РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/23535/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «K-Trade LTD»
доПублічного акціонерного товариства «БГ Банк»
простягнення 368 723,35 грн.
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді Спичак О.М.

Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача:Семеняка В.В.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «K-Trade LTD» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» (надалі - «Банк») про стягнення 368 723,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно ухиляється від виконання обов'язку з перерахування грошових коштів з рахунку позивача №67 згідно виставлених платіжних документів, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача залишку грошових коштів на такому рахунку у розмірі 368 723,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 03.12.2014 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався з незалежних від суду обставин.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. вирішено розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. для здійснення колегіального розгляду справи визначено наступних суддів: Босий В.П. (головуючий), судді Стасюк С.В., Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. справу прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду на 04.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 25.02.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням ним витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №33357439.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Як вбачається із матеріалів справи, юридичною особою відповідача було змінено назву з Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» (ідентифікаційний код 20717958) на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк».

Відповідно до п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України «Про акціонерні товариства»). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе змінити відповідача у справі Публічне акціонерне товариство «Банк Перший» - на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк».

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач, Товариству в установі Банку був відкритий рахунок №367 для проведення розрахунків в національній валюті - гривні.

Станом на 25.09.2014 р. на рахунку Товариства №367 знаходилися грошові кошти у розмірі 368 723,35 грн., що підтверджується наданою позивачем випискою по вказаному рахунку.

26.08.2014 р. та 12.09.2014 р. Товариством надано на виконання Банку платіжні доручення №№51-54 та №61 на загальну суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу: «часткове погашення кредиторських вимог 1-ї черги у справі №920/68/13 про банкрутство ТОВ «K-Trade LTD».

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача від виконання умов Договору в частині перерахування грошових коштів згідно з розрахунковими документами (платіжними дорученнями).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2014 р. судом зобов'язано було надати належним чином засвідчену копію укладеного між сторонами договору банківського рахунку, на підставі якого було відкрито позивачу рахунок №67.

Позивач в письмових поясненнях повідомив суду, що примірник витребуваного договору після запровадження на Товаристві процедури банкрутства та призначення ліквідатора відсутній, оскільки попереднім керівництвом ліквідатору переданий не був.

З огляду на викладене, ухвалами господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р., 17.12.2014 р., 14.01.2015 р. та 04.02.2015 р. зобов'язано відповідача надати суду вказаний договір.

В той же час, представник відповідача жодного разу в судові засідання не з'являвся, витребуваний ухвалами суду договір банківського рахунку, укладений з Товариством, суду не надав.

З огляду на викладене, оскільки позивачем не доведено факту укладання (існування) між сторонами договору банківського рахунку, суд позбавлений можливості дослідити його умови, в тому числі в частині обов'язків Банку з проведення розрахунків та виконання платіжних документів.

Крім того, за відсутності оригіналу або належним чином засвідченої копії такого договору, суд позбавлений можливості встановити, чи був такий договір чинним на момент виставлення позивачем платіжних доручень №№51-54 від 26.08.2014 р. та №61 від 12.09.2014 р. на загальну суму 200 000,00 грн.

З огляду на викладене, судом визнається недоведеним факт порушення Банком зобов'язань з перерахування грошових коштів.

Більш того, положеннями статті 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 р. № 745 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БГ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 р. № 131 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК», згідно з яким з 28.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Оскільки, станом на момент розгляду справи та винесення рішення у даній справі в установі відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію, тому виконання операції зі перерахування грошових коштів обмежується повноваженнями Банку, передбаченими п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Товариства до Банку необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «K-Trade LTD» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2015 р.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді О.М. Спичак

С.В. Стасюк