ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа № 911/360/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Житлово-комунального підприємства «Поліське», Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка

про стягнення 48256,40 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Ященко Р.Ю. - довіреність № 14-135 від 13.05.2014 р.

від відповідача: Олефіренко І.М. - керівник, наказ № 24 від 31.07.2014 р.

Покрасьон О.С. - довіреність б/№ від 18.08.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) з позовом до Житлово-комунального підприємства «Поліське» (далі - відповідач) про стягнення 48256,40 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2985-ТЕ-17. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 48256,40 грн. заборгованості, з якої: 34168,24 грн. - пені, 8598,95 грн. - 3 % річних та 5489,21 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2015 р. порушено провадження у справі № 911/360/15 та призначено її до розгляду на 02.03.2015 р.

02.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача від 02.03.2015 р. № 703 (вх. № 4471/15) на позов, з доданими документами.

В судове засідання 02.03.2015 р. з'явились представники Позивача і Відповідача та надали пояснення у справі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити повністю. Відповідач просив зменшити суму штрафних санкцій.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 02.03.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, які є достатніми для розгляду справи у даному судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, позивач у справі) та Житлово-комунальним підприємством «Поліське» (покупець, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2985-ТЕ-17 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року (в ред. Додаткової угоди № 1 до Договору) природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що сума до сплати за 1000 куб. м. природного газу складає 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Обов'язок з оплати вартості фактично переданого природного газу узгоджено сторонами у п. 6.1. Договору.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято природний газ за період з січня по квітень та у жовтні 2013 року в об'ємі 645,045 тис. куб. м. загальною вартістю 844492,93 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних та скріплених печатками сторін актами приймання-передачі природного газу: за січень-квітень 2013 року від 30.09.2013 р. та за жовтень 2013 року від 31.10.2013 р.

Із зазначених актів вбачається, що сторонами спору підписано акти на загальну суму 844492,93 грн. без зауважень та за відсутності з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Договору, тобто, Відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаним актом.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за Договором поставити природний газ відповідає обов'язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, в порушення свого грошового зобов'язання, вартість послуг з постачання природного газу Відповідач сплачував з простроченням, в зв'язку з чим Відповідачем було порушено умови п. 6.1. Договору щодо своєчасної оплати поставленого газу. Вказані обставини Відповідачем протягом розгляду справи не заперечувались.

Пунктом 11.1. Договору (в ред. Додаткової угоди № 1 до Договору) передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 30 червня 2014 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 34168,24 грн. пені.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок Позивача, господарський суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним.

Водночас, у відзиві на позов Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у зв'язку з тим, що станом на дату розгляду справи заборгованість за Договором повністю сплачена Відповідачем.

Крім цього Відповідач посилається на те, що він є теплопостачальною організацією, що надає послуги теплопостачання для населення.

Згідно п. 4 Постанови № 848 від 21.10.1995 р. «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами з урахуванням пільг, які надаються відповідно до законодавства, і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу.

У зв'язку з тим, що субсидії і пільги одержують окремі громадяни в складі тарифу на оплату житлово-комунальних послуг шляхом перерахування коштів відповідним житловим та комунальним підприємствам місцеві фінансові органи перераховують кошти для відшкодування витрат населення на оплату житлово-комунальних послуг.

Так, Державна казначейська служба України у м. Києві відповідний перерахунок коштів здійснила 01.04.2014 р. у сумі 509902,04 грн., про що Відповідачем надано відповідні докази.

Крім цього Відповідачем надано довідку про те, що за 2013 рік обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги теплопостачання, що надавалися населенню становить 696555,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем підтверджено факт того, що заборгованість з різниці в тарифах на послуги теплопостачання є значною, та компенсація відповідної різниці за рахунок бюджетних коштів здійснюється несвоєчасно, отже враховуючи, що станом на час розгляду справи заборгованість Відповідача за Договором є сплаченою в повному обсязі, а заявлена Позивачем сума штрафних санкцій є значною, суд дійшов висновку про наявність у даному конкретному випадку виняткових обставин, у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, проте враховуючи інтереси обох сторін, зокрема, що Позивач також перебуває у скрутному матеріальному становищі, у тому числі через неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд керуючись наведеною нормою дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій у даній справі на 25%.

Таким чином вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені задовольняється судом частково, зокрема в розмірі 25626,18 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 8598,95 грн. 3 % річних та 5489,21 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних підлягає задоволенню повністю в сумі 8598,95 грн. та вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 5489,21 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства «Поліське» (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, вул. Садова, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 25626 (двадцять п'ять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 18 коп. пені, 8598 (вісім тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 95 коп. 3 % річних, 5489 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 21 коп. інфляційних втрат та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 8542,06 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 04.03.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний