ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа № 914/3537/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Наконечна О-А.Є.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" вих.№ 1401п від 14.01.2015р. (вх. № 01-05/425/15 від 22.01.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2014р.

у справі № 914/3537/14, суддя Мазовіта А.Б.

за позовом Приватного підприємства "Мірт", м. Львів

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ", м.Львів

про стягнення 66 234 грн. 72 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.11.2014р. у справі №914/3537/14 (суддя Мазовіта А.Б.) позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ", м.Львів на користь Приватного підприємства "Мірт", м.Львів 53684 грн. 40 коп. основного боргу, 3216 грн. 65 коп. 3% річних, 9333 грн. 67 коп. інфляційних втрат, 1827 грн. 00коп. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням Публічне акціонерне товариство Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2014р. у даній справі скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, неповного встановлення всіх обставин справи та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 22.01.2015р. справу за № 914/3537/14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І.

Розпорядженням голови суду від 23.01.2015р. у склад колегії для розгляду справи №914/3537/14 введено суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. (колегією суддів у складі: головуючий суддя Марко Р.І., судді Желіка М.Б. та Костів Т.С.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2015р.

23.02.2015 р. позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким Приватне підприємство "Мірт" просить рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 23.02.2015 року прибула представник позивача, яка підтримала доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, висловила свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від 26.01.2015р. явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, а, відтак, не був позбавлений конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, клопотань про відкладення розгляду справ до суду не поступало, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 23.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом і вбачається з матеріалів справи, 25.05.2012 р. між Приватним підприємством "Мірт" (підрядник) та Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" (замовник) було укладено договір підряду №17.

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник (позивач) бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами виконати роботи по благоустрою рекреаційного комплексу зблокованої житлової забудови у м.Львові по вул.Бойківська, 5 А3 по генплану відповідно до затвердженої кошторисної документації і обумовлений договором строк.

Згідно п.1.2. договору замовник (відповідач) зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик, кошторисну документацію у трьохденний строк, після підписання договору, забезпечити своєчасне фінансування будівництва на виконання будівельних робіт, погодження у відповідних інстанціях на заборону руху транспорту по вулиці, на якій пропонується виконувати роботи та інші дозволи, передбачені законодавством, прийняти роботи і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Договірна ціна робіт, що доручені підряднику по цьому договорі складає 317 690 грн. 40 коп. (п. 2.1. договору).

На виконання умов договору, позивач у серпні 2012 року виконав роботи на суму 53684 грн. 40 коп., що підтверджується актом від 01.09.2012 р. приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 р. форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2012 р. форми КБ-3. Зауважень до виконання у відповідача не було, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на вищевказаних документах та скріпленням їх печаткою.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що кінцеві розрахунки за виконані роботи з підрядником здійснюються на протязі 10-ти днів після підписання акту виконаних робіт.

Проте, в порушення умов договору відповідач виконані позивачем роботи у встановлені договором строки не оплатив, у зв"язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" 53684 грн. 40 коп. основного боргу, 3216 грн. 65 коп. 3% річних, 9333 грн. 67 коп. інфляційних втрат.

В силу статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Пунктом 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи акту приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 р. типової форми №КБ-2в позивач здав відповідачу виконану роботу по поточному ремонту доріг на загальну суму 53 684, 40 грн., а відповідач своїм підписом і печаткою підтвердив факт виконання таких робіт.

Щодо посилань скаржника на неналежне оформлення акту виконаних будівельних робіт, як це передбачено п. 4.2, п.4.3, п.6.1. договору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 Наказу від 04.12.2009 року N 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві» затверджуються примірні форми первинних облікових документів у будівництві N КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та N КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати", що додаються.

З огляду на викладене, в договорі підряду від 25 травня 2012 р. № 17 не вказано, яким саме типовою формою повинен був оформлений акт виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 99 Постанови КМУ « Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» № 668 від 1 серпня 2005 р., Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи. Також згідно п. 107 вищенаведеної постанови, у разі виявлення замовником недоліків (дефектів) протягом гарантійних строків, він зобов'язаний у порядку, визначеному договором підряду, повідомити про це підрядника і запросити його для складення відповідного акта про порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів).

Як встановлено вище, замовником не зроблено жодних зауважень щодо змісту виконаних робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 2. ст. 844 ЦК України кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Також ч.3 вищевказаної статті зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 845 ЦК України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 845 ЦК України сторони можуть домовитися про розподіл між ними заощадження, отриманого підрядником.

З огляду на викладене, відсутність належного оформлення змін у кошторис впливає лише на можливість покладення на одну із сторін витрат (в разі перевищення кошторису), чи порядок розподілу сторонами заощадженого.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3 216 грн. 65 коп. та інфляційні втрати в сумі 9 333 грн. 67 коп., підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем не спростовані, є обґрунтовані та підставно задоволені місцевим господарським судом.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2014р. відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2014р. у справі № 914/3537/13 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" вих.№ 1401п від 14.01.2015р. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 26.02.2015р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.