. «М-2» площею 149,1 кв.м, літ. «Н-3» площею 385,2 кв.м, літ. « 0-2» площею 1 553,9 кв.м, літ. «П-1» площею 672,5 кв.м, літ «Р-1» площею 1 038,5 кв.м, літ. «Т-1» площею 146,7 кв.м, літ «У-1» площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9 148,8 кв. м, що виникла на підставі Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09.

Вимога позивача про вилучення з державного реєстру іпотек запису про іпотеку нерухомого майна є похідною від вимоги про визнання припиненою іпотеки, в задоволенні якої судом відмовлено. З огляду на зазначене та викладене раніше, в суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в частині вилучення з державного реєстру іпотек запису № 8862434 про іпотеку нерухомого майна - нежитлових будівель: літ. «А-2» площею 283,7 кв.м, літ. «Б-1» площею 347,3 кв.м, літ. «Г-1» площею 199,5 кв.м, літ. «Д-2» площею 1 229,2 кв.м, літ. «Е-3» площею 797,3 кв.м, літ. «Е-1» площею 26,3 кв.м, літ. «Ж-1» площею 620,7 кв.м, літ. « 3-1» площею 912,4 кв.м, літ. «И-2» площею 320,1 кв.м, літ. «Й-1» площею 43,8 кв.м, літ. «К-1» площею 329,2 кв.м, літ. «Л-1» площею 80,8 кв.м, літ. «М-2» площею 149,1 кв.м, літ. «Н-3» площею 385,2 кв.м, літ. « 0-2» площею 1 553,9 кв.м, літ. «П-1» площею 672,5 кв.м, літ «Р-1» площею 1 038,5 кв.м, літ. «Т-1» площею 146,7 кв.м, літ «У-1» площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, загальною площею 9 148,8 кв. м, що виникла на підставі Договору іпотеки № 5/6 від 06.07.09.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на позивача.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним акта уцінки майна від 18.11.14. (ВП № 27795572) складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. під час примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.11. № 66/291-10, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду вправі звертатися згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі: 1. справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2. справи про банкрутство; 3. справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4. справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5. справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6. справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7. справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8. справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

При цьому, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік справ, підвідомчих господарським судам України, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачені способи захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів, до яких зокрема, відноситься визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів. Аналогічні приписи містить і ст. 16 Цивільного кодексу України.

Тобто, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта.

Акт уцінки майна складається за результатами проведення уцінки майна державним виконавцем. В ньому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки.

Отже, спірний акт не є актом державного чи іншого органу, тому не може вважатись юридичним актом, тобто офіційним письмовим документом державного чи іншого органу (посадової особи), виданим в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Не є зазначений акт і нормативним правовим актом, оскільки він не встановлює, не змінює і не скасовує норми права та неодноразово не застосовується; не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки він не породжує права та обов'язки позивача та йому не адресований.

Відтак, позивачем фактично оскаржуються дії державного виконавця, що виходить за межі підвідомчості, встановленої ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Додатково суд відзначає, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», уцінка майна є процесуальною дією державного виконавця, а відтак приписи зазначеного закону надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження уцінки як процесуальної дії державного виконавця.

Визначення вартості, оцінки (уцінки) майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», щодо визначення уцінки майна, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим законом.

Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження (постанова Верховного суду України від 23.09.14. у справі № 3-112гс14).

Отже, позовні вимоги учасника виконавчого провадження до державного виконавця в межах виконавчого провадження, щодо оскарження здійсненої уцінки, не підлягають розгляду у господарських судах.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним акта уцінки майна від 18.11.14. (ВП № 27795572) складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. під час примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.11. № 66/291-10, підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судам у здійсненні судочинства не застосовуються. Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору (п. 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Таким чином, витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В частині вимог про визнання недійсним акта уцінки майна від 18.11.14. (ВП № 27795572), складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. під час примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.11. № 66/291-10, виданого на підставі рішення Господарського суду харківської області від 02.12.10. у справі № 66/291-10 - провадження у справі № 910/28219/14 припинити.

2. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.03.15.

Суддя Т.М. Ващенко