РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/792/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство

Саприз";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича

компанія"Блок";

про стягнення 37 593,32 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Дьяченко В. В., представник, довіреність № 01-01/15 від 14.01.2015 р.;

Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача 35 680,92 грн. заборгованості, 143, 70 грн. трьох роцентів річних, 1 768,70 грн. інфляційних втрат, а також 1 827 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року порушено провадження у справі № 910/792/15-г, розгляд справи призначено на 03.02.2015 року.

У судовому засіданні 03.02.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджують факт направлення ухвал господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Блок" (постачальник) було виставлено рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Саприз" (одержувач) № БК-1898 від 07.10.2014 р. на попередню оплату за наступний товар:

№ТоварОд.КількістьЦіна без ПДВСума без ПДВ
1Лист х/к 1*1250*2500 ст. 08 КПт1.2277558.339274.07
2Листх/к 1,5*1250*2500 ст. 08КПт0.5157508.333866.79
3Лист х/к 2*1250*2500 ст. 08 КПт0.2947508.332207.45
4Лист х/к 3*1250*2500 ст. 08 КПт0.2947391.662173.15
5Листн/ж 1*1250*2500 AISI304 BA+PVCт0.37332741.6612212.64
Разом без ПДВ: ПДВ: Всього з ПДВ:29734.10
5946.82
35680.92

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст. 207).

Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Саприз» 07.10.2014 р. перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Блок " 35 680,92 грн. в якості попередньої оплати згідно рахунку-фактури № БК-1898 від 07.10.2014 р.

Після перерахування покупцем попередньої плати, поставка товару не відбулася, сума попередньої плати в розмірі 35 680, 92 грн. позивачу не повернута.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з поставки товару не виконав і в добровільному порядку суму попередньої оплати не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія"Блок" 35 680, 92 грн. заборгованості.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З поданих до матеріалів справи документів та пояснень представника позивача судом встановлено, що постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича Компанія "Блок" не дотримався умов поставки, оскільки не поставив і не передав у власність покупця товар, за який отримав попередню оплату.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів поставки товару або повернення суми попередньої оплати за поставку, станом на день розгляду справи відповідачем до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги покупця про стягнення з постачальника заборгованості в розмірі 35 680,92 грн. за непоставлений товар.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 143,70 грн. трьох відсотків річних та 1 768,70 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач зазначає, що з вимогою про повернення попередньої оплати за не поставлений товар він звертався до відповідача двічі, листом № 58 від 18.11.2014 р. та претензією № 62 від 01.12.2014 р., на підтвердження чого позивачем надано суду копію даних документів.

Однак, доказів направлення вищезазначених вимог відповідачу позивачем суду представлено не було.

У зв'язку з не поданням позивачем доказів направлення відповідачу претензії № 62 від 01.12.2014 р. та листа № 58 від 18.11.2014 р., а також відсутністю доказів отримання ним цих вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Саприз" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія"Блок" трьох відсотків річних та інфляційних витрат у даній справі задоволенню не підлягають.

Окрім того, слід зазначити, що зобов`язання яке виникло у відповідача перед позивачем не є грошовим, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем щодо поставки товару.

Відповідно до п. 1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Саприз" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича Компанія "Блок" (інд. 02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 4, офіс 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Саприз" (інд. 61157, м. Харків, вул. Селянська, буд. 20, кв. 103, ) 35 680 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн. 92 коп. заборгованості та 1 734 (одну тисячу сімсот тридцять чотири) грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 14.02.2015 р.