ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р.Справа № 922/400/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м. Балаклія
про стягнення коштів в розмірі 124 479,78 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - Демчук О.В., довіреність №14-94 від 18.04.2014р.;

представник відповідача - Фурсал В.В., довіреність №2/2014/юр. від 24.11.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 107 208,40 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних у розмірі 17271,38 грн.;

- відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 490,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.02.2015 р. о 10:15 год.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2015р. розгляд справи відкладався на 24.02.2015р. у зв'язку з неявкою представника відповідача.

У призначеному 24.02.2015р. судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

У призначеному 24.02.2015р. судовому засіданні представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву (вх. №6953). Наданий відзив прийнято судом до розгляду та долучено да матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.02.2015р. сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець, позивач) та Комунальним підприємством Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (покупець, відповідач) було укладено договір №07-0113-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), відповідно до умов якого (в редакції додаткової угоди № 2 від 31.12.13 р.), позивач зобов'язався передати у власність відповідача у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.1.1., 1.2. Договору).

На виконання умов договору, позивач поставив протягом січня-квітня 2013 року та жовтня - грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3108408,71 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 29.03.13 на суму 651562,65 грн., 29.03.13 на суму 546424,73 грн., 31.03.13 на суму 598604,21 грн., 30.04.13 на суму 83113,26 грн., 31.10.13 на суму 284621,40 грн., 24.01.14 на суму 360104,63 грн., 24.01.14 на суму 583977,83 грн.

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач зобов'язання за Договором виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами розділу 6 Договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014р. у справі №922/4472/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 227 226,15 грн. пені, 3% річних в сумі 88 791,13 грн., інфляційні втрати в сумі 303 243,75 грн. та 58 568,78 грн. судового збору. В частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 309 178,10 грн. провадження у справі припинено.

Оскільки, відповідачем не виконувалися умови Договору щодо оплати отриманого природного газу у строки передбачені розділом 6 Договору, позивач з посиланням на приписи статті 625 ЦК України нарахував та пред'явив до стягнення з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 107 208,40 грн. та 3% річних в розмірі 17271,38 грн., які нараховані за період з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р. на суми кінцевої заборгованості за період постачання газу протягом лютого-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, факт прострочення відповідачем виконання зобов'язань за договором №07-0113-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014 р. у справі №922/4472/14, відповідно до якого Стягнуто з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 227 226,15 грн. пені, 3% річних в сумі 88 791,13 грн., інфляційні втрати в сумі 303 243,75 грн. та 58 568,78 грн. судового збору. В частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2309178,10 грн. провадження у справі припинено.

Дане судове рішення набрало законної сили.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 107 208,40 грн. та 3% річних в розмірі 17271,38 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 107 208,40 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" станом на 13.10.2014р., в частині розрахунку інфляційних за зобов'язаннями березня 2013 року індексована сума боргу за період 07.2014 року - 09.2014 року в розмірі 670 489,10 грн. складається з суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 04.2013 року - 06.2014 року.

Аналогічно індексовані суми боргу за зобов'язаннями квітня, жовтня, листопада та грудня 2014 року збільшені позивачем на суми інфляційних за попередні періоди.

В частині розрахунку інфляційних за зобов'язаннями лютого 2013 року позивачем індексована сума боргу за період 07.2014 року - 09.2014 року в розмірі 452122,58 грн., отримана внаслідок зменшення суми з врахуванням індексу інфляції за попередній період 04.2014 року - 06.2014 року в розмірі 417 481,42 грн.

За змістом ст. 625 ЦК України, листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року №62-97р, постанов Вищого господарського суду України від 21.10.2008 року у справі №8/797/07, від 01.06.2010 року у справі №6/457/08-26/221/09, на яку кредитором вже було нараховано індекс інфляції.

Таким чином, розраховуючи інфляційні, відповідач має індексувати тільки суму боргу без додавання інфляційних, нарахованих за попередні періоди, а саме:

- за зобов'язаннями лютого 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 398 756,77 грн. (з урахуванням її зменшення після часткової сплати в розмірі 147 667,96 грн.);

- за зобов'язаннями березня 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 598 604,21 грн.;

- за зобов'язаннями квітня 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 83113,26 грн.;

- за зобов'язаннями жовтня 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 284 621,40 грн.;

- за зобов'язаннями листопада 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 360 104,63 грн.;

- за зобов'язаннями грудня 2013 року за період липень-вересень 2014 року на суму боргу в розмірі 583 977,83 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляціних втрат за зобов'язаннями лютого, березня, квітня, жовтня, листопада та грудня 2013 року за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: Еліт Закон 9.1.5", суд визначив, що вірна сума інфляційних втрат дорівнює 95 291,30 грн. В частині 11 917,10 грн. інфляційні втрати нараховані неправомірно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 17 271,38 грн., суд зазначає наступне.

В розрахунку 3% річних позивач безпідставно включає день фактичної сплати відповідачем суми заборгованості, а саме 13.10.2014р.

Відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно правової позиції постанов Вищого господарського суду України від 16.09.2014 року у справі №904/2096/14, від 02.07.2014 року у справі №910/21901/13 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вказане обмеження стосується і процентів річних, які нараховуються кредитором відповідно до ст. 625 ЦК України.

В іншій постанові від 30.07.2014 року у справі № 910/23600/13 Вищий господарський суд України вказує, що період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб'єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочинну змісту зобов'язання. У свою чергу, день належного виконання зобов'язання не є днем його прострочення, оскільки суб'єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов'язання (ст.599 ЦК України).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних а допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт Закон 9.1.5", суд дійшов висновку, що в даному випадку обґрунтованим слід вважати розмір вимог позивача в частині пред'явленої до стягнення суми 3% річних - 17 081,70 грн. В частині 189,68 грн. 3% річних нараховані неправомірно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 95 291,30 грн. та 3% річних в розмірі 17 081,70 грн. У задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 917,10 грн. та 3% річних в розмірі 189,68 грн. слід відмовити.

Посилання відповідача на відсутність його вини щодо своєчасного виконання зобов'язань по оплаті спожитого газу та важке фінансове становище, як на підставу для відмови у даному позові, відхиляються судом як юридично неспроможні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судові витрати в даній справі на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 509, 525, 598, 599, 612, 625 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 27, 32, 33, 43, 44, 49, 65, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська область, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Алієва, 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) інфляційні втрати в розмірі 95 291 (дев'яносто п'ять тисяч двiстi дев'яносто одна) грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 17 081 (сiмнадцять тисяч вiсiмдесят одна) грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 2247 (двi тисячi двiстi сорок сiм) грн. 46 коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.02.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/400/15