РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015Справа №910/27193/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» (м. Київ, Україна)

до Іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» (м. Беруні, Республіка Узбекистан, Каракалпакстан)

про стягнення 150 570, 60 дол. США, що еквівалентно 2 363 958, 42 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Прокопець О.Г.

від відповідача: Пирогов О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» (далі-відповідач) про стягнення 150 570, 60 дол. США, що еквівалентно 2 363 958, 42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару згідно контракту № 33-14/У від 03.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2014 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду та надати певні документи. Зокрема, зобов'язано позивача здійснити переклад на російську мову ухвали суду про порушення провадження у справі від 05.12.2014 р. і позовної заяви з додатками у двох примірниках та надати суду у строк до 25.12.2014 р.

24.12.2014 р. господарський суд міста Києва звернувся із судовим дорученням до господарського суду Республіки Каракалпакстан про вручення ухвали суду від 05.12.2014 р. про порушення провадження у справі та позовної заяви з додатками Іноземному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2014 р. зупинено провадження у справі № 910/27193/14 до 04.03.2015 р. у зв'язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до господарського суду Республіки Каракалпакстан.

23.01.2015 р. через загальний відділ діловодства суду від господарського суду Республіки Каракалпакстан надійшов супровідний лист № 06/01/13-37 від 13.01.2015 р., в додатках до якого долучено постанову господарського суду Республіки Каракалпакстан про вручення судових документів від 07.01.2015 р. у справі № 23-1504/412, розписку головного бухгалтера Іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» Улугбека Юсупова про отримання ухвали господарського суду міста Києва від 05.12.2014 р. у справі № 910/27193/14 та копії позовної заяви.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні надав документи на виконання вимог ухвали суду від 05.12.2014 р. та пояснення, в яких визнав позовні вимоги.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.03.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» та Іноземним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» укладено контракт № 33-14/У, умовами якого передбачено, що позивач продає, а відповідач купує фармацевтичну продукцію, на умовах та в порядку визначеному даним контрактом.

Назва, асортимент, кількість та ціна товару, визначається сторонами у специфікаціях (додаток до контракту).

Відповідно до п. 1.3. контракту, поставка товару здійснюється позивачем окремими партіями відповідно до конкретних заявок відповідача та узгодженою сторонами специфікацією на кожну конкретну партію (поставку) товару в обумовленому даним контрактом порядку.

Згідно п. 2.1. контракту, ціни на товар встановлюються сторонами на кожну партію товару, який поставляється в рамках даного контракту і відображається в специфікації та рахунках-фактури (інвойсах) позивача на таку партію товару, які є невід'ємною частиною даного контракту та не підлягають зміні після підписання відповідної специфікації.

Умовами п. 3.2. контракту передбачено, що вантажоотримувачем по даному контракту є Іноземне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» (Республіка Узбекистан).

Місце поставки (пункт призначення): митні пости: «Чукурсай», код станції 72000 (при поставці залізничним транспортом), «Арк-булак» (при поставці автотранспортом), «Ташкент-Аеро» (при поставці авіатранспортом), м. Ташкент.

При поставці товару залізничним транспортом вантажовідправником є транспортно-експедиційна компанія Товариство з обмеженою відповідальністю «УПИ-Магистраль», Україна, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-А.

Пунктом 4.1. контракту визначено, що оплата за поставлений по даному контракту товар:

- здійснюється після конвертації ціни в долари США;

- в доларах США;

- протягом 10 днів від дати поставки товару прямим банківським переказом на рахунок позивача, вказаних у реквізитах.

Відповідно до п. 4.3. контракту, комісійні витрати по переказу грошових коштів в країні відповідача сплачує відповідач, за межами Республіки Узбекистан - позивач.

Всі спори та розбіжності по даному контракту або у зв'язку з ним підлягають передачі для розгляду та прийняття остаточного рішення у Господарському суду міста Києва (Україна). Рішення суду є остаточним та обов'язковим для виконання сторонами (п. 11.1.).

Згідно п. 11.2. контракту, сторони дійшли згоди, що під час розгляду та вирішення спору між ними, правом, регулюючим відносини сторін по даному контракту, являється матеріальне та процесуальне право України.

Даний контракт вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014 р. За взаємною згодою сторін даний контракт може бути продовжений шляхом підписання додаткової угоди (п. 12.3. контракту).

26.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» та Іноземним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» укладено додаткову угоду № 2 до контракту № 33-14/У від 03.06.2014 р., відповідно до умов якої, сторони вирішили п. 4.1. розділу 4 «Умови платежу» змінити та викласти в наступній редакції:

«п. 4.1 контракту, оплата по даному контракту здійснюється не пізніше 60 (шести десяти) календарних днів з моменту митного оформлення товару в країні позивача» .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачеві фармацевтичну продукцію на загальну суму 150 570, 60 доларів США, що підтверджується вантажно-митною декларацією № 100260001/2014/542859 від 27.08.2014 р., інвойсом № 11343 від 22.08.2014 р. та специфікацією № 2 від 25.08.2014 р., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (копії в матеріалах справи).

Митне оформлення товару по вантажно-митній декларації № 100260001/2014/542859 від 27.08.2014 р. в Україні відбулося 27.08.2014 р., що підтверджується відмітками митного органу на останній, інвойсі № 11343 від 22.08.2014 р., а також на дорожній відомості 26.08.2014 р.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 150 570, 60 доларів США.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 150 570, 60 доларів США.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами контракту № 33-14/У від 03.06.2014 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 150 570, 60 доларів США, який прийнятий останнім без зауважень.

Однак, відповідач оплати поставленого товару в повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені у п. 4.1. додаткової угоди до контракту № 33-14/У від 03.06.2014 р., відповідач зобов'язаний оплатити вартість товару, не пізніше 60 (шести десяти) календарних днів з моменту митного оформлення товару у країні позивача, тобто не пізніше 26.10.2014 р. (включно).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару, при цьому, визнав у судовому засіданні заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови контракту № 33-14/У від 03.06.2014 р., положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 150 570, 60 доларів США.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» задовольнити.

2. Стягнути з Іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ASТERA TEXTILE» (230200, Республіка Узбекистан, Каракалпакстан, м. Беруні, вул. Кат, буд. 3 «А», ідентифікаційний код - 301063016), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» (03680, м. Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 10, ідентифікаційний код - 30109129) 150 570 (сто п'ятдесят тисяч п'ятсот сімдесят) доларів США 60 центів - заборгованості та 47 279 (сорок сім тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн. 17 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 10.03.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.