РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015Справа №910/171/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль»

До Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віадукт»

Про стягнення 1 305 128,61 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Самокиша В.Ю. - по дов. № 23-12/14-34 від 23.12.2014

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813» 1 305 128,61 грн. заборгованості за договором лізингу № LC2499-06/08 від 12.04.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі № 910/171/15-г, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Віадукт» та розгляд справи призначено на 29.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/171/15-г від 29.01.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, а також неподанням витребуваних судом доказів, розгляд справи було відкладено на 12.02.2015.

Позивач в судовому засіданні 12.02.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 12.02.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 12.01.2015 та ухвали від 29.01.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду були надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, офіс 302 та яка підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 22.12.2014, тобто є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвали суду від 12.01.2015 та від 29.01.2015, надіслані за вказаною вище адресою, отримав 19.01.2015 та 02.02.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Третя особа в судове засідання 12.02.2015 не з'явилась, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 12.01.2015 та від 29.01.2015 не виконала.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Оскільки, наявних в матеріалах справи документів достатньо для її розгляду, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 12.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.06.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віадукт» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № L2499-06/08 (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниць, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов договору, лізингодавець придбав предмет лізингу за договором постачання та передав у тимчасове володіння лізингоодержувачу, що зафіксовано у акті приймання-передачі від 23.10.2008.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1.).

27.08.2009 сторони уклали Угоду про внесення змін до договору, у зв'язку з наявністю у лізингоодержувача простроченої заборгованості за договором у розмірі 442 245,66 грн. та враховуючи, що лізингоодержувачем було виявлено бажання здійснити реструктуризацію цієї заборгованості, сторони дійшли згоди внести зміни до договору.

Отже, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віадукт» було укладений договір фінансового лізингу № LC2499-06/08 від 27.08.2009 у новій редакції, за умов передбачених вказаною вище Угодою.

Пунктом 8.1 договору у новій редакції сторони погодили, що цей договір є новою редакцією договору № L2499-06/08 від 11.062008, а тому з дня підписання цього договору сторонами договірні відносини сторін за договором L2499-06/08 від 11.06.2008, продовжують свою дію, а договір застосовується у новій редакції і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 1.5 договору у новій редакції, строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 43 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього договору та додатків до нього.

Вартість предмета лізингу на момент підписання цього договору становить 2 018 094,81 грн. з ПДВ і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі - продажу (п. 2.1 договору у новій редакції).

Згідно п. 4.1 договору в новій редакції, лізингоодержувач за цим договором сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.3 передбачено, що лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансові поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця (п. 4.6 договору в новій редакції).

Пунктом 4.8 договору в новій редакції передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах, а також ті, які не визначені цим Договором та необхідність яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремо за тарифами лізингодавця, розміщеному на офіційному сайті лізингодавця.

Згідно п. 5.3 Загальних умов (додаток № 4 до договору в новій редакції), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов, на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених п. 2 ст. 806 ЦК України та законом.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2013 у справі № 910/1359/13, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014, встановлено не виконання ТОВ «Віадукт» зобов'язань за договором фінансового лізингу № L2499-06/08 від 11.06.2008 та стягнуто заборгованість у розмірі 1 800 515,51 грн.

Відповідно до пп. 6.1.2. договору, лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір фінансового лізингу та/або вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у безспірному порядку, у випадках коли лізингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Вказаний пункт договору кореспондується з нормами чинного законодавства, зокрема, згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу та вимагати повернення предмету лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Позивач, користуючись правом наданим йому договором та законом, 29.10.2012 листом за вих. № 1879-10/2012 повідомив ТОВ «Віадукт» про односторонню відмову від виконання договору фінансового лізингу, у зв'язку з наявністю у лізингоодержувача заборгованості за договором.

07.11.2012 позивач надіслав третій особі телеграму № 105047, в якій повторно повідомив про односторонню відмову від договору фінансового лізингу.

04.12.2013 третя особа повернула предмет лізингу вартістю 1 150 759,09 грн., що підтверджується відповідним актом.

Водночас, п. 10.3.2. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору в новій редакції) передбачено, що у разі дострокового припинення договору, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю наступні платежі:

1) комісію за дострокове припинення договору в розмірі 0,8% від суми непогашеної вартості предмету лізингу, визначеної за правилами ч. 5 пп. 10.3.2. цих Загальних умов;

2) нараховані за договором штрафні санкції (штраф, пеня);

3) суми, які відшкодовують витрати лізингодавця та не були сплачені лізингоодержувачем;

4) заборгованість по поточних лізингових платежах та нарахованих штрафних санкціях;

5) заборгованість лізингоодержувача зі сплати вартості предмета лізингу, визначена за правилами п. 5.9. цих загальних умов для лізингового періоду, який слідує за періодом вилучення (повернення) предмета лізингу або в якому має місце дострокове припинення договору.

Отже, після одностороннього розірвання договору фінансового лізингу, у зв'язку із порушенням лізингоодержувачем його умов, на нього покладається обов'язок сплати сум, визначених за умовами договору, зокрема, пп. 10.3.2. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору в новій редакції).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нарахована третій особі загальна сума заборгованості в розмірі 1 305 128,61 грн., а саме:

- заборгованість по виставленим рахункам на сплату лізингових платежів у розмірі 1 795 066,12 грн. і заборгованість по додатковим витратам у сумі 5 444,39 грн. (встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2013 у справі № 910/1359/13) за мінусом 1 150 759,09 грн. вартості повернутого предмету лізингу;

- відшкодування частини вартості предмету лізингу з урахуванням курсової різниці 600 450,23 грн.;

- 0,8% штрафу за дострокове розірвання договору 5 764,32 грн.;

- додаткові витрати, понесені Лізингодавцем, у зв'язку з достроковим розірванням договору фінансового лізингу на суму 13 147,33 грн.;

- судовий збір за розгляд справи № 910/1359/13 - 36 010,31 грн.

При цьому, 11.06.2014 ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі № 910/11244/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Віадукт».

На підставі ст.ст. 1, 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позивач в межах справи № 910/11244/14 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою з вимогами до третьої особи на загальну суму 19 598 718,21 грн., за вісьма договорами фінансового лізингу, зокрема, і за договором фінансового лізингу № LС2499-06/08 від 11.06.2008.

Відповідно до абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

27.10.2014 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/11244/14 затверджено реєстр вимог кредиторів третьої особи, кредиторські вимоги позивача до ТОВ «Віадукт» включені до реєстру вимог кредиторів у повному обсязі, на суму 1 305 128,61 грн.

Відтак, факт існування заборгованості третьої особи в сумі 1 305 128,61 грн., підстави та порядок її нарахування підтверджені ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 у справі № 910/11244/14 та не потребують додаткового доказування.

Крім того, з метою забезпечення виконання лізингоодержувачем умов договору лізингу, 12.04.2010 між лізингодавцем та ПАТ «Будівельне управління № 813» (поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.2. якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед лізингодавцем відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача, які виникають за договорами лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договорів лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договорами лізингу, а також виконати інші умови договорів лізингу в повному обсязі.

Згідно з п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за договором лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за договорами лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п. 2.4. договору поруки у випадку невиконання лізингоодержувачем боргових зобов'язань перед лізингодавцем за договором лізингу, лізингодавець мас право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині.

Згідно з п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань по договору лізингу, поручитель і лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед лізингодавцем на всю суму заборгованості, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про виконання зобов'язань за договором за вих. № 1261-09/14 від 08.09.2014. Проте, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача, як кредитора, є порушеними відповідачем, як поручителем за договором поруки від 12.04.2010, який несе відповідальність солідарною з боржником (третьою особою) в межах обсягів відповідальності за договором поруки, зокрема щодо зобов'язань лізингоодержувача, які виникли за договором фінансового лізингу № LС2499-06/08 від 11.06.2008, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплати лізингових та всіх інших платежів на умовах договору лізингу, неустойки (пені, штрафів) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором лізингу, а також виконання інших умов договору лізингу в повному обсязі.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813» (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська,1, офіс 302; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ) 1 305 128 (один мільйон триста п'ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 61 коп. заборгованості та 26 102 (двадцять шість тисяч сто дві) грн. 57 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 18.02.2015.

СуддяВ.В. Сівакова