ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2015 р.Справа № 916/3460/14

За позовом: Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал"

про стягнення 246783,58 грн.

Головуючий суддя Погребна К.Ф.

Судді - Оборотова О.Ю.

Лічман Л.В.

В судових засіданнях приймали участь представник

Від позивача: Довгопола А.Ю. - довіреність;

Кушнаренко В.В. - довіреність;

Бойко В.А. - довіреність;

Від відповідача: Угненко І.А. - довіреність.

Сивак А.Л. - довіреність;

В судовому засіданні 03.03.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Кушнаренко В.В. - довіреність;

Бойко В.А. - довіреність;

Від відповідача: Угненко І.А. - довіреність.

У судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви в порядку ст. 77 ГПК України, з 16.12.2014р. до 17.12.2014р., з 09.02.2015р. по 16.02.2015р., з 16.02.2015р. до 03.03.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.10.2014р., просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" грошову суму у розмірі 246783,58 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.09.2014 року (суддя Погребна К.Ф.), було порушено провадження у справі № 916/3460/14 із призначенням справи до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.10.2014р. строк розгляду справи був продовжений на п'ятнадцять днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.10.2014р. було зупинено провадження у справі № 916/3460/14 до розгляду Одеським апеляційним господарським судом справи №916/3565/13.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. провадження по справі №916/3460/14 поновлено та призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.09.2014р. справу №916/3460/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі ухвали господарського суду Одеської області від 17.09.2014р. по справі №916/3460/14 та розпорядження керівника апарату суду №1069 від 17.12.2014р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення склад колегії суддів. Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду, справу №916/3460/14 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Оборотової О.Ю. та Лічман Л.В., у зв'язку з чим ухвалою суду від 18.12.2014р. справу було прийнято до колегіального розгляду у відповідному складі суду.

Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" проти задоволення позовних вимог у справі заперечується, що вбачається з наданих суду письмового відзиву, усних та письмових пояснень повноважного представника відповідача у справі.

Додатково, 22.09.2014р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал", у якості окремої підстави, яка засвідчує неправомірність позовних вимог позивача, вказано на пропуск позивачем встановленого законом та п. 4.5 договору між сторонами п'ятирічного строку для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, що тривали до 01.09.2009р., у зв'язку з чим подано суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України про стягнення 246156,89 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

22 квітня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", в особі філії "Інфоксводоканал" (надалі - Водоканал) та Державним підприємством Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" (надалі - Абонент) укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 4029/3, відповідно до якого та згідно з Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, затвердженими наказом Держкомунгоспу України №65 від 01.07.1994р. Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держкомунгоспу України №30 від 05.07.1995р., Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими розпорядженням Одеської Облдержадміністрації №87/А від 09.02.1998р. та іншими існуючими нормами ДСТУ та нормативними актами, згідно до умов договору Водоканал зобов'язувався надавати Абоненту послуги з подачі води на об'єкти Абонента, а також з приймання стічних вод.

Згідно умов п.п. 1.2, 2.4.13 договору Абонентом були прийняті на себе зобов'язання по своєчасній та повній оплаті послуг водопостачання та водовідведення, експлуатації та утриманню у належному стані водопровідних та каналізаційних мереж, приборів, обладнання та споруд.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору оплата послуг водокористування та водовідведення здійснюється щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Водоканалу. Оплата проводиться по тарифам, затвердженим у встановленому діючим законодавством порядку. В разі зміни тарифів, оплата Абонентом наданих послуг проводиться по новим тарифам без зміни інших умов договору. Відомості про зміну тарифів Абонент отримує через засоби масової інформації (друковані видання, телебачення, радіо).

Згідно п. 3.9 договору об'єми стічних вод, що відводяться від Абонента приймаються рівними об'ємами вжитої води або визначаються по показанням лічильників, відповідно до п. 21 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України. Об'єм скинутих зливових стоків визначається розрахунковим шляхом, згідно до п.15.9 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України.

Строк дії договору поширювався на п'ять років, згідно до п.5.3, з 22.04.2004р. по 22.04.2009р. Згідно п.5.3 договір вважається продовженим на наступні п'ять років, якщо до сплину місяця після закінчення строку його дії жодна із сторін не заявить про зміну чи припинення дії договору. Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних доказів, дія договору була продовжена в порядку п.5.3. Договору.

В свою чергу, 29.02.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" (Виробник) та Державним підприємством Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" (Споживач) було укладено додаткову угоду до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 4029/3, на підставі якої було викладено положення договору у новій редакції.

Відповідно до п. 1.3 Договору в редакції додаткової угоди від 29.02.2012р. Споживач зобов'язався своєчасно сплачувати за надані йому послуги водопостачання та водовідведення, забезпечувати належну експлуатацію своїх водоканалізаційних систем, споруд, приладів та пристроїв на них згідно з Правилами, переліченими в п. 2.1. цього Договору та діючим законодавством.

Згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору в редакції додаткової угоди від 29.02.2012р. облік спожитої холодної води та скинутих стоків, а також споживання холодної води, яка йде на гаряче водопостачання та водовідведення гарячої води здійснюється за показаннями приладів обліку води та стоків, встановлених на об'єктах Споживача. У разі перебоїв у водопостачанні не з вини Споживача, розрахунок за відпущену воду при відсутності приборів обліку води та стоків здійснюється за час фактичної подачі води. Факт відсутності води встановлюється представниками Споживача та Виробника зі складанням акту. У разі відсутності підписаного сторонами акту, послуги водовідведення вважаються наданими у повному обсязі. Оплата послуг водопостачання та водовідведення здійснюється до 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим. Грошові кошти перераховуються на поточний рахунок Виробника. Оплата здійснюється за тарифами, затвердженими у встановленому чинним законодавством порядку. У випадку зміни тарифів, що діяли на момент укладення Договору, оплата Споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими тарифами, без зміни інших умов Договору.

З урахуванням положень п. 7.3 договору в редакції додаткової угоди від 29.02.2012р. строк дії договору поширювався з моменту укладення до 31.12.2015р.

Згідно п. 3.7 договору в редакції додаткової угоди від 29.02.2012р., об'єми стічних вод, що відводяться від Споживача приймаються рівними об'ємами вжитої води або визначаються по показанням лічильників, відповідно до п. 3.14, 5.29 „Правил водокористування". Об'єм скинутих зливових стоків визначається розрахунковим шляхом, згідно до п. 4.10 „Правил водокористування" та ДСТУ 3013-95.

Як зазначається представником Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України протягом періоду з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" було виставлено позивачу рахунки на сплату наданих послуг з водовідведення зливних стоків на загальну суму 438106,66 грн., з яких сума у розмірі 302109,46 грн., за даними позивача, вже сплачена за такі послуги. Натомість, як вбачається з письмових пояснень представника позивача з посиланням на порядок розрахунку визначений положеннями ДСТУ 3013-95, у період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" було надано позивачу послуг лише на суму 55325,88 грн. З цих підстав позивач вважає понесені ним витрати у розмірі 246783,58 грн. понесеними необґрунтовано та вимагає їх стягнення на свою користь.

Як встановлено судом та не заперечується жодною із сторін спору, частина заборгованості за надані послуги з водовідведення зливних стоків за період з 01.01.2010р. по 01.08.2011р. була стягнута з Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" за чинним рішенням господарського суду Одеської області від 26.12.2011р. у справі 20-28/17-4064-2011 (як складова частина загального боргу у сумі 411974,24 грн., у т.ч. за послуги водопостачання та водовідведення).

В свою чергу, заборгованість Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" за надані послуги з водовідведення зливних стоків за період з 01.08.2011р. по 01.10.2013р. на суму 121891,65 грн. була стягнута з позивача на підставі чинного рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2014р. у справі №916/3565/13 (як складова частина загального боргу у сумі 344455,79 грн.).

Вказане рішення від 03.03.2014р. у справі №916/3565/13 переглядалось в апеляційному порядку та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. було частково скасовано, резолютивна частина рішення викладена у новій редакції, зі стягненням з Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" 23434 грн. 55 коп. боргу. При дослідженні доказів судом апеляційної інстанції було визнано неправомірним порядок розрахунку вартості послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал". Зокрема, Одеським апеляційним господарським судом було вказано на те, що ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" і місцевий суд безпідставно здійснювали відповідні розрахунки виходячи не з "середньорічної" кількості опадів, а "середньомісячної", що призвело до штучного збільшення суми боргу за скид зливових стоків, чим було порушено вимоги ДСТУ 3013-95 та п. 4.10 Правил № 190.

Натомість, при перегляді справи №916/3565/13 в касаційному порядку Вищий господарський суд України визнав розрахунки Одеського апеляційного господарського суду неправомірними, у зв'язку з чим постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. скасував, а рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2014р. у справі №916/3565/13 залишив без змін.

В обґрунтування факту понесення Державним підприємством Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" необґрунтованих витрат по сплаті вартості послуг з водовідведення зливних стоків у період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. у сумі 302109,46 грн. позивачем було залучено до матеріалів справи копії виписок з банківського рахунку (копії а.с. 30-41), а також копії угод про погашення взаємної заборгованості від 30.03.2012р. на суму 12357,96 грн., від 31.08.2012р. на суму 9720 грн., від 28.09.2012р. на суму 14568,42 грн., від 31.10.2012р. на суму 40832,15 грн., від 31.07.2013р. на суму 70133,20 грн.

Як вбачається з даних наявних у справ розрахунків Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" (а.с. 25-28, 107-113, 129-135) за період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. позивачем було спожито послуг відповідача, пов'язаних з водовідведенням зливних стоків на суму 46104,9 грн. Дані бухгалтерської довідки позивача (а.с. 29) фіксують цифри власного розрахунку позивача по споживанню послух з водовідведення стокових вод за період з серпня 2005р. по 2014р. у сумі 55949,56 грн.

При цьому, розрахунок скидання зливових стоків здійснюється позивачем за формулою:

W d = 10 * h d * Y * F (куб. м)

де W d - загальний об'єм дощових стічних вод, куб. м

h d - середньорічний шар опадів за теплий (холодний) період року, мм, брався за даними Гідрометцентру Чорного та Азовського морів

Y - коефіцієнт стоку, у даному випадку коефіцієнт брався як 0,6 (за даними ДСТУ 3013-95)

F - площа басейну водозабору - у даному випадку брався басейн водовідбору 3,03 га (який є узгодженим між сторонами спору)

У розрахунку також використано дані Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовських морів у м. Одесі, про те, що холодний період року складає п'ять місяців з листопада по березень, а теплий період року сім місяців з квітня по жовтень.

Відповідно, за період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. позивачем брались до уваги обсяги шару опадів у відповідні холодні та теплі періоди року з діленням суми таких показників на фактичну кількість місяців у холодному або теплому періоді і у такий спосіб визначались середні показники шару опадів у році.

Відповідно до даних наявних у матеріалах справи розрахунків позивача (а.с. 25-28, 107-113, 129-135), розрахована ним вартість спожитих послуг у 2005 році склала 636,12 грн., у 2006 році склала 3152,98 грн., у 2007 році склала 3656,82 грн., у 2008 році склала 4272,91 грн., у 2009 році склала 5617,68 грн., у 2010 році склала 10922,30 грн., у 2011 році склала 3112,14 грн., у 2012 році склала 7790,37 грн., у 2013 році склала 6943,58 грн., а загалом 46104,90 грн.

Фактично визначена позивачем у заяві про збільшення позовних вимог від 13.10.2014р. (а.с. 104-105) сума спожитих послуг з водовідведення стоків у розмірі 55325,88 грн. у період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. поданим розрахунком на цю суму не підтверджується.

Позовні вимоги направлені на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" 246783,58 грн. необґрунтовано понесених позивачем витрат, як різницю від фактично сплачених позивачем за надані послуги з водовідведення зливних стоків у період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. у сумі 302109,46 грн. та фактично наданих (за розрахунками позивача) у даний період послуг відповідачем на суму 55325,88 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 15.9. „Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України", затверджених наказом Держкомунгоспу України №65 від 01.07.1994р., визначено, що додаткову кількість стічних вод, що потрапляє у каналізаційні мережі через зливоприймачі та каналізаційні колодязі у періоди дощів та сніготанення, підприємства оплачують при загальносплавній системі каналізації - відповідно до території, що займає підприємство, за нормами БНіП 2.04.03-85 Каналізація. Зовнішні мережі і споруди та даними гідрометеослужби.

З жовтня 2008 року діють нові Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., згідно п. 4.10. яких закріплено ті ж самі вимоги щодо визначення об'єму стічних вод, відповідно до площі території, що займає споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" та даними гідрометслужби.

У п. 4.10 Правил № 190 встановлено, що розрахунок за скидання зливових стоків здійснюється відповідно до відомостей Гідрометцентру України про кількість опадів та ДСТУ 3013-95.

При здійснені розрахунків об'єму скиду ливневих стоків використовується формула відповідно до Держстандарту 3013-95 "Гідросфера" "Правил контролю за відведенням дощових та снігових стічних вод з територій міст та промислових підприємств", що затверджені наказом Держстандарту України N 58 від 23.02.1995 р.

Відповідно до ДСТУ 3013-95 розрахунок скидання зливових стоків здійснюється за формулою:

W d = 10 * h d * Y * F (куб. м)

де W d - загальний об'єм дощових стічних вод, куб. м

h d - середньорічний шар опадів за теплий (холодний) період року, мм,

Y - коефіцієнт стоку,

F - площа басейну водозабору.

Оскільки спірні правовідносини сторін виникли саме щодо порядку проведення розрахунку скидання зливових стоків, зокрема щодо визначення складової розрахунку h d - середньорічний шар опадів за теплий (холодний) період року, мм (решта складових розрахунку суперечок у сторін спору не викликає), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На переконання суду, поняття середньорічний шар опадів за теплий (холодний) період року, що визначається ДСТУ 3013-95 слід тлумачити як величину опадів у мм за весь рік (у розрізі складових холодної та теплої частин року), відповідно така величина є порівняльною з аналогічними величинами попередніх та наступних років - як середньорічний показник. В свою чергу, визначення середньорічного шару опадів за теплий (холодний) період року діленням на відповідну кількість місяців холодного або теплого періодів визначатиме середньомісячну величину даного показника у конкретному році.

Відповідно, застосування у розрахунку позивача середнього показника місяця у холодному періоді та середнього показника місяця у теплому періоді було нічим іншим, як визначення середнього показника за два місяці року (холодного й теплого періодів), що не відповідає передбаченому ДСТУ 3013-95 показнику h d - середньорічному шару опадів за теплий (холодний) період року, мм.

З цього слідує, що проведені Державним підприємством Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" розрахунки з визначення вартості послуг з водовідведення зливних стоків у період з 01.08.2005р. по 31.12.2013р. є невірними, у зв'язку з чим заявлені на підставі таких розрахунків позовні вимоги задоволенню судом не підлягають.

Крім вказаного, позивачем не було враховано у позовних вимогах, що заявлена ним до стягнення (у якості відшкодування понесених витрат) заборгованість, що пов'язана з переплатою послуг відповідача у період з 01.01.2010р. по 01.10.2013р. є нічим іншим як перевіреною судами (у т.ч. судом касаційної інстанції) та стягнутою за чинними судовими рішеннями заборгованістю Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал". У зв'язку з чим, заявлені у цій частині позовні вимоги є по суті намаганням переглянути правомірність таких рішень в межах даного судового процесу, не зважаючи на те, що виконання таких рішень є обов'язковим на всій території України (в силу приписів ст. 124 Конституції України).

Доречним також слід визнати посилання представника відповідача на те, що Державним підприємством Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів" без приведених суду поважних причин було пропущено строк для звернення до суду за захистом прав та інтересів в частині вимог заявлених до стягнення за період по 27.08.2009р., оскільки датою подання позову до суду є 27.08.2014р., у зв'язку з чим визначений п. 4.5 укладеного між сторонами договору п'ятирічний строк позовної давності по вимогам, що виникли до 27.08.2009р. закінчився 27.08.2014р. Вказана обставина становить окрему підставу для відмови в задоволенні позовних вимог у справі, в тій частині що виникли до 27.08.2009р., оскільки у розумінні ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позивач міг довідатись про факт порушення свого права та про особу, що його порушила.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає позовні вимоги у справі необґрунтованими та неправомірними, у зв'язку з чим такими, що не підлягають задоволенню судом.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 10 березня 2015 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя О.Ю. Оборотова

Суддя Л.В. Лічман