ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа № 922/4219/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Коваленко О.О. дов. №145 від 07.11.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №272 Х/3-11) на рішення господарського суду Харківської області від 25 листопада 2014 року у справі № 922/4219/14

за позовом Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік", м. Харків,

про стягнення коштів у розмірі 55392,72 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач - Міністерство охорони здоров'я України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік", про стягнення штрафних санкцій на загальну суму 57582,72 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.11.2014 р. у справі №922/4219/14 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Фармстандарт-Біолік" на користь Міністерства охорони здоров'я України 34716,47 грн. пені, 20617,24 грн. штрафу та 1106,67 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що довіреність ДУО «Політехмед», видана при вирішенні справи в суді першої інстанції в порядку передоручення його представнику, в порушення вимог частини 2 статті 245 ЦК України мала просту письмову форму, а тому повноваження представника ДУО «Політехмед», надані йому в порядку передоручення, належним чином не підтверджуються.

Також вказує на те, що, з урахуванням норм статей 1, 2 Цивільного кодексу України, у Державного українського об'єднання «Політехмед» не було підстав та права для звернення з позовом в інтересах Міністерства охорони здоров'я України для вирішення спору щодо взаємовідносин, які склались між Міністерством охорони здоров'я України та відповідачем щодо виконання умов договору, а тому, оскільки позовну заяву пред'явлено не Міністерством охорони здоров'я України, а ДУО «Політехмед», яке не має належних повноважень щодо представництва МОЗ, у даній справі відсутній предмет спору, у зв"язку з чим провадження у справі підлягає припиненю.

Окрім цього зазначає, що відповідно до зміненого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України 1404 від 09.10.2006 р. порядку виконання договору, останнім днем поставки лікарських засобів є 27.03.2013р., а первинні умови договору про поставку лікарських засобів у строк до 30.11.2012р. втратили для сторін чинність після отримання відповідачем від позивача попередньої оплати.

При цьому, відповідно до видаткової накладної ПАТ "Фармстандарт-Біолік" № 130167 від 28.03.2013р., лікарські засоби на адресу уповноваженого підприємства МОЗ України було поставлено 28.03.2013 р., а тому, за висновком відповідача, загальна кількість днів прострочення за договором повинна становити 1 календарний день і розмір пені за прострочення поставки становить 296, 72 грн..

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 09.02.2015 року на 11:30 год.

09.02.2015 року відповідач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду подав клопотання про зміну вимог апеляційної скарги, відповідно до якого він просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.11.2014 р. у справі №922/4219/14 та припинити провадження у справі .

У вказаному клопотанні відповідач зазначив про те, що спір між Міністерством охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання «Політехмед» та Публічним акціонерним товариством "Фармстандарт-Біолік" з приводу стягнення коштів за договором № 80Т/248/21-24 від 07.09.2012р. було вже розглянуто господарським судом раніше у справі №910/19069/13 .

При цьому, постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2014р. рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.04.2014 року прийняті у справі № 910/19069/13 , якими позов було задоволено, скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

А тому, як вважає відповідач, провадження у справі №922/4219/14 підлягає припиненню на підставі пункту 2 статті 80 ГПК України.

У судовому засіданні 09.02.2015 року оголошено перерву до 12:30 год. 02.03.2015 року.

Представник відповідача у судових засіданнях 09.02.2015 року та 02.03.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2015 року проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судове засідання 02.03.2015 року не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить підпис його представника у розписці про оголошення у судовому засіданні 09.02.2015 року перерви до 12:30 год. 02.03.2015 року.

А тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та клопотанні про зміну вимог апеляційної скарги доводи відповідача, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 04 травня 2012 року між Міністерством охорони здоров'я України, довірителем, та Державним українським об'єднанням "Політехмед", повіреним, було укладено договір-доручення №39/21-24 (далі договір доручення), відповідно до умов якого повірений зобов'язався виконувати певні дії від імені довірителя, а саме, приймати товар, що централізовано закуповується довірителем у постачальника, здійснювати відповідні дії для належного приймання, зберігання та доставки товару до закладів охорони здоров'я, а також здійснювати контроль за виконанням договорів про закупівлю, укладених довірителем з постачальниками за певною бюджетною програмою.

Пунктом 1.1.4 договору доручення від 04 травня 2012 року передбачено повноваження повіреного в тому числі й щодо здійснення позовної роботи за договорами про закупівлю.

07 вересня 2012 року між Міністерством охорони здоров'я України, замовником, та Публічним акціонерним товариством "Фармстандарт-Біолік", постачальником, було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №80Т/248/21-24 (далі договір про закупівлю товарів), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався у 2012 році поставити різні фармацевтичні препарати (далі товар), зазначені у специфікації (додаток №1 до договору), а замовник - оплатити відповідний товар. Товар постачається уповноваженому підприємству замовника, а саме, державному українському об'єднанню "Політехмед", з метою подальшої його поставки до закладів охорони здоров'я (п.1.1 договору).

На виконання пунктів 1.1 та 3.1 договору про закупівлю товарів сторонами було підписано специфікацію (додаток №1) на суму 296 722,00 гривень (арк. спр. 21). Вказану специфікацію було підписано повноважними представниками з обох сторін, та скріплено печатками.

Згідно із п. 5.1 договору про закупівлю товарів постачальник забезпечує поставку товару на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад уповноваженого підприємства замовника Державного українського об'єднання "Політехмед" за адресою: Київська обл. Бориспільський р-н., с. Велика Олександрівка, 9, 08320 у відповідності до узгодженого графіку поставки (додаток 2).

На виконання пункту 5.1 договору про закупівлю товарів сторонами було узгоджено графік поставки, відповідно до умов якого, відповідач повинен був поставити товар на суму 296 722,00 гривень у листопаді 2012 року (арк. спр. 22). Вказаний графік було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печатками.

Відповідно до п. 4.2 договору про закупівлю товарів замовник зобов'язаний оплатити поставлений товар впродовж 7 робочих днів від дати поставки товару на склад уповноваженого підприємства за повідомленням уповноваженого підприємства про таку поставку, у разі відсутності фінансування - після поставки товару, по мірі надходження фінансування з Державного бюджету України.

Згідно з п. 4.3 договору, замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.10.2006 р. № 1404 у термін до 90 днів з моменту оплати у розмірі до 100% від ціни договору на підставі рахунку, виставленого постачальником. Постачальник протягом трьох місяців з дня надходження коштів, як попередньої оплати, підтверджує їх використання згідно з актом про поставку (передачу) товару про використання коштів за призначенням.

Пунктом 5.4 договору про закупівлю товарів встановлено, що приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною постачальника (в двох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою постачальника і уповноваженим підприємством, на ту кількість товару, яка відповідає умовам договору. В накладній обов'язково зазначається: торговельна назва, дозування, форма випуску, фасування, номери серій, кількість, назва виробника, ціна за одиницю товару та загальна вартість поставки.

Згідно п. 5.7 договору про закупівлю товарів датою виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару у повному обсязі вважається дата надходження товару у відповідній кількості та якості, що відповідає вимогам цього договору на склад уповноваженого підприємства.

Відповідно до п. 7.2 договору про закупівлю товарів у випадках затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 цього договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого (неприйнятого) товару, а у разі попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Згідно п. 10.1 договору про закупівлю товарів він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 5026/10/105 від 24 грудня 2012 року (арк. спр. 29) відповідач визнав свою відповідальність щодо виконання спірних договірних зобов'язань та гарантував оплату всіх штрафних санкцій в повному обсязі.

26 грудня 2012 року позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 296 722,00 грн.

Відповідач здійснив поставку товару 28 березня 2013 року, що підтверджується видатковою накладною № 130167 від тієї ж дати (арк. спр. 24-25). Вказану видаткову накладну було підписано обома сторонами.

Листом від 27 березня 2013 р. за вих. № 1198/10 відповідач гарантував позивачу повернення коштів за недопоставлену кількість товару з врахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій згідно з умовами договору (арк. спр. 30).

У зв'язку із порушенням умов спірного договору щодо строків поставки товару та з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію за вих. № 01-47/129 від 05 квітня 2013 року (арк. спр. 26-27) в якій, посилаюсь на прострочення відповідачем поставки товару на 118 календарних днів, просив перерахувати на його розрахунковий рахунок відповідні штрафні санкції.

Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді.

Згідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було зазначено вище, в пункті 5.1. договору сторони передбачили обов'язок постачальника (відповідача у справі) поставити товар у відповідності до узгодженого графіку поставки (додаток № 2 до договору; арк. спр. 22). У відповідному графіку встановлено строк поставки - листопад 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не вносились зміни в пункт 5.1 договору та у графік поставки, який є додатком № 2 до цього договору, а тому останнім днем поставки, згідно з умовами договору, є 30 листопада 2012 року (ст. 254 ЦК України).

Проте, відповідачем здійснено поставку товару у строк 28 березня 2013 року, тобто з порушенням визначеного умовами договору строку (листопад 2012 р.) та не у повному обсязі (поставлено другу позицію у кількості 2 734 шт., що є меншою від обумовленої сторонами кількості 2764 шт.). Вартість недопоставленої продукції складає 2190,00 грн. (296 722,00 грн. здійсненої позивачем оплати за товар - 294532,00 грн. вартості поставленої продукції )

За вимогами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, згідно зі статтею 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання в результаті односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків і моральної шкоди.

Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п. 7.2 договору, у випадках затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 цього договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого (неприйнятого) товару, а у разі попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Оскільки останньою датою поставки за графіком є 30.11.2012 року, то вона повинна бути здійснена до 24:00 год. 30.11.2012 року, у зв'язку з чим перебіг днів прострочки виконання зобов"язання щодо поставки товару починається з наступного дня, тобто з 01.12.2012 року.

Таким чином, місцевий господарський суд правильно встановив, що позивач невірно визначив кількість днів прострочення виконання зобов'язання відповідачем-118 днів, включивши до прострочення останній день, коли таке зобов'язання повинно було виконане (30.11.2012 року) або фактичну дату поставки (28.03.2013 року), тоді як відповідач прострочив виконання зобов'язання на 117 днів - з 01.12.2012 року по 27.03.2013 року.

При цьому, місцевий господарський суд припустився технічної помилки, стягнувши з відповідача 34 716,47 грн. пені, яка була нарахована позивачем за 118 днів прострочення та зазначивши в мотивувальній частині рішення про обґрунтованість цієї суми, тоді як пеня за 117 днів прострочення складає 34460,01 грн., тобто на 256, 46 грн. менше.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 34460,01 грн.,

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, колегія суддів знаходить його правильним, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20617,24 грн. штрафу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім цього, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачеві 2190,00 грн. вартості недопоставленої продукції, при цьому місцевим господарським судом вказаній обставині не надано жодної правової оцінки і питання щодо іі стегнення з відповідача на користь позивача не вирішено.

Що стосується нарахованих позивачем 16,56 грн. 3% річних та 4,38 грн. інфляційних у зв"язку із неповерненням відповідачем 2190,00 грн. вартості недопоставленої продукції, то колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у позові у вказаній частині, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної норми випливає, що обов"язок боржника щодо сплати інфляційних та 3% річних виникає у разі прострочення виконання лише грошового зобов"язання.

Як зазначено у здійсненому Верховним Судом Україні аналізі практики застосування статті 625 Цивільного кодексу Україн, грошове зобов"язання включає в себе обов"язок сплатити гроші та має на меті погашення грошового боргу.

Проте, позивачем до стягнення заявлено 16,56 грн. 3% річних та 4,38 грн. інфляційних у зв"язку із невиконанням відповідачем зобов"язання щодо повернення 2190,00 грн. вартості недопоставленої продукції, яке за своєю правовою природою не є грошовим зобов"язанням, оскільки включає в себе обов"язок не сплатити, а повернути гроші за недопоставлений товар та не має на меті погашення боргу.

Положення пункту 7.2 договору, яким встановлено обов"язок постачальника повернути кошти з урахуванням індексу інфляції у разі затримки ним поставки товару та здійсненні замовником попередньої оплати, не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки вони суперечать приписам статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено сплату інфляційних та 3% річних за невиконання лише грошових зобов"язань.

З огляду на вищевикладене, за висновком колегії суддів, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 34460,01 грн. пені, 20617,00 грн. штрафу та 2190,00 грн. за непоставлений товар. В решті позову слід відмовити.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що довіреність ДУО «Політехмед», видана при вирішенні справи в суді першої інстанції в порядку передоручення його представнику, в порушення вимог частини 2 статті 245 ЦК України мала просту письмову форму., а тому повноваження представника ДУО «Політехмед», в порядку передоручення, належним чином не підтверджуються .

Однак, колегія суддів не може погодитися із такими посиланнями, оскільки Міністерство охорони здоров'я України видало ДУО «Політехмед» довіреність від 29.11.2013 року на виконання представницьких функцій (із наданням усіх прав, які надаються процесуальним законодавством стороні,) на підставі договору доручення від 04.05.2012 року №39/21-24. При цьому, у вказаній довіреності зазначено, що повноваження, надані за цією довіреністю, повірений реалізує через своїх представників, повноваження яких визначені відповідними довіреностями, виданими повіреним.

А тому, надання представнику ДУО «Політехмед» Лемента Яну Олеговичу довіреності №01-19/07 від 16.01.2015 року є формою реалізації юридичною особою ДУО «Політехмед», яка може діяти лише через свої органи або через представників, своїх повноважень, та не є здійсненням предоручення, як помилково стверджує відповідач.

Також відповідач вказує на те, що, з урахуванням норм статей 1, 2 Цивільного кодексу України, у Державного українського об'єднання «Політехмед» не було підстав та права для звернення з позовом в інтересах Міністерства охорони здоров'я України для вирішення спору щодо взаємовідносин, які склались між Міністерством охорони здоров'я України та відповідачем щодо виконання умов Договору,

Однак, за висновком колегії судді, такі ствердження відповідача є безпідставними, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору доручення від 04.05.2012 року №39/21-24 Міністерство охорони здоров'я України, довіритель, видало юридичній особі ДУО «Політехмед», повіреному, довіреність б/н від 29.11.2013 р., відповідно до якої повіреному надані повноваження, зокрема, підписувати та подавати від імені Міністерства охорони здоров'я України позовні заяви, підписувати та подавати клопотання, подавати докази та приймати участь в їх дослідженні, приймати участь в судових засіданнях тощо.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що її підписав в.о. генерального директора ДУО «Політехмед» М.С. Лебідев, який відповідно до наказу генерального директора вказаної юридичної особи №02 від 02.01.2013 року у разі відсутності генерального директора Картавцева Р.Л. виконує його обов"язки.

Згідно зі статтею 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до пункту 61.1 Статуту ДУО «Політехмед» до складу такого органу, як Правління об"єднання, входить генеральний директор, який згідно з пунктом 6.5 Статуту без довіреності діє від імені об"єднання та представляє його інтереси.

Таким чином, ДУО «Політехмед» цілком правомірно подало позов як повірений Міністерства охорони здоров'я України, при цьому ДУО «Політехмед» діяло в порядку статті 92 Цивільного кодексу України через члена свого виконавчого органу (в.о генерального директора).

Окрім цього, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до зміненого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Уккраїни 1404 від 09.10.2006р. порядку виконання договору, останнім днем поставки лікарських засобів є 27.03.2013 р., а первинні умови договору про поставку лікарських засобів у строк до 30.11.2012 р. втратили для сторін чинність після отримання відповідачем від позивача попередньої оплати.

При цьому, відповідно до видаткової накладної ПАТ "Фармстандарт-Біолік" №130167 від 28.03.2013р., лікарські засоби на адресу уповноваженого підприємства МОЗ України було поставлено 28.03.2013р., а тому, за висновком відповідача, загальна кількість днів прострочення за договором повинна становити 1 календарний день і розмір пені за прострочення поставки становить 296, 72 грн.

Проте, такі ствердження є безпідставними, зважаючи на таке.

Пунктом 4.3 договору закупівлі товарів передбачено, що замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до постанови КМУ № 1404 від 09.10.2006р. у термін до 90 днів з моменту оплати у розмірі до 100% від ціни договору на підставі рахунку, виставленого постачальником.

При цьому, слід зазначити, що попередня за своєю суттю плата передбачає здійснення 100% оплати раніше визначеного договором строку (терміну).

Однак, Міністерство охорони здоров"я України здійснило 100% оплату товару 26 грудня 2012 року, тобто вже після встановленого графіком поставки терміну поставки.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази внесення сторонами змін до договору про закупівлю товарів стосовно порядку виконання договору, які в силу статті 654 Цивільного кодексу України мають вчинятися в тій самій формі, що і договір, тобто в письмовій формі.

Також відповідач після зміни вимог апеляційної скарги, заперечуючи проти висновків суду, вказував на те, що спір між Міністерством охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання «Політехмед» та Публічним акціонерним товариством "Фармстандарт-Біолік" з приводу стягнення коштів за договором № 80Т/248/21-24 від 07.09.2012р. було вже розглянуто господарським судом раніше у справі №910/19069/13 .

При цьому, як вказує відповідач, постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2014 року рішення господарського суду Харківської області від 30.01.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.04.2014 року прийняті у справі № 910/19069/13 , якими позов було задоволено, скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлно повністю.

А тому, за ствердженням відповідача, провадження у справі №922/4219/14 підлягає припиненню на підставі пункту 2 статті 80 ГПК України .

Однак, колегія суддів не погоджується із таким ствердженням, у зв"язку з наступним.

Згідно з пунктом 2 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Однак, позовачем у справі 910/19069/13 було Державне українське об'єднання «Політехмед», хоча воно і виступало в інтересах Міністерства охорони здоров"я України, тоді як позивачем у справі №922/4219/14 є інша особа - Міністерство охорони здоров"я України.Тобто, суб"єктний склад справи №910/19069/13 та справи №922/4219 не є тотожніми.

До того ж, підставою відмови позивачу у позові у справі № 910/19069/13 було відсутність у Державного українського об'єднання «Політехмед» права на позов, тоді як питання наявності підстав для задоволення позову у справі № 910/19069/13 по суті не вирішувалось.А тому, відсутні підстави стверджувати, що даний спір вже було вирішено по суті в рамках справи 910/19069/13.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 25 листопада 2014 року у справі № 922/4219/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік" (61070, м. Харків, Дзержиньский район, Помірки, ) на користь Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, р/р 0199 в ДКСУ код за , МФО 820172, , КПКВ 2301400) 34460,01 грн. пені, 20617,00 грн. штрафу, 2190,00 грн. за непоставлений товар, 1816,98 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, р/р 0199 в ДКСУ код за , МФО 820172, , КПКВ 2301400) на користь Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік" (61070, м. Харків, Дзержинський район, Помірки, ) 5,01 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.03.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.