ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" березня 2015 р.Справа № 916/39/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Логістик мтс", м.Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Агро фекторі", м.Одеса,

про стягнення 5000грн. основного боргу, 2359,47грн. пені, 2158,43грн. інфляційних, 2924,39грн. 7% штрафу

за участю:

представник позивача не з'явився,

представника відповідача Котелевський Є.С. за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „Логістик мтс", м.Київ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю „Агро фекторі" м.Одеса про стягнення 5000грн. основного боргу, 2359,47грн. пені, 2158,43грн. інфляційних, 2924,39грн. 7% штрафу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на договір № Е-07/07/14-2 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 07.07.2014, акти здачі-приймання виконаних робіт, надання відповідачу послуг відповідно до вказаного договору та актів, несвоєчасне та неповне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати.

Позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач у відзиві повідомив про сплату 5000грн. залишку основного боргу платіжним дорученням № 860 від 26.01.2015, просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення вказаної суми.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір № Е-07/07/14-2 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 07.07.2014. Відповідно до п.1 договору позивач взяв на себе обов'язок організувати та виконати доставку автомобільним транспортом ввірений йому відповідачем вантаж, а відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити за це встановлену плату.

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином та в якості доказів надав акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 25.07.2014 № 344 на суму 24140грн, від 25.07.2014 № 345 на суму 4990грн., від 25.07.2014 № 350 на суму 4898,50грн., від 25.07.2014 № 351 на суму 4861,50грн., від 15.08.2014 № 689 на суму 13525,20грн., від 15.08.2014 № 586 на суму 13494грн. Акти містять печатки та підписи як позивача так і відповідача.

Пунктом 2.3 договору сторони встановили, що плата за перевезення вантажу здійснюється протягом 10-ти банківських днів після підписання сторонами акту здачі-приймання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Останній платіж щодо сплати залишку боргу здійсненій відповідачем відповідно до платіжного доручення № 860 від 26.01.2015 вже після порушення провадження по господарській справі.

В зв'язку з цим провадження стосовно вимог про стягнення 5000грн. основного боргу підлягає припиненню відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального Кодексу України в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконував з порушенням встановленого договором строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.8 договору сторони встановили, що за порушення термінів оплати замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період від вартості несвоєчасно виконаного зобов'язання. Цим же пунктом сторони передбачили сплату штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості у випадку наявності заборгованості у строк понад 30 днів.

Позивачем заявлено до стягнення 2359,47грн. пені згідно з наданим розрахунком.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо її стягнення частково у розмірі 1946,50грн. з урахуванням того, що позивачем початок прострочки виконання зобов'язання при розрахунку визначався з урахуванням 10-ти календарних, а не банківських днів, як це передбачено п.2.3 договору.

Щодо вимог про стягнення 2924,39грн. 7% штрафу згідно з п.4.8 договору, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Перевіривши наданий до справи розрахунок, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення 2158,43грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати з оплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 629 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 22, 33, 36, 43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Логістик мтс", м.Київ, до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Агро фекторі", м.Одеса, в частині стягнення 5000грн. основного боргу в зв'язку з відсутністю предмету спору - припинити.

2. Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Логістик мтс", м.Київ, до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Агро фекторі" про стягнення 2359,47грн. пені, 2158,43грн. інфляційних, 2924,39грн. 7% штрафу - задовольнити частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Агро фекторі" (65016, м. Одеса, вул. Гаршина, 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Логістик мтс" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, корп."3", ) 1946,50грн. пені, 2158,43грн. інфляційних, 2924,39грн. 7% штрафу, 1725,62 грн. судового збору, а всього стягнути 8754 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 94 коп.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 04.03.2015 року. Повний текст рішення складений 04 березня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков