КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа№ 910/11587/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Вєдєрнікова О.С.

від відповідача: Яцук С.В.

Коваленко С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р.

у справі №910/11587/14 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про визнання недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання недійсним Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3703/2-1 від 22.11.2013р. з моменту його укладення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у справі №910/11587/14 у позові Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що сторонами укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії, умови якого визначені всупереч положенням діючого законодавства. Так, як вказує апелянт, при укладенні спірного Кредитного договору, не було дотримано вимог ч. 2 ст. 345 та ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, оскільки не визначено строк дії цього Договору. Також позивач зазначає про те, що спірний правочин суперечить ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, він вказує про те, що судом першої інстанції не застосовано норми Закону України «Про акціонерні товариства», який підлягає до застосування, а саме ст. 70.

Відповідач надав апеляційному суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» без задоволення, вказуючи при цьому, що рішенням Остхем Венчерс Лімітед, яка володіє 100% акцій позивача, було надано право керівництву позивача вчинити правочин - укласти з відповідачем кредитний договір про відкриття кредитної лінії у розмірі 50 000 000,00 грн. доларів США з процентною ставкою користування кредитом 11,5% річних.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Ткаченко Б.О., Синиця О.Ф. та призначено її до розгляду на 16.02.2015р.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 16.02.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. не лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №910/11587/14 у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

22 листопада 2013р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як кредитором, та Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот», як позичальником, був укладений Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №20-3703/2-1, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 50 000 000,00 доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим Договором.

Згідно з п. 2.2. Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 14 березня 2014р.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про визнання недійсним Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3703/2-1 від 22.11.2013р. з підстав невідповідності пунктів 3.11.2. та 3.13.3. цього Кредитного договору нормам ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 11.2.26. Статуту.

При цьому апеляційний суд відмічає, що в апеляційній скарзі позивач обґрунтовує зовсім інші підстави визнання недійсним Кредитного договору, а саме вказує на невідповідність спірного правочину вимогам ч. 2 ст. 345 та ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Ці підстави не будуть розглядатися апеляційним судом, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, у відповідності до п. 3.11.2. Кредитного договору позичальник зобов'язується забезпечити рівень середньоденних залишків на рахунках, відкритих в ПАТ «Промінвестбанк» в розмірі, еквівалентному 1 000 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 3.11.3. Кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати валютообмінні операції (купівля-продаж, конверсія валюти) через рахунки, відкриті в ПАТ «Промінвестбанк» в обсязі, не меншому еквіваленту 60 000 000,00 доларів США щоквартально.

Згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

Пункт 3.11.2. Кредитного договору не може порушувати норми ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки в ньому взагалі не йде мова про придбання позивачем у справі товарів і послуг від банку.

Стосовно п. 3.11.3. Кредитного договору слід зазначити наступне.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписуючи Кредитний договір, позивач, в тому числі погодив та прийняв умову щодо його обов'язку здійснювати валютообмінні операції через рахунки, відкриті у відповідача, тому безпідставно стверджувати про вимагання відповідача купувати позивачем послугу. До того ж в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази не підтвердження цього.

У відповідності до п. 11.1. Статуту позивача вищим органом товариства є Загальні збори акціонерів.

Відповідно до п. 11.2.26. Статуту позивача до виключно компетенції Загальних зборів акціонерів товариства належить прийняття рішення про вчинення значного правочину за поданням правління товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, перевищує 2,4 відсотка вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, а у разі, якщо правочин передбачає придбання або відчуження нерухомого майна, яке не передбачено фінансовим планом товариства, на відповідний рік, незалежно від вартості майна, що є його предметом.

Таким чином, за Статутом позивача Загальні збори акціонерів позивача приймають рішення про вчинення правочину, в разі, коли ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, перевищує 2,4 відсотка вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства. Тобто, рішення Загальними зборами приймаються стосовно послуг і майна, які є предметом договору.

Як вбачається, 22.11.2013р. рішенням Остхем Венчерс Лімітед, яка володіє 100% акцій Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», було надано право керівництву позивача вчинити правочин - укласти з ПАТ «Промінвестбанк» кредитний договір про відкриття кредитної лінії в розмірі 50 000 000,00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 11,5% річних та строком дії договору до 14.03.2014р.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем не доведено належними засобами доказування обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання договорів недійсними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у справі №910/11587/14 залишити без змін.

3. Справу №910/11587/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко