КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" березня 2015 р. Справа №922/5229/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 922/5229/13 (суддя Морозов С.М.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про стягнення 391 270,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про стягнення 391 270,11 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 922/5229/13 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 922/5229/13 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім цього, одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною 2 вищенаведеної статті визначено, що апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України (п.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, за яких заявник вважає ці причини поважними.

У клопотанні заявник, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 09.02.2015.

Так, апелянт зазначає, що 25.03.2014 (дата прийняття судом оскаржуваного рішення) у судовому засіданні було оголошено перерву, у зв'язку з необхідністю надання часу сторонам для подання додаткових доказів до суду.

Як зазначає позивач у своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, він був впевнений, що розгляд справи було відкладено и лише 09.02.2015 йому стало відомо, що у судовому засіданні 25.03.2014 прийнято рішення.

Наведені обставини, за доводами апелянта, перешкодили йому подати апеляційну скаргу в строки визначені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про те, що обставина, на яку апелянт посилається як на причину пропуску строку на подання апеляційної скарги не є поважною та відповідно не може бути підставою для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з наступних підстав.

Так, позивач особисто був присутній у судовому засіданні 25.03.2014, в якому судом було прийнято рішення по даній справі.

Згідно протоколу від 25.03.2014 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачем жодних письмових зауважень на протокол подано не було.

Крім цього, від позивача до суду 04.04.2014 надійшла телеграма, в якій він просив суд направити на його адресу рішення, що було ухвалено 25.03.2014.

Це свідчить про обізнаність апелянта про ухвалення рішення у справі, а отже його посилання на те, що у судовому засіданні 25.03.2014 розгляд справи було відкладено є необґрунтованими.

Зазначене рішення було направлено позивачу 07.04.2014 та отримано ним 12.04.2014, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 203).

З апеляційною скаргою на вищезазначене рішення відповідач звернувся, згідно відбитку штампу вхідної кореспонденції господарського суду міста Києва лише 16.02.2015.

Отже, апелянтом подано скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 майже через рік після його ухвалення судом.

Доказів, щодо підтвердження обставин, які унеможливлювали звернення до суду у строк, передбачений ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апелянтом також не надано.

Таким чином, посилання апелянта на те, що він дізнався про рішення суду лише 09.02.2015 є необґрунтованими та не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Навіть, якщо допустити, що в судовому засіданні 25.03.2014 було оголошено перерву, то апелянт, усвідомлюючи строк розгляду спору, мав значно раніше ніж через рік з'ясувати стан провадження у справі та подати апеляційну скаргу.

Слід зазначити, що лише факт подання апелянтом клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постанові від 02.10.2012 по справі № 25/230.

Крім цього, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи з поважності причин пропуску такого строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, що перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

З огляду на викладене, заява про відновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, у зв'язку з недоведеністю поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. ст. 53, 86, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у відновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 922/5229/13.

2. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 922/5229/13 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 3 912 грн. 72 коп., сплачений за квитанцією від 11.02.2015 № 11115025. Підставою для повернення судового збору є дана ухвала підписана колегією суддів та скріплена гербовою печаткою суду.

4. Матеріали справи № 922/5229/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко