КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа№ 910/28497/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Корсакової Г.В.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2015

у справі № 910/28497/14 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: Боровенко Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ВТБ Банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "АТЛ" про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01.06.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 2729, та за іпотечним договором від 01.07.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 4060, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "АТЛ" за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 в розмірі 141 073 694,85 грн., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту станом на 06.11.2014 у розмірі 103 129 200,00 грн., строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.10.2014 по 05.11.2014 у розмірі 657 766,51 грн., прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 06.11.2014 у розмірі 17 033 833,04 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту, нарахована за період з 22.07.2014 по 06.11.2014 у розмірі 7 734 690,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредити, нарахована за період з 02.12.2013 по 06.11.2014 у розмірі 1 231 660,68 грн., 3 % річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.07.2014 по 05.11.2014 у розмірі 906 971,87 грн., 3 % річних за прострочення сплати процентів за кредит за період з 02.12.2013 по 05.11.2014 у розмірі 159 326,23 грн., інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з 22.07.2014 по 31.10.2014 у розмірі 6 423 951,14 грн., інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за період з 02.12.2013 по 31.10.2014 у розмірі 1 058 240,38 грн., штрафні санкції, передбачені кредитним договором, станом на 06.11.2014 у розмірі 2 768 056,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2015 за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України до вирішення справи № 910/644/15-г про визнання недійсним іпотечного договору від 01.07.2010.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2015, ПАТ "ВТБ Банк" подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема приписів ч. 1 ст. 79, п. 1 ст. 83 ГПК України, не врахуванням при винесенні оскаржуваної ухвали норм ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину. Скаржник вказує на порушення судом першої інстанції положень п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2015 порушено апеляційне провадження у справі № 910/28497/14, розгляд справи призначено на 02.03.2015.

В судове засідання 02.03.2015 представники позивача не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, а також встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду, колегія суддів визнала за можливе розглянути заяву за відсутності представників позивача.

Відповідач у відзиві на позов, представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її безпідставність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Зупиняючи провадження у справі ухвалою від 27.01.2015, місцевий господарський суд виходив з неможливості вирішення справи № 910/28497/14 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01.07.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 4060, до вирішення справи № 910/644/15-г про визнання недійсним іпотечного договору від 01.07.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 406, з огляду на пов'язаність предметів спору у справах № 910/28497/14 та № 910/644/15-г.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 19.01.2015 господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/644/15-г за позовом ТОВ "АТЛ" до ПАТ "ВТБ Банк" про визнання недійсним іпотечного договору від 01.07.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 4060.

Частиною 1 статті 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У пункті 3.16 постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що ст. 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 2 - 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у ч. 1 ст. 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Згідно з п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм, для вирішення питання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду іншої судової справи господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати наступне:

- як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов'язана з іншою судовою справою;

- якою обставиною обумовлена неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у іншій судовій справі.

При цьому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Вказані обставини повинні бути істотними для вирішення спору по даній справі.

Неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Предметом розгляду справи № 910/28497/14 є звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі за іпотечним договором від 01.07.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 4060, у зв'язку з заборгованістю по кредитному договору, а предметом розгляду справи № 910/644/15-г, яка розглядається господарським судом міста Києва, є визнання недійсним цього іпотечного договору.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що справа № 910/28497/14 є пов'язаною зі справою № 910/644/15-г, оскільки за результатом розгляду справи № 910/644/15-г будуть встановлені факти, які матимуть вирішальне значення для правильного вирішення спору в справі № 910/28497/14. Зокрема, факт дійсності іпотечного договору, звернення стягнення на виконання якого є предметом розгляду в справі № 910/28497/14.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що судом правильно застосовано норми ч. 1 ст. 79 ГРП України та зупинено провадження у справі № 910/28497/14, оскільки вирішення спору по суті у справі № 910/644/15-г вплине на результати розгляду справи № 910/28497/14.

У п. 2.8 постанови від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" Пленум Вищого господарського суду України дійсно зазначає, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарським судам слід враховувати викладене в п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

Посилання скаржника на вказану правову позицію є помилковим, оскільки у даній справі заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, що можливо виключно у випадку дійсності іпотечного договору.

Презумпція дійсності договору теж не може бути застосована в даному випадку, оскільки в силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним, а між сторонами на час зупинення провадження у справі № 910/28497/14 вже існує судовий спір з приводу дійсності договору. Саме до вирішення якого і зупинено провадження оскаржуваною ухвалою.

У постанові від 29.10.2013 № 905/4877/13 Вищий господарський суд України підтримав правову позицію судів щодо необхідності зупинення провадження у справі у разі оскарження договору іпотеки.

Колегія суддів відхиляє також доводи скаржника про можливість суду у даній справі самостійно з'ясувати питання дійсності іпотечного договору з огляду на те, що згідно з п.1 ст. 83 ГПК України суд має право, а не обов'язок визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству, проте у випадку розгляду іншим судом вимоги про визнання недійсним договору, пов'язаного з предметом даного спору, з одного питання може бути винесено два рішення, що призведе до порушення принципу правової визначеності.

До того ж, у матеріалах даної справи серед доводів і заперечень сторін відсутні посилання на обставини щодо недійсності договору для розгляду цього питання згідно з п. 1 ст. 83 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо правильності висновків, яких дійшов суд першої інстанції, не спростовують з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія приходить до висновку про те, що ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 79, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 910/28497/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 910/28497/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Г.В. Корсакова

С.Р. Станік