ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р.Справа № 922/275/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "ЛУГЦЕНТРОКУЗ ім. С.С Монятовського"
до CCM GLORY Limited
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - Сердюкова І.В.

відповідач - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В січні 2105 року до суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Лугценрокуз" ім.С.С.Монятовського" ( надалі - позивач) та просить звільнити позивача від сплати судового збору. Стягнути з CCM GLORY Limited на користь Приватного акціонерного товариства "Лугценрокуз" ім. С. С.Монятовського" ( основну суму заборгованості ( передплата за контрактом № 587/05.10-14) в сумі 8032000,00 доларів США та пеню в сумі 386896 доларів США, а разом 8418896,00 доларів США з посиланням на конвертацію стягнутої суми в національній валюті на день розгляду справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов контракту за № 587/05.10-14.

Ухвалою суду від 14.01.2015 року судом було відстрочено сплата судового збору до 16 лютого 2015 року.

Згідно вимог ст.54 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Як вбачається з поданої позовної заяви, остання має майновий характер, вартість обладнання виражена в іноземній валюті.

Відповідно до п. 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (п.4 ч.1 ст.55 ГПК).

При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

За змістом згаданого припису пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абз.2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

При цьому суд звертає увагу на абз. 2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", де передбачено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. Так, судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Аналогічна позиція викладена у п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України», де зазначено, що абзацом другим частини першої статті 6 Закону передбачено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. За змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті.

В судове засідання 16.02.2015 року позивач надав докази сплати судового збору, про що свідчить платіжне доручення за № 005645 від 10.02.2015 року на суму 73080,00 грн., що є максимальною сумою, при подачі позовів майнового характеру.

Відповідач надав клопотання щодо розгляду справи без участі представника та клопотання щодо зменшення пені .

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до приписів статті 55 Господарського кодексу України суб*єктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому порядку.

Статтею 63 Господарського кодексу України передбачено види підприємств, які можуть діяти в Україні, зокрема, це підприємства з іноземними інвестиціями у разі, якщо в статутному фонді підприємства іноземна інвестиція становить не менш як десять відсотків, та іноземні підприємства якщо в статутному фонді іноземна інвестиція становить сто відсотків.

Згідно статті 117 Господарського кодексу України іноземним підприємством є унітарне або корпоративне підприємство, створене за законодавством України, що діє виключно на основі власності іноземців або іноземних юридичних осіб, або діюче підприємство, придбане повністю у власність цих осіб. Діяльність філій, представництв та інших відокремлених підрозділів підприємств, утворених за законодавством інших держав, здійснюється на території України відповідно до законодавства України. Умови і порядок створення, вимоги до організації та діяльності іноземних підприємств визначаються цим Кодексом, законом про режим іноземного інвестування ( 93/96-ВР), іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» під зовнішньоекономічною діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Так, 14.10.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Лугценрокуз" ім. С. С.Монятовського" та компанією ССМ GLORV LІМІTED м. Лімассол, Кіпр було укладено контракт за № 587/05.10-14 .

Щодо підсудності розгляду справи, у відповідності до додаткової угоди за № 2 ( а.с.35) сторони внесли зміни до п.10.2 даного контракту та виклали його в наступній редакції, а саме : " Спори по даному контракту вирішуються шляхом перемовин, в порядку встановленому законодавством України. В разі недосягнення згоди між сторонами , спір передається до господарського суду за місцем знаходження Приватного акціонерного товариства "Лугценрокуз" ім. С. С. Монятовського". Правом яким регулюється даний контракт , являється матеріальне та процесуальне право України. ( а. с. 35).

У відповідності до предмету контракту позивач купує, а відповідач продає металообробне обладнання у відповідності з технічними характеристиками в комплектності , передбаченої технічними специфікаціями ( додатки), які являються невід*ємною частиною даного контракту. Ціна на обладнання визначається в доларах США та зазначається в технічних специфікаціях ( додатках ) до даного договору ( п.2.1 контракту) . Загальна сума контракту становить 11000000,00 доларів США. ( п.2.2 контракту) . Оплата за обладнання яке поставляється по даному контракту, буде проводиться позивачем в доларах США в порядку 100% передплати на протязі 14 днів після підписання відповідних додатків (специфікацій). ( п.3.1 контракту). Дата зарахування коштів на рахунок відповідача рахується від дати оплати ( п.3.2 договору). Строк поставки обладнання становить не більше як 60 календарних днів від дати отримання відповідачем авансового платежу, який передбачений в п.3.1 даного контракту. ( п.4.2 контракту).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов"язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач повністю виконав свої зобов'язання за контрактом , а відповідач не поставив обладнання та не надав таких доказів на вимогу суду за таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 8 032 000,00 доларів США.

Щодо стягнення штрафних санкцій, сторони домовились, що у разі якщо відповідач порушить строк поставки обладнання, обумовлений п. 4.2 договору, відповідач сплатить пеню у розмірі 0.3 % від вартості авансового платежу , отриманого у відповідності до розділу 3, за кожен день прострочення , але не більше 5 % ( п.5.2 договору). , що за розрахунками позивача становить 386 896 доларів США.

Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, період за який її було нараховано, суд дійшов висновку, що даний розрахунок є вірним, відповідає умовам контракту та нормам чинного законодавства України, а тому сума пені у розмірі 386 896 доларів США.

Відповідач надав клопотання щодо зменшення розміру пені на 90 %. Обґрунтовуючи своє клопотання, відповідач посилається на нестабільну соціально- політичну ситуацію, яка склалася за місцезнаходженням позивача, тобто на форс-мажорні обставини, які підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати України , у зв'язку з якими відповідач був позбавлений можливості здійснити поставку обладнання. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів збитків, понесених ним внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по договору.

Суд, дослідивши клопотання представника Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18 передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПКУ), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На думку суду, форс-мажорні обставини, які склалися з 01.06.2014 року на території позивача, що засвідчені висновком Торгово-промислової палати України від 15.08.2014 року №2382/05-4, та які призвели до порушення зобов'язань відповідачем, є винятковими обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності та надають право суду застосовувати приписи п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір штрафних санкцій на 90%. Отже, сума пені належна до стягнення з відповідача складає 38 689,60 доларів США.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст. ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.11, 546, 548, 549, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 179, 193, 216, 217,230 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст.1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з з CCM GLORY Limited (Sotiri Tofini. 42nd Floor, Agios Athanasios Limassol 4102. Cyprus. VAT No CY10207650P UniCreditBank Austria AG Stephansplatz 3/DG. A-1010 Wien IBAN: AT79 12000 1 SWIFT: BKAUATWW) на користь Приватного акціонерного товариства "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" (91005, м.Луганськ, вул.Фрунзе, 107, корп. 14, р/р 668 в філіалі АТ "Укрексімбанк", м.Луганськ, SWIFT: EXBSUAUXLUH) суму заборгованості у загальному розмірі 8 070 689,60 доларів США (в тому числі: 8 032 000,00 доларів США основної заборгованості за контрактом№587/05.10-14 від 14.10.2014 р. та 38689,60 доларів США пені) з конвертацією наведеної суми в національну валюту за офіційним курсом, визначеним Національним банком України на день здійснення платежу, та судовий збір у сумі 73080,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 23.02.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова