ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 916/2610/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого, Грека Б.М., Кривди Д.С. (доповідача),
за участю представників від:
позивачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
третьої особине з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуУправління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 25.11.2014
у справі№ 916/2610/14 Господарського суду Одеської області
за позовомУправління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси
доПівденної виправної колонії управління державної пенітенціарної служби в Одеській області №51,
третя особаУправління Пенсійного фонду України у м.Котовськ та Котовському районі Одеської області,
простягнення суми,
ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Південної виправної колонії управління державної пенітенціарної служби в Одеській області №51 суми переплаченої пенсії в розмірі 5286,68 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.09.2014 (суддя Малярчук І.А.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 (судді: Будішевська Л.О. - головуючий, Бєляновський В.В., Мишкіна М.А.), відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Скаргу мотивовано доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в касаційній скарзі просить справу розглядати за відсутності його представника.

Учасники процесу не скористалися наданим процесуальним правом на участь своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Управлінням Пенсійного Фонду України у м. Котовськ та Котовському районі Одеської області з 20.03.2012 Платонову В.Д. було призначено пенсію за віком на підставі документів, поданих його довіреною особою - Платоновою В.Д., яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.10.2011 з відміткою про вчинення цієї нотаріальної дії у Південній виправній колонії управління державної пенітенціарної служби в Одеській області №51, де Платонов В.Д. відбував покарання.

01.08.2012 Управління Пенсійного Фонду України у м. Котовськ та Котовському районі Одеської області надіслало відповідачу листа №4133/03 з проханням запросити через Управління Пенсійного Фонду України у Приморському районі м.Одеси пенсійну справу Платонова В.Д., який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у ПВК №51, із посиланням на те, що пенсія повинна виплачуватись за місцем фактичного проживання пенсіонера.

Листом від 05.09.2012 №2/8-7454 відповідач звернувся до позивача із проханням про забезпечення перераховування пенсії засудженому Платонову В.Д., який з 24.06.2011 відбуває покарання у виправній установі. До вказаного листа відповідачем було додано довідку про нарахування заробітної плати Платонову В.Д. №2/8-9586 від 29.11.2012.

Управління Пенсійного Фонду України у м. Котовськ та Котовському районі Одеської області із супровідним листом від 11.10.2012 надіслало пенсійну справу Платонова В.Д. до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси, у зв'язку з виїздом на нове місце проживання.

Рішенням Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси №823248 від 20.11.2013 виплату пенсії Платонову В.Д. припинено з 01.12.2013 у зв'язку з призначенням пенсії безпідставно у зв'язку з порушенням ч.4 ст.122 Кримінально-виконавчого кодексу України.

21.11.2013 позивач листом №10237/07-1 звернувся до відповідача про повернення зайво перерахованої суми пенсії Платонову В.Д. за період з 20.03.2012 по 30.11.2013 у сумі 18818,80 грн.

Платіжним дорученням №957 від 06.12.2013 відповідач частково повернув позивачу зайво перераховані кошти в сумі 13532,12 грн, оскільки решта коштів була витрачена пенсіонером на харчування та комунально-побутові послуги в сумі 3586,68 грн, витрачено на власні потреби кошти в сумі 1700 грн, що підтверджується довідкою відповідача від 05.12.2013 №2/8-9165.

За таких обставин Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси звернулося до суду з позовом у даній справі про стягнення з Південної виправної колонії управління державної пенітенціарної служби в Одеській області №51 спірної суми. Позов обґрунтовано з посиланням на приписи ст.ст.1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії засудженим за наявності відповідного права мають призначатися органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання. Особи, яким до відбування покарання призначена пенсія, підлягають державному пенсійному забезпеченню на загальних підставах.

Відповідно до п.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання (реєстрації), а при необхідності - його законним представником (батьки або опікун (піклувальник)) за місцем проживання (реєстрації) представника. Адміністрація установи, де пенсіонер відбуває покарання, надсилає органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням цієї установи повідомлення про прибуття засудженого до установи та довідку установи із зазначенням реквізитів для перерахування пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналогічне положення міститься в ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсіонерів покладено обов'язок повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Як було встановлено судами, установа виконання покарань не є власником (набувачем) пенсійних виплат, призначених Платонову В.Д.; відповідач не є страхувальником по відношенню до Платонова В.Д. та ніколи не подавав до органів Пенсійного фонду України недостовірних даних відносно нього, тобто зі сторони відповідача не вбачається недобросовісних дій.

Також суди встановили, що перебуваючи у ПВК №51, Платонов В.Д. у спірний період розпоряджався своєю пенсією, зокрема, як було зазначено вище, витратив на власні потреби та на утримання у виправному закладі кошти в загальному розмірі 5286,68 грн.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також той факт, що відповідач не є особою, яка отримала надміру сплачені суми пенсії, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суди цілком правильно зазначили, що за наявності безпідставної сплати пенсії, призначеної Платонову В.Д., саме останній є особою, яка має відшкодувати позивачу неправомірно отримані кошти, якщо такі обставини дійсно мали місце бути.

Відповідно до ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони зводяться передусім до переоцінки доказів та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування переглянутої постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду в Малиновському районі м. Одеси залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 у справі №916/2610/14 залишити без змін.

Головуючий В.Дерепа

Судді Б.Грек

Д.Кривда