ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 910/6950/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В., Цвігун В.Л.,
за участю представників:
позивача -Демчишен А.В., Бєляєв О.А.,
відповідача третьої особи-Палєй О.П., Кривда Ю.І., -не з'явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.12.2014
у справі№910/6950/14
за позовомІноземного підприємства "Агро-Вільд Україна"
до (третя особаДержавної установи "Інститут охорони ґрунтів України" (далі - ДУ "Інститут охорони ґрунтів України") - Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського")
про захист ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування 50000 грн. матеріальної шкоди
встановив:

Рішенням господарського суду м.Києва від 08.09.2014 (суддя Блажівська О.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 (судді: Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.), в позові відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна" (далі - ІП "Агро-Вільд Україна") в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.94,277 ЦК України, п.п.2.3,2.4,3.1-3.3,4.1,4.4 Положення про моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 26.02.2004 №51, та ст.ст.33,34,36 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що відповідач не довів як достовірності поширеної негативної інформації, вміщеної в листі Черкаської філії ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" від 30.08.2013 №361/01, так і достовірності розміру завданої ґрунтам шкоди, а надані відділом статистики у Жашківському районі копії статистичного спостереження форм №9-б-сг та №29-сг за 2009-2013рр. та висновок проведеного у грудні 2013р. грунтово-агрохімічного обстеження, складений Національним науковим центром "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського" (далі - ННЦ "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського"), свідчать про щорічне внесення позивачем фосфорних, калійних та органічних добрив у необхідній кількості. При цьому, згідно листа Черкаської філії ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" від 09.12.2013 №937/03 зразки (проби) ґрунту на орендованих позивачем землях не відбиралися та не досліджувалися, що, на думку заявника, вказує на недоведеність обставин зниження родючості земель та завдання ґрунтам шкоди на суму 12,8 млн. грн. внаслідок їх безгосподарного використання ІП "Агро-Вільд Україна". Крім того, скаржник наголошує на тому, що відповідач стосовно орендованих ІП "Агро-Вільд Україна" земель не виконував ані агрономічної паспортизації ґрунтів, ані їх аналізу чи будь-якого іншого способу моніторингу ґрунтів сільськогосподарського призначення, тому судом помилково надано перевагу висновкам відповідача перед висновком ННЦ "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського".

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення та постанова - залишенню без змін з наступних підстав.

Спір у справі виник у зв'язку із розповсюдженням відповідачем, на думку позивача, недостовірної інформації, яка принизила ділову репутацію ІП "Агро-Вільд Україна".

Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно зі ч.1 ст.200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст.ст.1,5 Закону України "Про інформацію" під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України (в редакції від 14.01.2006р., чинній станом на момент поширення відповідачем інформації листом від 30.08.2013) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Як роз'яснено в п.п.9,15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та не спростовано сторонами, відповідач листом №361/01від 30.08.2013, надісланим на адресу Управління СБУ в Черкаській області, повідомив про те, що: "Аналіз ведення сільськогосподарського виробництва ПСП "Агро-Вільд Україна" свідчить про те, що службові особи підприємства недбало ставляться до збереження родючості ґрунтів, у результаті чого порушуються вимоги чинного законодавства. Так, у ПСП "Агро-Вільд Україна" основна увага приділяється внесенню азотних добрив без внесення фосфорно-калійних. Отже, за результатами проведених розрахунків протягом 2011-2012 років встановлено систематичне тривале зниження родючості земель внаслідок їх безгосподарського використання ПСП "Агро-Вільд Україна", що спричинило ґрунтам шкоду на суму 12,8 млн. грн.".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" агрохімічна паспортизація земель сільськогосподарського призначення - обов'язкове агрохімічне обстеження ґрунтів з видачею агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, в якому фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів, рівні їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами;

Згідно з ч.3 ст.5 вказаного Закону моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики, яким є Міністерство Аграрної політики і продовольства України.

У відповідності до п.п.2.3,2.4 Положення про моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 26.02.2004 №51 (далі - Положення), моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення проводить Міністерство аграрної політики України у взаємодії з іншими виконавцями: Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, Держкомземом України, Держводгоспом України та науково-дослідними установами УААН землеохоронного профілю. Залежно від територіального поширення та завдань здійснюються національний, регіональний і локальний моніторинги ґрунтів: національний - охоплює землі сільськогосподарського призначення в Україні; регіональний - охоплює землі сільськогосподарського призначення в межах фізико-географічних і адміністративних одиниць, великих масивів зрошення та осушення; локальний - проводиться на території окремих землеволодінь та землекористувань.

Відповідно до п.п.3.1-3.3,4.1,4.4 Положення моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення здійснюється шляхом: аналізу та узагальнення архівного (базового) фонду даних; ґрунтово-агрохімічного та еколого-меліоративного (суцільних і вибіркових) обстежень ґрунтів, агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення; функціонування мережі стаціонарних ділянок та польових дослідів, на яких ведуться спеціальний, кризовий та науковий моніторинг ґрунтів і забезпечуються комплексні дослідження, контроль за властивостями ґрунтів, розроблення прогностичних моделей та ґрунтозахисних технологій; використання даних дистанційного зондування та глобальної системи визначення місцезнаходження досліджуваних ділянок. Агрохімічна паспортизація орних земель проводиться раз у 5 років, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень - через кожні 5-10 років, а також на бажання землевласника, землекористувача, при зміні власника земель сільськогосподарського призначення. Дані агрохімічної паспортизації земельних ділянок надаються у вигляді агрохімічного паспорта, форму та порядок ведення якого встановлює Міністерство аграрної політики України. До складу виконавців моніторингу ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення відповідно до визначених завдань належать: Міністерство аграрної політики України, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, Держкомзем України, Держводгосп України та УААН. Центрдержродючість здійснює: науково-методичне керівництво ведення моніторингу ґрунтів разом з Національним науковим центром "Інститут ґрунтознавства та агрохімії ім. О. Н. Соколовського", науковим центром "Агроекологія", Інститутом землеустрою Держкомзему України, Інститутом гідротехніки і меліорації УААН та іншими науково-дослідними установами УААН землеохоронного профілю (п. 4.1, 4.4 Положення).

Таким чином, ННЦ "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" не може проводити агрохімічну паспортизацію земель, оскільки не належить до установ Національної академії аграрних наук і ці функції Міністерством аграрної політики і продовольства України йому не делеговані.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 18.08.2014 з Відділу статистики в Жашківському районі надійшли копії статистичного спостереження щодо внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2010,2011,2012,2013 років (форма №9-б-сг); форми щодо підсумків збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 роки (форма № 29-сг) по ІП "Агро-Вільд Україна".

Для проведення розрахунків використовуються статистичні звіти ІП "Агро-Вільд Україна" по формах 29-сг і 9-б-сг за 2009-2013рр., згідно яких можливо встановити скільки поживних речовин, тобто азоту, фосфору та калію внесено в ґрунт і скільки винесено з урожаєм - сільськогосподарських культур з полів і вивезено за межі господарства. Розрахунки проводяться кожен рік окремо, що дає можливість враховувати зміну площі, що знаходиться в оренді адже і урожай отримується і добрива вносяться на одну і ту саму площу, що виключає похибку у проведенні розрахунків.

Відповідачем, використовуючи копії статистичної форми №9-Б-СГ ІП "Агро-Вільд Україна" за 2009-2013рр., копії статистичної форми №29-СГ ІП "Агро-Вільд Україна" за 2009-2013рр., було проведено розрахунок балансу поживних речовин в землеробстві ІП "Агро-Вільд Україна" за 2009-2013рр. та встановлено, що господарство ІП "Агро-Вільд Україна" отримує високі врожаї основних сільськогосподарських культур при відсутності внесення фосфорно-калійних добрив в 2009-2012рр. та недостатньому внесенні фосфорно-калійних добрив в 2013 році. З аналізу статистичних форм №9-б-сг "Внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів" за 2009-2013рр., за поясненням відповідача, наданими йому для аналізу та перевірки, встановлено, що фосфорно-калійні добрива вносились лише в 2013 році, а в 2009-2012рр. фосфорно-калійні добрива ІП "Агро- Вільд Україна" зовсім не вносились, що є ігноруванням основних правил землеробства та законодавства України з охорони земель. Органічні добрива ІП "Агро-Вільд Україна" вносились в окремі роки і то в недостатній кількості. Розрахунки балансу поживних речовин в землеробстві ІП "Агро-Вільд Україна" за 2009-2013рр. показали позитивний баланс по азоту (4330,7 т) і негативний по фосфору (1294,4 т) і калію (1280,9 т). Внесення азотних добрив в дозах 294-442 кг/га без застосування фосфорно-калійних добрив, а також значний позитивний баланс по азоту може вплинути на підвищений вміст нітратів та нітритів у сільськогосподарській продукції, а також забруднення поверхневих та підземних вод нітратами за певних умов.

Таким чином, з розрахунків відповідача щодо стану родючості ґрунтів орендованих ІП "Агро-Вільд Україна", проведених на основі Методики "Розрахунку балансу гумусу і поживних речовин у землеробстві України на різних рівнях управління", розробленої ННЦ "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського", вбачається, що ІП "Агро- Вільд Україна" має значний дефіцит балансу по фосфору та калію за 2009-2013рр.

Як вбачається з належним чином оформленої форми №9-б-сг "Внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів" під урожай 2013р., яка містить підпис уповноваженої особи та печатку підприємства позивача (а.с.214,222 том 1), лише під урожай 2013р. вносились фосфорні та калійні добрива.

Представником відповідача буду надано до суду апеляційної інстанції копію форми №9-б-сг "Внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів" під урожай 2012р. та форми №29-сг "Підсумки збору урожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду" на 1 грудня 2012р. з підписами уповноваженої особи позивача та печаткою підприємства, з яких вбачається, що під урожай 2012р. позивачем не вносились ані фосфорні, ані калійні добрива.

При цьому, апеляційним судом не взято до уваги надані відділом статистики у Жашківському районі копії форм №9-б-сг "Внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів" під урожай 2010р., під урожай 2011р., під урожай 2012р. (а.с.215-217,219-221 том 1), про внесення під врожай вказаних років фосфорних і калійних добрив, оскільки ці дані внесені до бланку форми, затвердженої наказом Держстату України від 14.06.2013 №181, в той час як станом на 2010-2012рр. була затверджено зовсім інша форма №9-б-сг, що також підтверджуєтеся копією форми №9-б-сг (під врожай 2012р.), наданою відповідачем до суду апеляційної інстанції, та на спірних довідках форми №9-б-сг під врожай 2010р., 2011р., 2012р. відсутній відтиск печатки позивача.

З огляду на викладене, апеляційна інстанція встановила, що позивачем основна увага приділяється внесенню азотних добрив без внесення фосфорно-калійних добрив протягом 2011-2012рр., наслідком чого є систематичне тривале зниження родючості земель внаслідок їх безгосподарного використання позивачем, а тому достовірною є викладена відповідачем інформація в листі №361/01 від 30.08.2013 на адресу начальника УСБУ в Черкаській області.

Колегія погоджується з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

В основу доводів позивача щодо обґрунтування позовних вимог покладено висновок проведеного у грудні 2013 року агрохімічного обстеження земель ІП "Агро-Вільд Україна", складений ННЦ "Інститут ґрунтознавства та агрохімії ім. О.Н. Соколовського", який відхилено судами як неналежний доказ, оскільки вказане дослідження було проведено з порушенням методик агрохімічних досліджень, які суттєво вплинули на результати досліджень та остаточний висновок про реальний агроекологічний стан ґрунтів, що орендує ІП "Агро-Вільд Україна". Зокрема, відбір зразків ґрунту здійснювався в грудні 2013р., що суперечить "Методиці агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення", адже, відбір ґрунту можна проводити при середньодобовій температурі не нижче +5°С, а в грудні 2013р. температура становила мінус 0,8-1°С, ґрунт був промерзлий на певну глибину і дуже важко в мерзлому ґрунті відібрати тростьовим буром біля 750 зразків; ДСТУ 4287:2004 "Якість ґрунту. Відбирання проб", п.3.1 "Відбирати проби потрібно протягом всього вегетаційного періоду...". При аналізі середньозважених показників вмісту рухомих форм фосфору та калію не враховувались зміна площі орендованих земель, наприклад на території Острожанської сільської ради в 2006 році досліджувалась площа 876га, а у 2013 році площа орендованих земель на території Острожанської сільської ради становила - 918га (різниця майже 16%), і це досить суттєво могло вплинути середньозважені показники рухомих форм фосфору та калію.

Крім того, колегія враховує те, що Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н. Соколовського" не є судово-експертною установою, яка вправі надавати незалежні висновки.

Як роз'яснено в п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

З огляду на те, що з матеріалів справи не вбачається звернення позивача з клопотанням про призначення судової агрохімічної експертизи, суди першої та апеляційної інстанцій цілком обґрунтовано не прийняли до уваги в якості належного доказу складений спеціалістами ННЦ "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського" висновок експертного грунтово-агрохімічного обстеження, який не є висновком судового експерта, оскільки складений на замовлення позивача.

Указом Президента України від 02.12.1995р. №1118/95 "Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення" запроваджено суцільну агрохімічну паспортизацію всіх земель сільськогосподарського призначення на території України.

Судами враховано, що розпорядженням голови Черкаської обласної державної адміністрації "Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення" від 06.06.2001 визначено термін (рік) проведення агрохімічної паспортизації земель в кожному адміністративному районі. Зокрема, в Жашківському районі, а, отже, на землях, що знаходяться у користуванні ІП "Агро-Вільд Україна", агрохімічна паспортизація земель повинна проводитися у 2001,2006,2011,2016рр., однак, на землях позивача агрохімічна паспортизація була проведена лише в 2001р. та в 2006р. При цьому, в 2011 році у проведенні чергового туру агрохімічної паспортизації в Жашківському районі, незважаючи на неодноразові звернення директора Черкаського центру "Облдержродючість" та завідувачих відділом і лабораторією моніторингу ґрунтів, позивачем було відмовлено та заборонено відбирати зразки ґрунту. Про відмову проведення агрохімічної паспортизації земель ІП "Агро-Вільд Україна" було поставлено до відома Жашківську райдержадміністрацію, сільськогосподарську інспекцію в Черкаській області та Головне управління агропромислового розвитку Черкаської облдержадміністрації.

Наведеним спростовуються твердження скаржника про те, що відповідач стосовно орендованих ІП "Агро-Вільд Україна" земель не виконував ані агрономічної паспортизації ґрунтів, ані їх аналізу чи будь-якого іншого способу моніторингу ґрунтів сільськогосподарського призначення.

Отже, судами попередніх інстанцій на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів в їх сукупності з достовірністю встановлено, а позивачем не спростовано недоведеність поширення відповідачем недостовірної інформації про агроекологічний та агрохімічний стан ґрунтів на орендованих позивачем землях, яка б призвела до приниження ділової репутації ІП "Агро-Вільд Україна" у господарських відносинах з контрагентами.

Колегія не може прийняти до уваги посилання скаржника на недоведеність обставин зниження родючості орендованих ним земель та завдання ґрунтам шкоди, оскільки згідно імперативних приписів ч.2 ст.111 ГПК України у касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи.

Крім того, передчасно порушені позивачем питання щодо недоведеності заподіяння ґрунтам шкоди на суму 12,8 млн. грн. внаслідок їх використання ІП "Агро-Вільд Україна" правомірно відхилені апеляційним судом як такі, що можуть бути лише предметом іншого позовного провадження, а саме в разі встановлення порушення сільгосппідприємством вимог законодавства про охорону земель.

Більше того, наявні заперечення заявника зводяться передусім до посилань на неналежну оцінку судами доказів по справі (статистичні спостереження форм №9-б-сг та №29-сг за 2009-2013рр., листи Черкаської філії ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" від 30.08.2013 №361/01, від 09.12.2013 №937/03) та до намагань надати перевагу певним доказам (висновок грунтово- агрохімічного обстеження, складений ННЦ "Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського"), проте, згідно імперативних приписів ч.2 ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на вищенаведене, колегія не вбачає підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у справі №910/6950/14 залишити без змін, а касаційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" - без задоволення.

Головуючий, суддя В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун