РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015Справа №910/28711/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний»

до Державного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Плодвинконсерв»

про стягнення заборгованості

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Сич Є.О, (дов .№ б/н від 21.08.2014)

від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин «Столичний» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Плодвинконсерв» про стягнення суми боргу у розмірі 18 917,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 порушено провадження у справі №910/28711/14 та призначено її до розгляду на 03.02.2015 року.

02.02.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи та заява про виправлення описки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 виправлено описку, допущену у найменуванні відповідача.

Ухвалою суду від 03.02.2015 задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи у порядку ст. 69 ГПК України та у зв'язку з нез'явленням представника відповідача розгляд справи відкладено на 03.03.201 року.

До судового засідання 03.03.2015 з'явився представник позивача та надав додаткові доказі по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач повторно не направив свого представника, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Разом з тим, приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач не з'явився на виклик суду, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору оренди цілісного майнового комплексу Київського заводу шампанських вин від 06.11.1992р. №Д-1455, Додаткової угоди №293 від 29.06.2006р. до договору оренди цілісного майнового комплексу Київського заводу шампанських вин відОб. 11.1992р. №Д-1455, (далі - Договір оренди) та Додаткового договору №288 від 09.08.2011р. до договору оренди цілісного майнового комплексу Київського заводу шампанських вин від 06.11.1992р. №Д-1455, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Київський завод шампанських вин "Столичний" (надалі Орендар) та Фондом Державного майна України (надалі Орендодавець), орендарю передано цілісний майновий комплекс Київського заводу шампанських вин. (копії додаються).

До складу цілісного майнового комплексу Київського заводу шампанських вин, переданого позивачу за Договором оренди, входить адмінкорпус (інвентарний номер № 23), який зазначений у Додатку №1 до Акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 29.06.2006 року.

Керуючись частиною 3 Договору оренди цілісного майнового комплексу Київського заводу шампанських вин від 06.11.1992р. №Д-1455 Орендар - Публічне акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин «Столичний» уклав зі Державним підприємством «Науково-виробниче підприємство «Плодвинконсерв» Договір про суборенду нерухомого майна № 23/99 від 01.03.1999 (далі - Договір суборенди).

За умовами зазначеного Договору суборенди та Додаткової угоди від 01.08. 2000 до нього, Позивач (Орендодавець) передав, а Відповідач (Суборендар) прийняв в строкове платне користування приміщення для розміщення проектувальних підрозділів, загальною площею 422,5м^, яке розташоване в будинку адміністративного корпусу Орендодавця за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 27, про що сторонами підписано акт прийому-передачі від 01.04.1999 року.

21.07.1999 сторонами підписаний протокол - погодження №1, в якому змінилась площа переданого в суборенду нерухомого майна, а саме: з 422,5м2 на 375,4м2.

Згідно зі протоколом - погодження від 01.05.2000 сторонами змінено площу переданого в суборенду нерухомого майна, а саме: з 375,4м2 на 295,4м2.

З 01.06.2001 площа переданого в суборенду нерухомого майна змінено з 295,4м2 на 217м2,про що сторонами укладено відповідний протокол - погодження.

Відповідно до протоколу - погодження, укладеного сторонами 05.08.2002 площа переданого в суборенду нерухомого майна змінено з 217м2 на 181,8м2

01.10. 2002 сторонами підписаний акт прийому-повернення нерухомого майна, за яким Суборендар передав, а Орендодавець прийняв частину нерухомого майна переданого в суборенду площею 35,5м2, при цьому у Суборендаря залишилась у користуванні приміщення площею 146,3м2.

Відповідно до протоколу - погодження, укладеного сторонами 01.11.2005 площа переданого в суборенду нерухомого майна змінено з 146,3м2 на 108,7м2

31.08.2006 сторонами укладено протокол-погодження щодо зменшення площі переданого в суборенду нерухомого майна з 108,7м2 на 86,7м2.

31.12.2007 сторонами укладено протокол-погодження щодо зменшення площі переданого в суборенду нерухомого майна з 86,7м2 на 51,2м2.

31.12.2012 сторонами укладено протокол - погодження щодо зменшення площі переданого в суборенду нерухомого майна з 51,2 м2 на 35,5 м2

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 4.2 Договору про суборенду нерухомого майна Відповідач зобов'язався перераховувати суборендну плату на поточний рахунок Позивача не пізніше 15-го числа кожного поточного місяця в розмірі визначеному останнім на підставі Методики, затвердженої Постановою KM України від 04.10.1995 № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" з змінами внесеними Постановою КМУ №1846 від 27.12.2006 року.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за користування нежитловими приміщеннями Відповідачу по рахункам - фактурам: № 4610782 від 30.04.2012, №4610788 від 30.04.2012, №77 від 31.05.2012, №84 від 31.05ю2012, №92 від 30.06.2012, №99 від 30.06.2012, №108 від 31.07.2012, №119 від 31.07.2012, №132 від 31.08.2012, №123 від 31.08.2012, №146 від 30.09.2012, № 140 від 30.09.2012, № 165 від 31.10.2012, № 159 від 31.10.2012, №182 від 30.11.2012, №176 від 30.11.2012, №195 від 31.12.2012, № 189 від 31.12.2012, №12 від 31.01.2013, №7 від 31.01.2013, № 26 від 28.02.2013, № 22 від 28.02.2013, № 41від 31.03.2013, №34 від 31.03.2013, № 57 від 30.04.2013, № 52 від 30.04.2013, № 70 від 31.05.2013, № 65 від 31.05.2013, № 84від 30.06.2013 , № 79 від30.06.2013, №95 від 31.07.2013, № 90 від 31.07.2012, № 111від 31.08.2013, № 106 від 31.08.2013, №122 від 30.09.2013, № 117від 30.09.2012, № 135 від 31.10.2013, № 130від 31.10.2013, № 154 від 30.11.2013, № 149 від 30.11.2013, №170 від 31.12.2013, №165 від 31.12.2013, №5 від 31.01.2014,№9 від 31.01.2014, №14 від 28.02.2014, №18 від 28.02.2014, №27 від 31.03.2014, №30 від 31.03.2014, №34 від 30.04.2014, №36 від 30.04.2014, №42 від 31.05.2014, №45 від 31.05.2014, №50 від 30.06.2014, №56 від30.06.2014, №58від31.07.2014, №61 від 31.07.2014, №65 від 31.08.2014, №69 від 31.08.2014 нарахована суборенда плата в розмірі 19438,81 грн.

Проте відповідач, в порушення договірних зобов'язань, здійснив часткові розрахунки зі сплати суборендної плати. Так, за актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 по 31.08.2014 за Відповідачем рахується борг у розмірі 18 917,67 грн.

Судом також встановлено, що Договір про суборенду майна № 23/99 розірвано за взаємною згодою сторін з 01.09.2014 , про що сторонами укладено Додаткову угоду. Разом з тим на час розгляду даної справи борг зі сплати суборендної плати відповідачем не погашено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Ст. 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зазначені вище норми Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України.

За своєю правовою природою договір суборенди №23/99 від 01.03.1999 (зі змінами та доповненнями) є договором піднайму, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які також підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Публічне акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин «Столичний» набуло статусу наймодавця у розумінні положень статті 774 ЦК України, якими передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, укладеним 06.11.1992 між Фондом Державного майна України (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Київський завод шампанських вин «Столичний» договором оренди № Д-1455 (з доповненнями та змінами) передбачено право орендаря на укладення договорів суборенди.

Частиною 3 статті 774, визначено що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму. У відносинах піднайму наймач отримує стосовно піднаймача всі права та обов'язки наймодавця.

Зі змісту ч. 1 ст. 770 ЦК України вбачається, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Так, як вбачається зі п.п. 3.1, 3.3, 4.2 Договору про суборенду нерухомого майна Відповідач зобов'язався перераховувати суборендну плату на поточний рахунок Позивача не пізніше 15-го числа кожного поточного місяця в розмірі визначеному останнім на підставі Методики, затвердженої Постановою KM України від 04.10.1995 № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" з змінами внесеними Постановою КМУ №1846 від 27.12.2006 року.

Частинами 2,3 статті 291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на якій його було укладено. Договір оренди може бути разірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторні договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною другою статті 795 ЦК України встановлено, що повернення наймочем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані,якій було обумовлено у договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд за власним переконанням оцінив надані сторонами докази, встановив, що оскільки строк договору суборенди закінчився 01.09.2014 за взаємною згодою сторін , проте відповідач не здійснив у повному обсязі розрахунки за нерухоме майно, яке перебувало у нього в суборенді, тому Публічне акціонерне товариство має право вимагати від ДП стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2012 по 31.08.2014 у розмірі 18917, 67 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» до Державного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Плодвинконсерв» про стягнення суми боргу у розмірі 18 917,67 грн- задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Плодвинконсерв» (04073, місто Київ, вулиця Сирецька, будинок 27; ЄДРПОУ 164 76928) на користь Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» (04073, місто Київ, вулиця Сирецька, будинок 27 місто Київ, ) 18 917 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сімнадцять) гривень 67 копійки - заборгованості зі сплати орендної плати та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сімь) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 03.03.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 05.03.2015 року

Суддя К.В. Полякова