ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" березня 2015 р.Справа № 924/221/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали

за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Місто сад восьмий будівельний 4 А" м. Хмельницький

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" м. Київ

про визнання права власності та про стягнення 110 000,00 грн.

Представники сторін:

позивача: Заблоцький О.В. за довіреністю від 30.01.15р.

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2: Ходаковський Р.В. за довіреністю 22.10.14р.

Суть спору: позивач звернувся із позовом до суду в якому просить визнати за ЖЕК "Місто сад восьмий будівельний 4 А" право власності на грошові кошти в сумі 110 000грн., які перебувають на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Національний кредит", МФО 320702, що належить ФОП ОСОБА_1 та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ЖЕК "Місто сад восьмий будівельний 4 А" 110 000грн. помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Національний кредит", МФО 320702, що належить ФОП ОСОБА_1, а також просить зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Національний кредит", МФО 320702 що належить ФОП ОСОБА_1 на суму 110 000грн.

Позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про забезпечення позову в якому останній просить в якості забезпечення позову зупинити виконавче провадження № 39869004 в частині стягнення 110 000грн. з рахунку ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Національний кредит" до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову та оцінивши доводи, викладені у ньому на відповідність фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства України, приймає до уваги таке.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 (з подальшими змінами від 12.06.2009р.) „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік заходів до забезпечення позову, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема, позов забезпечується забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з абз.2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі Постанова Пленуму ВГСУ №16) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до абз.3 п.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацем 2 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 визначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, відповідно до абз.3 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Абзацем 4 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 передбачено, що обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Судом приймається до уваги, що позивачем в порушення вимог ст.67 ГПК України та положень абз.2 п.3, абз.4 п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 не надано суду доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні щодо вчинення відповідачем чи іншими особами дій, які унеможливлять або утруднять у майбутньому виконання рішення господарського суду в даній справі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити, оскільки позивачем у відповідності до ст.66 ГПК України не подано доказів та обґрунтувань на підтвердження того, яким чином невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Представник позивача в судове засідання з'явився та подав додаткові пояснення з приводу доцільності залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції та ПАТ "Банк національний кредит", які судом долучено до матеріалів справи.

Відповідач 1 явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. У відзиві на позов, що надійшов на адресу суду 04.03.15р. позовні вимоги визнає та пояснює, що 13.01.2015р. від позивача на його рахунок було перераховано 110 000грн. з призначенням платежу: оплата за будівельні матеріали. Проте, як зазначає, жодних будівельних матеріалів 13.01.2015р. ним для позивача не поставлялось. Повідомляє, що в день надходження коштів він спробував повернути помилково перераховані кошти проте ні зняти коштів зі свого рахунку ні виконати операцію із перерахунку коштів зі свого рахунку не зміг. Звернувшись до ПАТ "Банк національний кредит" відповідач 1 дізнався що його рахунок арештований і коштами які перераховуються на цей рахунок підприємець розпоряджатись не може доки арешт не буде знятий. Зауважує, що інших грошових коштів, крім тих які знаходяться на арештованому рахунку а також майна за рахунок якого відповідач 1 міг би компенсувати позивачу помилково перераховані кошти у нього немає. Наголошує, що в разі зняття арешту з його рахунку зобов'язується перерахувати помилково перераховані кошти позивачу.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні та відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечують та зауважують, що позивач в своїй позовній заяві не обґрунтовує помилковість переказу коштів ФОП ОСОБА_1, а пояснює лише, що останній не поставив будівельних матеріалів позивачу. Зазначають, що в платіжному дорученні №N(3-6257082 від 13.01.2015р., копію якого надав суду позивач, вказується призначення платежу - "оплата за будівельні матеріали згідно рахунку б/н від 13.01.20015р. без ПДВ". Тобто, на думку відповідача 2, ЖБК "Місто сад восьмий будівельний 4А" отримав від ФОП ОСОБА_1 рахунок б/н від 13.01.20015р., оплатив його, а ФОП ОСОБА_1 в свою чергу повинен був поставити Позивачу будівельні матеріали (але ще не поставив їх). Вважають, що між ЖБК "Місто сад восьмий будівельний 4А" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки будівельних матеріалів. Вказують, що законодавство України не передбачає обов'язку сторін договору поставки щодо укладення його як окремого документу.

Із посиланням на норми ст.ст. 530, 712 ЦК України вказують, що позивач не надав суду доказів звернення до ФОП ОСОБА_1 з вимогою виконання зобов'язань поставки будівельних матеріалів. Отже, як вважають, існує можливість того, що строк виконання ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо поставки будівельних матеріалів ще не настав. На їх думку в даному випадку вбачається виконання (невиконання) умов укладеного договору між позивачем та відповідачем-1, а не помилка при перерахуванні грошових коштів. Таким чином, вважають, що між ЖБК "Місто сад восьмий будівельний 4А" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки будівельних матеріалів, який і є достатньою правовою підставою для набуття ФОП ОСОБА_1 права на отримання грошових коштів, які Позивач просить суд стягнути як помилково перераховані. В позові просять відмовити.

Зважаючи на обставини справи, додаткові пояснення позивача суд вважає за необхідне в порядку ст.27 ГПК України залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит" (м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58) та на стороні відповідача 2 - Другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2).

Враховуючи неявку представника відповідача 1, залучення третіх осіб, принцип змагальності господарського судочинства, розгляд справи слід відкласти на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 11:00 "19" березня 2015 р.

Залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит" (м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58) та на стороні відповідача 2 - Другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2).

Третім особам надати суду письмові позиції з приводу заявлених позовних вимог із нормативно - документальним обґрунтуванням своїх доводів.

Визнати явку повноважних представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов'язковою.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 4 примірники: 1 - до справи, 2 - відповідачу 1 (АДРЕСА_1), 3,4 - третім особам (ПАТ "Банк національний кредит" (м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58); Другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2).