ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.15р. Справа № 904/7981/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Унікредит Лізинг", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Днепргазсервиспромойл", с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про стягнення 52 179 грн. 59 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Ластовецький С.Г., дов. № б/н від 05.12.14р.;

від відповідача: Ковальчук Д.Ю., дог. № б/н від 01.10.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" звернулося до господарського суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.10.14р., просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Днепргазсервиспромойл" заборгованість в сумі 54 253 грн. 24 коп., з яких 44 574 грн. 45 коп. - основний борг, 478 грн. 58 коп. - 3% річних, 2 409 грн. 32 коп. - інфляційні втрати, 3 790 грн. 89 коп. - пеня, 3 000 грн. 00 коп. - збитки, понесені позивачем на вчинення виконавчого напису нотаріуса про повернення предмету лізингу за договором фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23.09.13р.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасного внесення періодичних лізингових платежів, у зв'язку із чим позивач з 18.07.14р. в односторонньому порядку відмовився від договору № 4792L13/00-LD від 23.09.13р. на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України „Про фінансовий лізинг" про що повідомив відповідача листом № 4670 від 04.07.14р.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позов підтвердив наявність заборгованості перед позивачем зі сплати лізингових платежів в сумі 44 574 грн. 45 коп., однак заперечував проти стягнення з нього на користь позивача складової частини лізингових платежів під назвою „відшкодування вартості предмету лізингу", мотивуючи це тим, що наслідком розірвання договору фінансового лізингу, на підставі якого виникли грошові зобов'язання відповідача, є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідачу і, відповідно, відсутність у позивача права вимагати сплати складової частини лізингових платежів, що спрямована на відшкодування вартості предмета лізингу. В обґрунтування заперечень посилався на постанову Верховного Суду України від 29.10.13р. у справі № 7/5005/2240/2012. За вказаних підстав вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку із чим надав контррозрахунок вказаних нарахувань.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 15.01.2015р. по 05.02.2015р., з 12.02.2015р. по 26.02.2015р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Днепргазсервиспромойл" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 4792L13/00-LD (надалі - Договір), відповідно до умов якого лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим Договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку "Тарифи" до цього Договору (надалі - Тарифи), який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим Договором та виконувати інші обов'язки, передбачені цим Договором та чинним законодавством (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.1.1 Договору визначення предмета лізингу, його технічних характеристик (специфікацій), вартість предмета лізингу, графік лізингових платежів, дата та місце поставки предмета лізингу, а також інші умови, що мають безпосереднє відношення до цього Договору, визначаються у додатку (-ах) до цього Договору. У випадку, коли згідно цього Договору у лізинг передається декілька предметів лізингу, сторони укладають відповідну кількість додатків до цього Договору, які є в рівній мірі невід'ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 15.1 Договору даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв майно, яке становить предмет лізингу, а саме: транспортний засіб марки ВМW, типу легковий седан - В, модель 318d, номер шасі, кузова: WВА3D11040J850744, реєстраційний номер АА 4329 ОС, про що сторонами складений акт приймання-передачі від 08.10.2013р.

Відповідно до п. 5.1 Договору лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та Дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у Додатку(-ах) до цього Договору.

Розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається в іноземній валюті (дола США, Євро або інша валюта) та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом, що визначений цим Договором (п. 5.2 Договору).

Згідно п. 5.3.2 Договору періодичні лізингові платежі сплачуються після передачі предмета лізингу у користування лізингоодержувачу за курсом продажу та включають в себе:

а) відшкодування вартості предмета лізингу, що розраховується за курсом, встановленим у відповідному додатку до цього Договору;

б) комісію лізингодавця, яка є такою, що змінюється, та розраховується як різниця між розміром періодичного платежу, який зазначений у стовпці „Лізинговий платіж" та перерахований в гривню, та розміром відшкодування вартості предмета лізингу у гривні, розрахованого згідно п. 5.3.2(а) цього Договору. Мінімальний розмір комісії лізингодавця не може бути меншим ніж одна гривня.

Згідно умов Розділу „Визначення" Договору, курс продажу - безготівковий курс продажу долара США/євро, встановлений на Офіційному сайті ПАТ "Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує даті платежу або іншій даті, визначеній в цьому Договорі. Дата платежу означає дату, коли лізингоодержувач повинен сплатити будь-який платіж, визначений в цьому Договорі.

У зв'язку зі зміною вартості предмета лізингу сторони домовились викласти Додаток № 4792L13/00 до Договору в новій редакції, про що уклали додаткову угоду від 08.10.2013р.

Відповідач належним чином своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23.09.2013р. не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем зі сплати лізингових платежів за період з травня по липень 2014р., яка згідно розрахунку позивача складає загальну суму 44 574 грн. 45 коп., що не заперечується відповідачем.

Як зазначає позивач, у зв'язку із порушенням боржником-лізингоодержувачем своїх грошових зобов'язань по сплаті лізингових платежів за Договором та керуючись ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", ТОВ "УніКредит Лізинг" реалізувало своє право на односторонню відмову від Договору та розірвало його з 18.07.2014 р., надіславши на адресу відповідача письмове повідомлення № 4670 від 04.07.14р., відповідно до якого просило відповідача повернути предмет лізингу на стоянку ТОВ "УніКредит Лізинг" за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5. Вказане повідомлення було надіслане на адресу боржника 04.07.2014р. та отримане ним 08.07.2014р., що підтверджується декларацією (накладною) № 15-1093-4106 кур'єрської служби доставки ТОВ "Поні Експрес".

За умовами п. 1.2.2(d) Договору строк лізингу закінчується в день, визначений в повідомленні про відмову від Договору за ініціативою лізингодавця або лізингоодержувача у випадках, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством.

В п. 12.1.2 сторони погодили, що у випадку повернення чи вилучення предмета лізингу, не передбачається повернення лізингодавцем будь-яких платежів належно сплачених лізингооодержувачем або скасування платежів, що мають бути сплачені лізингоодержувачем лізингодавцю до моменту такого повернення/вилучення в межах виконання цього Договору.

Відповідно до п. 12.3. Договору у випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим Договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача сума пені, нарахованої за період з 11.05.14р. по 28.10.14р. за кожним лізинговим платежем окремо, складає 3 790 грн. 89 коп.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховані до сплати відповідачу 3% річних за період з 11.05.14р. по 28.10.14р. в сумі 478 грн. 58 коп. та інфляційні втрати за період з травня по вересень 2014р. в розмірі 2 409 грн. 32 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками та додатковою угодою до нього, актами приймання-передачі предмету лізингу, обґрунтованим розрахунком позовної суми тощо.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідачів перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.806 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частиною 7 ст. 292 Господарського кодексу України передбачено, що правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до Господарського кодексу України та інших законів.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України не допускає односторонньої відмови від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням приписів ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" та умов договору, строк оплати заявленої суми лізингових платежів є таким, що настав.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що розрахунок пені, інфляційних та 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором фінансового лізингу, зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 44 574 грн. 45 коп. основного борг, 478 грн. 58 коп. 3% річних, 2 409 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 3 790 грн. 89 коп. пені - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

За умовами п. 9.1 Договору у випадку дострокового припинення дії Договору або у випадку повернення предмета лізингу лізингодавцю з будь-якої іншої причини, лізингоодержувач зобов'язаний передати предмет лізингу та всі необхідні документи, які вимагаються лізингодавцем, у місці, визначеному лізингодавцем в межах України, протягом 5 (п 'яти) робочих днів, починаючи з дати відповідної вимоги лізингодавця, якщо інше не буде зазначено у відповідному повідомленні лізингодавця.

Як встановлено судом, у визначений Договором термін відповідач добровільно предмет лізингу позивачу не повернув, у зв'язку із чим ТОВ "УніКредит Лізинг" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної О.С. із заявою про вчинення на Договорі виконавчого напису про вилучення у ТОВ "Компанія Днепргазсервиспромойл" і повернення предмета лізингу на користь ТОВ "УніКредит Лізинг".

29.07.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст. 87, ст. 88 Закону України "Про нотаріат" вчинено виконавчий напис № 3303 про повернення предмета лізингу за договором фінансового лізингу № 4792L13/00-LD від 23.09.2013р.

Відповідно до п.п. б п. 6.1 Договору лізингоодержувач відшкодовує лізингодавцю судові витрати, державне мито, витрати пов'язані із зверненням стягнення на предмет лізингу.

За вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом стягнуто з ТОВ "УніКредит Лізинг" плату в розмірі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджено відповідним виконавчим написом нотаріуса в договорі фінансового лізингу, угодою-рахунком № 329 від 29.07.2014 р., актом приймання-здачі виконаних послуг від 29.07.2014 р. та банківською випискою.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на вчинення виконавчого напису нотаріусу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., які є збитками лізингодавця, що понесені останнім внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду України від 29.10.13р. у справі № 7/5005/2240/2012, суд зазначає, що в судовому акті Верховного Суду України, на який посилається відповідач, договір фінансового лізингу не містить таких умов, як договір фінансового лізингу, який є предметом розгляду у даній справі, а саме: щодо відсутності, у разі повернення чи вилучення предмета лізингу, можливості повернення лізингодавцем будь-яких платежів належно сплачених лізингооодержувачем або скасування платежів, що мають бути сплачені лізингоодержувачем лізингодавцю до моменту такого повернення/вилучення в межах виконання цього Договору, (п. 12.1.2 Договору), а тому, незважаючи на подібність предметів спору у даній справі та справі № 7/5005/2240/2012, мають місце різні фактичні обставини та положення ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України у даному випадку до спірних правовідносин не застосовуються.

Судові витрати у справі покладаються на відповідача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Днепргазсервиспромойл" (52070, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Кленова, б. 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 22/1, ) 44 574 грн. 45 коп. (сорок чотири тисячі п'ятсот сімдесят чотири грн. 45 коп.) основного боргу, 478 грн. 57 коп. (чотириста сімдесят вісім грн. 57 коп.) 3% річних, 2 409 грн. 32 коп. (дві тисячі чотириста дев'ять грн. 32 коп.) інфляційних втрат, 3 790 грн. 89 коп. (три тисячі сімсот дев'яносто грн. 89 коп.) пені, 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі грн.. 00 коп.) збитків, 1 827 грн. 00 коп. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн.. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складене - 03.03.15р.