ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2015 Справа № 917/106/15

м. Полтава

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Прокуратури Полтавської області, вул.1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000

про стягнення 40 060,25 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: Таращенко В.І., довіреність від 12.01.2015 року №1-17/67;

від відповідача: Бондаренко А.Г., довіреність від 11.02.2015 року № 05/2-141 вих15.

Рішення приймається після перерв, оголошених в судових засіданнях 12.02.2015 року, 19.02.2015 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 40 060,25 грн. заборгованості за договором № 202 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 21.11.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманої теплової енергії, у зв'язку з чим позивач вказує на існування боргу.

Відповідач проти позову заперечує та вважає у в задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що сторонами 19.03.2012 року за № 202 було укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, який набрав чинності з 01.01.2012 року. З укладенням нового договору правовідносини між сторонами регулюються його положеннями, натомість, позивач виставляв рахунки відповідачу на оплату послуг відповідно до умов договору від 2011 року, який припинив свою дію.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

21.11.2011 року між сторонами було укладено договір № 202 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі Договір), згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення "Споживача" до межі розподілу будівлі прокуратури, вул. К. Маркса, 82, м. Хорол загальною площею 237,75 м.кв.

Даний договір діє з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року (п. 24 Договору).

Зміни та доповнення до цього Договору повинні бути викладені в письмовій формі, підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками сторін (п. 27 Договору).

Позивач посилається, що відповідач згідно умов договору №202 від 21.11.2011 року за період з грудня 2012 року по квітень 2014 року не здійснював оплату спожитої теплової енергії у визначений спосіб та строки внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 40 060,25 грн.

Таким чином, предметом позовних вимог по справі є вимоги про стягнення заборгованості, що утворилась в період з грудня 2012 року по квітень 2014 року за договором № 202 від 21.11.2011 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Відповідач посилається, що правовідносини між сторонами стосовно отримання теплової енергії по вул. К. Маркса, 82, м. Хорол в приміщенні загальною площею 237,75 м.кв. регулюються іншим договором, укладеним з позивачем у встановленому законом порядку.

В підтвердження своїх доводів відповідачем надано суду договір № 202 від 19.03.2012 року про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, предметом якого є надання позивачем відповідачу послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води по вул. К. Маркса, 82, м. Хорол загальною площею 237,75 м.кв. Договір набирає чинності з 01.01.2012 року і діє до 31.12.2012 року (п. 10.1. Договору).

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, наявні у справі докази свідчать, що сторонами укладено 19.03.2012 року новий договір про той же предмет, який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача кошти за договором № 202 від 21.11.2011 року.

Враховуючи той факт, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на акти прийому-передачі теплової енергії за грудень 2012 року - квітень 2014 року на загальну суму 40060,25 грн. та рахунки про оплату, складені на підставі та на виконання договору №202 від 21.11.2011 року, дія якого припинилась з огляду на укладення сторонами нового договору про той же предмет, позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв'язку з безпідставністю.

Судові витрати покладаються відповідно до ст. 44, частини 5 ст. 49 ГПК України на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч.5), 82, 84-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя Пушко І.І.