РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №910/28501/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк «СБЕРБАНКУ РОСІЇ»

до Державної акціонерної компанії «Хліб України»

про стягнення 93 000,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Ковриженко С.О. (за дов. № 329 від 14.08.2014);

від відповідача - Костюк І.В. (за дов. № 02-14/617 від 05.01.2015);

встановив :

19.12.2014 позивач - Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк «СБЕРБАНКУ РОСІЇ», звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою № 10043/4/06-4 від 02.12.2014 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення заборгованості у розмірі 75 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов п.п. 2.3.2., 3.1., 3.7. договору про відкриття рахунку у цінних паперах № 765 від 27.08.2004, своєчасно та в повному обсязі не оплатив послуги, надані позивачем, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 75 000,00 грн.

Письмовим відзивом від 12.01.2015 на позовну заяву відповідач просить суд відмовити частково у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу в розмірі 36 000,00 грн. у вигляді штрафних санкцій, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду м. Києва від 25.11.2010 порушено провадження у справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ДАК «Хліб України», який діє на весь час провадження справи про банкрутство, а тому протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовується інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів. Крім того, відповідач посилається на те, що листом № 1-5-10/525 від 16.10.2014 звертався до позивача з проханням надати виписки з рахунку в цінних паперах з метою погашення заборгованості, проте останнім відмовлено в наданні виписки, що унеможливило завчасне погашення заборгованості.

19.02.2015 через загальний відділ діловодства суду позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів по справі та додаткові пояснення, в яких посилався на те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, які виникли після введення мораторію, та відповідно і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Таким чином, враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язань у відповідача настав після 25.11.2010, тобто після порушення справи про банкрутство, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.02.2015 у справі №910/28501/14 продовжено строк розгляд спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 02.03.2015

24.02.2015 через загальний відділ діловодства суду позивач на виконання вимог ухвали суду від 19.02.2014 подав додаткові докази по справі.

02.03.2015 через загальний відділ діловодства суду позивач подав заяву від 27.02.2015 про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 48 000,00 грн. заборгованості по платі за збереження ЦП за період з листопада 2013 по лютий 2015 та 45 000,00 грн. - штрафу.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, у зв'язку з чим новою ціною позову є 93 000,00 грн.

В судовому засіданні 02.03.2015 на підставі положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.03.2015, 12 год. 50 хв.

В судове засідання 04.03.2015 прибули повноважні представники сторін у справі, надали пояснення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

27.08.2004 між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк НРБ - Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк «СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (далі - позивач, зберігач, депозитарна установа) та Державною акціонерною компанією «Хліб України» (далі - відповідач, депонент) укладено договір № 765 про відкриття рахунку у цінних, відповідно до умов п.1.1 якого паперах (в редакції договору № 1 від 08.11.2013 про внесення змін до договору № 765 про відкриття рахунку у цінних паперах від 27.08.2004) (далі за текстом - договір) предметом договору є надання депозитарною установою депоненту послуг щодо відкриття та обслуговування рахунку в цінних паперах відкритого в депозитарній установі (далі по тексту - рахунок), проведення депозитарною установою депозитарних операцій за рахунком у цінних паперах на підставі розпоряджень депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством, а також надання депозитарною установою інших послуг у процесі провадження депозитарної діяльності, зокрема, але не виключно, послуг, зазначених в п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього договору відповідно до Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 № 735, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють питання відкриття та обслуговування рахунків в цінних паперів та внутрішніх документів депозитарної установи. Депонент в свою чергу здійснює оплату послуг, що надаються депозитарною установою депоненту в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з розділом 2 договору позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, обслуговування операцій за цим рахунком на умовах, передбачених договором, відповідно до положень чинного законодавства України, внутрішніх положень позивача та на підставі розпоряджень відповідача.

Відповідно до п. 2.3.2 договору відповідач зобов'язаний забезпечувати оплату послуг депозитарної установи за цим договором на умовах та у строки, передбачені цим договором, у тому числі тарифами депозитарної установи.

При цьому, відповідно до п. 3.1 договору (в редакції договору № 1 від 08.11.2013 про внесення змін до договору № 765 про відкриття рахунку у цінних паперах від 27.08.2004) депонент оплачує послуги депозитарної установи відповідно до цього договору та тарифів депозитарної установи, які є невід'ємною частиною цього договору. Оплата послуг депозитарної установи здійснюється депонентом на умовах постійної передоплати (авансової оплати) на підставі цього договору та згідно з діючими тарифами шляхом внесення готівкових коштів через касу або безготівковим переказом на рахунок № 3739705, відкритий у АТ «СБЕРБАНКУ РОСІЇ» з призначенням платежу: «Перерахування авансового покриття згідно з договором (вказуються номер та дата цього договору) для (вказується найменування депонента). Без ПДВ», при цьому, депонент зобов'язаний забезпечити перерахування передоплати на вищевказаний рахунок в сумі, необхідній для сплати послуг депозитарної установи відповідно до тарифів, зокрема: за здійснення облікової операції за рахунком за розпорядженням/заявою депонента - не пізніше моменту надання депозитарній установі відповідного розпорядження/заяви; за здійснення депозитарної операції на фондовій біржі - у день укладання біржової угоди або контракту; за облік цінних паперів та за облік прав на цінні папери на умовах цього договору та інші послуги - не пізніше передостаннього робочого дня місяця в якому такі послуги надавались.

Оплата послуг депозитарної установи з обліку цінних паперів та прав на цінні папери депонента здійснюється депонентом у повному обсязі у разі наявності цінних паперів на рахунку у будь-який день протягом місяця, за який здійснюється оплата.

Сторони дійшли згоди, що розрахунковим періодом надання послуг є календарний місяць (далі - звітний місяць або звітний період). Місяць в якому укладено цей договір та місяць в якому припиняється цей договір по тривалості можуть бути менше календарного місяця.

Згідно п. 3.7 договору депозитарна установа на запит депонента або самостійно має право оформити та направити депоненту рахунок-фактуру та акт приймання-передачі наданих послуг в якому вказується перелік послуг, наданих депозитарною установою депоненту протягом відповідного звітного місяця та не оплачених відповідно до умов п. 3.1 договору в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, в якому надавались депозитарною установою були надані такі послуги, а депонент зобов'язаний здійснити оплату таких послуг відповідно до умов п. 3.1 договору, але в будь-якому випадку не пізніше ніж 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем в якому депоненту надавались послуги депозитарною установою.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, укладений на невизначений строк і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, підтвердженням відкриття та ведення рахунку у цінних паперах відповідачем є виписка про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах № 300418-UA40400200 та виписка про стан рахунку у цінних паперах станом на 03.11.2014.

Крім того, про ознайомлення відповідача з Тарифами на депозитарні послуги депозитарної установи АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» свідчить його підпис на вказаному додатку до договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 765 від 08.11.2013.

Керуючись умовами договору та вимогами чинного законодавства, що регламентує депозитарну діяльність, позивач належним чином надав послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку в цінних паперах.

Натомість, відповідач свої зобов'язання щодо сплати вартості наданих послуг не виконав, відповідні грошові кошти не сплатив.

29.04.2014 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за депозитарні послуги № 13-Д/11.9, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, що знаходиться в матеріалах справи, проте відповідачем заборгованість погашена не була.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про депозитарну систему України» рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи ) або Національному банку України відповідно до законодавства. Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про депозитарну систему», депозитарна діяльність - діяльність професійних учасників депозитарної системи України та Національного банку України щодо надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах депозитарних установ, емітентів, депозитаріїв-кореспондентів, осіб, які провадять клірингову діяльність, розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, депонентів, а також надання інших послуг, які відповідно до цього Закону мають право надавати професійні учасники депозитарної системи України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті наданих послуг за період листопада 2013 по лютий 2015, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить за розрахунком позивача, що не оспорений відповідачем, у розмірі 48000,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 48 000, 00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що у випадку порушення депонентом строків оплати послуг депозитарній установі, що передбачені цим договором, депонент зобов'язаний сплатити зберігачу штраф, передбачений п. 3.3 цього договору.

При цьому, п. 3.3 договору сторони домовились, що якщо депонент не забезпечив передоплату (авансову оплату) послуг депозитарної установи та не здійснив оплату таких послуг згідно умов цього договору (в тому числі щодо строків оплати), депозитарна установа має право застосувати штраф у розмірі 100 відсотків від суми неналежно виконаного зобов'язання. Сума неналежного виконання зобов'язання визначається як розмір недоотриманого доходу, що мала би отримати депозитарна установа за період з моменту несплати депонентом послуг депозитарною установою до моменту сплати штрафу відповідно до цього пункту договору.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що прострочення оплати наданих послуг мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 45 000,00 грн. (за обґрунтованим розрахунком).

Крім того, враховуючи те, що грошові зобов'язання відповідача за вищевказаним договором виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ДАК «Хліб України», у відповідача на підставі пункту 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відсутні правові підстави не виконувати зобов'язання, посилаючись на введення мораторію.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державної акціонерної компанії «Хліб України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, код 20047943) на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк «СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, код 25959784) заборгованість по платі за збереження цінних паперів у розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. 00 коп., штрафу у розмірі 45 000 (сорок п'ять тисяч) грн.. 00 коп. та судовий збір в сумі 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят ) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 04.03.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 10.03.2015.

Суддя В.О. Демидов