РІШЕННЯ

"23" лютого 2015 р.Справа № 921/138/15-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 47013

до відповідача-1: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Біла криниця", вул.Шевченка, 4, с. Білокриниця, Кременецький район, Тернопільський район, 47013

відповідача-2: Приватного підприємства "Білокриниця", с. Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, 47013

про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 22.08.2011р. та визнання права власності на будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів, розташованих за адресою: вул.Шевченка, 67 "Б" та 67 "В", с.Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область

За участю представників:

позивача: адвокат ОСОБА_2, ордер №011782 від 23.02.2015р.

відповідачів 1, 2: не з'явилися

Учаснику судового процесу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 23.02.2015р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, с.Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача-1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Біла криниця", с.Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, та відповідача-2 - Приватного підприємства "Білокриниця", с.Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, про визнання дійсним договору купівлі - продажу від 22.08.2011р. та визнання права власності на будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів, розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 09.02.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в засіданні на 16.02.2015р., яке відповідно до ст.77 ГПК України відкладалось на 23.02.2015р. для надання можливості відповідачам подати свої заперечення проти позову та забезпечити участь в засіданні повноважних представників.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2015р. позовні вимоги підтримав повністю. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 22.08.2011р. між позивачем і відповідачем-2 у даній справі був укладений договір купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів, за яким ОСОБА_1 придбано майно загальною вартістю 26380 грн. Укладаючи зазначений договір купівлі-продажу, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання. Разом з тим, відповідач-2 ухиляється від нотаріального посвідчення такого договору, що і стало підставою для звернення до господарського суду в порядку ст.220 Цивільного кодексу України з даним позовом. Крім того, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що придбані ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 22 серпня 2011 р. будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів використовуються останнім в підприємницькій діяльності, відтак просить суд визнати право власності на вказане майно за ним як за суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідач-1 у поданому суду відзиві на позов від 20.02.2015р. позовні вимоги визнав повністю та зазначив, що будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів були 02.06.2009 року продані Приватному підприємству "Білокриниця", а тому кооператив не вважає себе власником такого майна і просить суд розглядати справу без участі представника кооперативу.

Відповідач-2 згідно поданого відзиву від 20.02.2015р. також визнав позов та зазначив про повне виконання сторонами укладеного 22 серпня 2011р. договору купівлі-продажу. Крім того, просить суд розглядати справу за відсутності представника підприємства.

Розглянувши клопотання відповідачів, та враховуючи, що участь їх представників не визнавалася судом обов'язковою, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст.22 ГПК України, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.1 ГПК України правом на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів наділені, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

ОСОБА_1, с.Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №368390 від 13.11.2014р., а отже наділений правом на звернення до господарського суду за захистом своїх прав.

- 22 серпня 2011р. між Приватним підприємством "Білокриниця" в особі ОСОБА_3, що діяла на підставі протоколу загальних зборів засновників ПП "Білокриниця" від 21 серпня 2011р. (Продавець), з одного боку, та ОСОБА_4 (Покупець), з іншого боку, укладено договір купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів, за умовами якого Продавець продає у власність Покупцю будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів, які знаходяться по АДРЕСА_2, а Покупець зобов'язався прийняти вказані будівлі та сплатити їх ціну відповідно до умов, що визначені у даному договорі.

При цьому в договорі купівлі-продажу від 22.08.2011р. покупцем вказано ОСОБА_4 без зазначення його статусу - суб'єкта підприємницької діяльності, але в той же час в тексті договору (п.1), сторони обумовили, що використання даних будівель - здійснення підприємницької діяльності Покупцем.

Відповідно до п.п.3, 4 Договору сторони погодили, що вартість будівель пожежного депо та автомобільних гаражів, що продаються, становить 26380 грн. із ПДВ, Покупець в день складання акту приймання-передачі будівель пожежного депо та автомобільних гаражів зобов'язується передати дану суму готівкою Продавцю.

За змістом п.5 Договору, Продавець зобов'язується передати Покупцю придбані за даним договором будівлі в день отримання коштів, склавши відповідний акт передачі -приймання.

Згідно накладної №5 від 22.08.2011р. та відповідно до акта передачі-приймання від 22 серпня 2011р. Приватне підприємство "Білокриниця" в особі ОСОБА_3 (Продавець) передало, а ОСОБА_4 (Покупець) прийняв у власність будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів, які знаходяться по АДРЕСА_2. До того ж, у вказаному акті сторони підтвердили повне виконання ними умов договору купівлі-продажу від 22 серпня 2011 р..

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, та як пояснив представник позивача в засіданні, вищевказане нерухоме майно було зареєстроване за Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Біла криниця" на підставі свідоцтв про право власності ЯЯЯ 477205 від 27.09.2007р. та ЯЯЯ 477204 від 27.09.2007р. і перейшло від кооперативу у власність ПП "Білокриниця" на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 02.06.2009р., який рішенням господарського суду Тернопільської області від 02.07.2009р. у справі №13/69-1215 визнано дійсним, а також визнано за Приватним підприємством "Білокриниця" право власності на будівлю пожежного депо в цілому, що знаходиться по АДРЕСА_2 та на будівлю автомобільних гаражів в цілому, що знаходиться по АДРЕСА_2. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 638 ЦК України (ч.1) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Підтвердженням повного виконання сторонами Договору купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів від 22 серпня 2011р. є передача ПП "Білокриниця" (Продавцем) ОСОБА_1 (Покупцю) вказаних будівель, та проведення позивачем оплати вартості вищезазначених об'єктів, що є предметом договору купівлі-продажу (що також визнається відповідачем-2).

Суд, оцінивши подані докази, констатує, що сторони при укладенні Договору купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів від 22.08.2011р. досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, крім того, відбулося повне виконання умов договору - майно передане у власність позивача і останнім, відповідно, сплачено встановлену договором суму грошових коштів.

З цього часу відповідно до умов договору та ст.334 ЦК України, позивач вважає себе власником даних будівель і здійснює у них свою господарську діяльність. Однак, відповідно до рішень Реєстраційної служби Кременецького РУЮ №16425379 та №16424881 від 13 жовтня 2014 року, йому було відмовлено у державній реєстрації прав на вказане майно, в зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач-2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів від 22.08.2011р., тим самим перешкоджаючи набувачу майна у реалізації його прав та унеможливлює подальше користування та розпорядження майном, а тому лише суд вправі визнати такий договір дійсним, в порядку ст.220 ЦК України.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч.4 ст.334 ЦК України).

Так, відповідно до частини 2 статті 144 Господарського кодексу України право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом, що узгоджується із положенням статті 182 ЦК України.

Враховуючи, що предметом купівлі-продажу за договором від 22.08.2011 року є нерухоме майно - будівлі пожежного депо та автомобільних гаражів, яке підлягає використанню Покупцем - ОСОБА_1 для здійснення його господарської (підприємницької) діяльності, а також те, що останній зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа-підприємець (докази долучено до матеріалів справи), суд в порядку ст.334 ЦК України визнає право власності на будівлі зерноскладів за ОСОБА_1 як суб'єктом підприємницької діяльності.

Виходячи із вищенаведених норм закону, та враховуючи, що відповідачами не було надано жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, більше того, останні позов повністю визнали, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати дійсним Договір купівлі-продажу будівель пожежного депо та автомобільних гаражів від 22 серпня 2011р. укладений між Приватним підприємством "Білокриниця", с. Білокриниця Кременецького району Тернопільська область, та ОСОБА_1, с. Білокриниця Кременецького району Тернопільська область.

3. Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ід. код НОМЕР_1) право власності на будівлю пожежного депо в цілому, що знаходиться по АДРЕСА_2 та на будівлю автомобільних гаражів в цілому, що знаходиться по АДРЕСА_2.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення "25" лютого 2015 р., через місцевий господарський суд.

Суддя С.Г. Стопник