КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа№ 925/1916/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Забродець С.В., від відповідача - Байдак В.П., розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро» на рішення господарського суду Черкаської області від 10.12.2014р. по справі № 925/1916/14 (суддя - Грачов В.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат хлібопродуктів «Талне» про стягнення 279 117,81грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2014р. у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 10.12.2014р. у справі №925/1916/14 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро» прийнято до провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат хлібопродуктів «Талне» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015р., у зв'язку із перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В. та Руденко М.А.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014року між товариством з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро", як продавцем, і товариством з обмеженою відповідальністю «Комбінат хлібопродуктів «Талне», як покупцем був укладений договір поставки № 264, за умовами якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти і оплатити пшеницю урожаю 2013 року (далі по тексту - товар) на умовах, передбачених даним договором. Кількість, якість, ціна товару вказується в специфікації, що є невід'ємною частиною договору. /а.с. 35/.

При укладанні договору сторони дійшли згоди що, згідно з п.п. 2.1., 3.1., 4.1. договору, продавець здійснює поставку товару в повному об'ємі на умовах СРТ Інкотермс-2010 (поставка товару на склад покупця транспортом продавця) за адресою: Черкаська обл., м. Тальне, вул. Вокзальна, 93. Покупець здійснює оплату товару шляхом 100% перерахунку коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку продавця. Сторона, яка порушила умови даного договору, відшкодовує іншій стороні спричинені своїми діями чи бездіяльністю збитки та втрачений прибуток у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

До договору поставки № 264 від 23.05.2014 року позивачем додана підписана сторонами специфікація № 1 від 23.05.2014 року. Специфікація № 1 є додатком до договору, пунктами 1, 2, 6 якого сторони договору домовились, зокрема, про наступне:

продавець зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти і оплатити на умовах даного договору пшеницю по ДСТУ-3768-2010 в кількості 700 тонн, по ціні 2900 грн. за 1 тонну з ПДВ загальною вартістю 2030000 грн.;

строк поставки - 18.06.2014 року;

в разі зміни на протязі терміну дії цієї Специфікації ринкової ціни на товар більш ніж на 5%, кожна із сторін має право ініціювати питання про відповідну зміну ціни товару. /а.с. 37/.

На виконання договору позивачем виданий відповідачу рахунок № 10 від 23.05.2014 року на оплату товару (пшениці) на загальну суму 2 030 000 грн. з ПДВ, відповідачем видана позивачу довіреність № 393 від 23.05.2014 року на отримання зазначеного товару /а.с. 38, 39/.

Листом №34 від 06.06.2014р. позивач вимагав від відповідача здійснення попередньої оплати. /а.с. 40/.

Листом №35 від 10.06.2014р. позивач вимагав від відповідача до 12.06.2014р. письмово повідомити про готовність виконати договір на діючих умовах. /а.с. 41/.

Також на адресу відповідача позивач надсилав телеграму про поставку пшениці за ціною 2 900,00 грн. за тону. /а.с.42/.

13.06.2014р. листом №37 позивач просив відповідача протягом терміну дії специфікації №1 до договору поставки №264 від 23.05.2014р. здійснити оплату товару за ціною 2 900,00 грн. за тону, у разі відсутності письмового підтвердження про готовність здійснення оплати, позивач вважатиме, що ТОВ «КХП «Тальне» відмовилось від договору в односторонньому порядку. /а.с. 43/.

Листом-відповіддю №184 від 10.06.2014р. відповідач повідомив позивача про те, що керуючись п. 6 Специфікації №1 від 23.05.2014р до договору поставки №264 від 22.05.2014р. ініціює зміну ціни товару та пропонує позивачу здійснювати поставку пшениці по ціні 2 550 грн/т СРТ склад ТОВ «КХП «Тальне». У разі відмови від даної пропозиції відповідач наголосив, що буде змушений на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України розірвати договір у зв'язку з істотною зміною обставин. /а.с. 44/.

17.06.2014р. листом №199 ТОВ «КХП «Тальне» керуючись п. 5.2. договору запропонувало позивачу розірвати договір №264 від 23.05.2014р. за згодою сторін, у зв'язку із форс-мажорними обставинами (відсутність кредитування ПАТ «Банк Кредит Дніпро»). /а.с. 46/.

22 травня 2014р. до позивача звернулось ТОВ «ТД «Гекта» із комерційною пропозицією щодо укладення договору поставки пшениці у кількості орієнтовно 1 000т. по ціні 2 900,00 грн. з ПДВ. /а.с.49/

Листом №31/1 від 22.05.2014р. позивач, враховуючи договірні стосунки з відповідачем, відмовив ТОВ «ТД «Гекта» щодо укладення договору на продаж пшениці. /а.с.47/.

У зв'язку із відмовою відповідача від договору №264 позивач звернувся до ТОВ «ТД «Гекта» із пропозицією укласти договір на продаж пшениці врожаю 2013 р. у кількості орієнтовно 1 000т. по ціні 2 900,00 грн. з ПДВ.

Листом №18/06 від 18.06.2014р. ТОВ «ТД «Гекта», враховуючи зменшення ринкової ціни на пшениці, відмовилось від пропозиції на укладення договору поставки пшениці (врожай 2013р.) по ціні 2 900,00грн. з ПДВ у кількості орієнтовано 1 000 т., та запропонувало ціну 2 400,00 грн. з ПДВ та доставкою до місця, визначеного покупцем. /а.с. 50/.

17.06.2014року позивачем укладені договір поставки сільськогосподарської продукції №17/06к із ТОВ «Укрхарвест» на поставку зерна пшениці за ціною 2058,333 грн. за тону (без ПДВ) у кількості 491,9 тон на загальну суму 1 214 993 грн. із ПДВ /а.с. 51-54/ та договір поставки сільськогосподарської продукції №17/06к із ПП «Балканіка-Трейд» на поставку зерна пшениці за ціною 2150 грн. за тону (без ПДВ) в кількості 276 тон на загальну суму 712080,00 грн. із ПДВ /а.с.55-58/. Товар по вказаним договорам переданий покупцям та оплачений ними, що підтверджується випискою банку із рахунку позивача та видатковими накладними /а.с.59, 60-61/.

Згідно з довідкою Торгово-промислової палати України від 20.10.2014 року №2782/08.2-8, поданою суду позивачем, середній рівень закупівельних цін трейдерів на пшеницю 2-го класу в період 16-22 червня 2014 року складав 2200-2250 грн./т, з урахуванням ПДВ, умови поставки EXW /а.с.66/.

За розрахунком позивача середня вартість реалізованого товару склала 2510 грн. з ПДВ за 1 тонну, загальна вартість реалізованого товару - 1 757 000,00 грн. із ПДВ, втрачений дохід позивача становить (2 030 000,00 -1 757 000,00) 273 000,00 грн., який позивачем заявлено до стягнення.

Крім того, на підставі п. 4.4. договору і ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за порушення строку оплати товару і 3% річних за 5 днів прострочення, що, відповідно, складає 5283,56 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем поставка товару у визначений договором строк не здійснена, у відповідача відсутній обов'язок оплати товару, а відповідно, і відшкодування спірних збитків внаслідок порушення свого зобов'язання позивачем. Разом з цим, не встановлення судом факту порушення договірного зобов'язання позивачем виключає можливість застосування до нього заходів відповідальності, визначених позивачем, у виді спірних сум пені і 3% річних.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Упущеною вигодою за статтею 22 Цивільного кодексу України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 614, 623 Цивільного кодексу України, ст. 226 Господарського кодексу України, підставою для відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди. Для стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: порушення зобов'язання, збитки, причинний зв'язок, причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками та вина.

В порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем належними та допустимим доказами не наведено та не доведено наявності всіх чотирьох елементів.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач в порушення умов договору, не надав суду докази поставки пшениці.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що сторони у специфікації №1 узгодили можливість зміни ціни, у зв'язку із чим відповідач ініціював зміну ціни, оскільки ринкова ціна на пшениці змінилася більш ніж на 5% з 2 900,00грн. до 2 480,00грн. за тону.

За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Черкаської області від 10.12.2014 р. у справі №925/1916/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Черкаської області від 10.12.2014 р. у справі №925/1916/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №925/1916/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко