номер провадження справи 18/112/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 Справа № 908/3789/14

За позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, місто Київ, вул. Лєскова, 9)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72503, АДРЕСА_1; АДРЕСА_3; 72500, АДРЕСА_2)

про стягнення 124884,27 грн.

Головуючий суддя Носівець В.В.

судді: Дьоміна А.В.

ОСОБА_4

Представники сторін:

від позивача: Пармузін А.С., довіреність серії ВТЕ № 313433 від 01.04.2013 р., паспорт серії НОМЕР_2 від 26.09.1995 р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 02.10.2014 року звернувся позивач - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" з позовною заявою до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 123436,77 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2014 року порушено провадження у справі № 908/3789/14, присвоєно справі номер провадження 18/112/14, судове засідання призначене на 06 листопада 2014 року. У зв'язку з неявкою в засідання представників сторін, неподанням витребуваних доказів, розгляд справи відкладався спочатку на 27.11.2014 року, потім на 04.12.2014 року та на 17.12.2014 року, строк вирішення спору продовжувався.

В судовому засіданні 17.12.2014 р. з метою з'ясування фактичних обставин справи, для надання можливості належного повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, оголошено ухвалу про прийняття справи до колегіального розгляду та призначення розгляду справи на 28.01.2015 року.

До господарського суду 12.01.2015 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява № 114-16-0-00/6-40 від 09.01.2015 року, яка залучена до матеріалів справи, вирішення питання про прийняття або відмову в прийнятті її до розгляду відкладене до наступного судового засідання.

В судовому засіданні 28.01.2015 р. представник позивача надав заяву про продовження строку вирішення спору для можливості надання суду додаткових доказів, необхідних для розгляду справи. Ухвалою суду від 28.01.2015 р. заява позивача про продовження строку вирішення спору задоволена, строк вирішення спору продовжено, судове засідання відкладено на 19.02.2015 р.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Справа розглянута судом за наявними у ній документальними доказами; її розгляд закінчений 19.02.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судовому засіданні 19.02.2015 р. судом прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 010/17-33/638 від 31.10.2013 р. у сумі 124884,27 грн., яка складається з: 1) залишку заборгованості за кредитним договором в розмірі 103865,67 грн.; 2) процентів за користування кредитом, які нараховані за період з 27.12.2013 р. по 08.09.2014 р. - 16895,61 грн.; 3) пені на несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за період з 28.12.2013 р. по 08.09.2014 р. - 4122,99 грн. З урахуванням чого, судом розглядаються уточнені позовні вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_3 124884,27 грн.

Представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові та заяві № 114-16-0-00/6-40 від 09.01.2015 р. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням позичальником (відповідачем у справі) зобов'язань щодо своєчасного та повного повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Внаслідок наявності прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач, враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства, нарахував до стягнення суму пені.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не з'явився; про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, призначення судового засідання, час та місце розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор, позивач у справі) та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (позичальник, відповідач у справі) 31.10.2013 р. уклали кредитний договір № 010/17-33/638 (надалі кредитний договір).

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що відповідно до умов договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 108000,00 грн., а Позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені договором.

Кінцевий термін погашення кредиту Позичальником - 27 жовтня 2015 р. (останній день строку користування кредитом, який Позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором (п. 1.2 кредитного договору).

Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено, що протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця Кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 26,00 % річних на рахунок нарахованих доходів кредитора № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно з п. 4.2 кредитного договору Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору при простроченні повернення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком.

У разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх обов'язків (обов'язків) за договором . а також інші обставини, які свідчать про те, що зобов'язання за договором не будуть виконані Кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів: відмовити в наданні кредиту або його частини за договором; скасувати або встановити розмір ліміту в розмірі фактичної заборгованості Позичальника за кредитом; вимагати дострокового повного/часткового виконання Позичальником зобов'язань за договором (п. 7.1 кредитного договору).

Як свідчать додані по позову документи, на виконання умов кредитного договору Кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 105235,67 грн., що підтверджується реєстром розрахункових документів (арк.с. 46-55).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо щомісячного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, Кредитор у відповідності до п. 7.1.3 кредитного договору, 27.05.2014 р. спрямував на адресу Позичальника вимогу № 114-00-00/15-7-376 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 010/17-33/638 від 31.10.2013 р. Вимога отримана Позичальником 13.06.2014 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

У зв'язку з невжиттям відповідачем жодних дій щодо виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/17-33/638 від 31.10.2013 р., а саме повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, позивач за захистом порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за простроченими та нарахованими відсотками, пені підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позичальник належним чином не виконував покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснював повернення Банку кредиту, процентів за користування кредитом у розмірах та в терміни, як передбачено пунктами 1.1, 2.1, 4.2 договору та Додатком до кредитного договору (Графік погашення заборгованості). Так, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, заборгованість за кредитом склала 103865,67 грн.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 103865,67 грн. підтверджується матеріалами справи.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Нормами ст. 1054 ЦК України встановлено, що позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідно до умов кредитного договору, позивачем відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Загалом, станом на 08.09.2014 р. за відповідачем рахується заборгованість за відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 16895,61 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом в сумі 16895,61 грн. підтверджується матеріалами справи.

За неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором позивачем заявлена вимога про стягнення пені у розмірі 4122,99 грн. за порушення строків сплати кредиту та відсотків за користування кредитом.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання зобов'язання.

Положенням пункту 10.2.1 кредитного договору встановлено, що Позичальник на вимогу Кредитора сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких зобов'язань за договором - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Враховуючи наведене, перевіривши наданий розрахунок, суд дійшов висновку, що розрахунок пені є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимоги позивача щодо стягнення пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 4122,99 грн. за період прострочення з 28.11.2013 р. по 08.09.2014 р. судом задовольняються.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості зі сплати кредиту в повному обсязі, процентів за користування кредитом та пені відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

З урахуванням викладеного, позов задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72503, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Раййфайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 29, , р/р 6499475 в Запорізькій ОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 313827) 103865,67 грн. (сто три тисячі вісімсот шістдесят п'ять грн. 67 коп.) заборгованості за кредитом, 16895,61 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять грн. 61 коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 4122,99 грн. (чотири тисячі сто двадцять дві грн. 99 коп.) пені, 2497,69 грн. (дві тисячі чотириста дев'яносто сім грн. 69 коп.) судового збору. Видати наказ.

Головуючий суддя В.В. Носівець

Суддя А.В. Дьоміна

Суддя І.А. Попова

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 лютого 2015 р.