КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа№ 910/22282/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового

засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивач Капран Р.В. дов. від 12.01.2015р. б/н

Чумак О.В. дов. від 01.01.2015р. № 4

відповідач -1 Вітовий О.Я. дов. від 03.10.2014р. № 03/10/14

Мостовий Н.Л. дов. від 03.04.2014р. № 03/04/14

відповідач -2 не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

відповідач -3 не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги ТОВ "АТБ-маркет" (відповідач -1)

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р.

у справі № 910/22282/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом ТОВ "Снек Експорт"

відповідача -1 ТОВ "АТБ-маркет"

відповідача - 2 ПП "Український інформаційний центр

екологічних технологій експертизи та аудиту"

відповідача -3 ФОП ОСОБА_7

про про стягнення заборгованості за Договором

поставки №25005 від 15.05.2010р. у розмірі

3 134 689,57 грн., пені - 399 383,34 грн.,

3% - 70 424,12 грн., інфляційних втрат -

505 503,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (далі позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі відповідач-1), Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" (далі відповідач-2) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 (далі відповідач-3) про стягнення заборгованості у розмірі 4 110 000,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе за Договором поставки № 25005 від 15.05.2010 грошових зобов'язань по оплаті поставленого товару, у зв'язку з чим у відповідача-1 утворилася заборгованість у розмірі 3 134 689,57 грн. за спірний період з 29.11.2013 по 21.01.2014. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача-1 пені у розмірі 399 383,34 грн., 70 424,12 грн. - 3% річних та 505 503,10 грн. збитків від інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги до відповідачів - 2 та - 3 обґрунтовані тим, що на підставі Договорів поруки від 12.10.2013 (т.1 а/с 260-263) такі особи поручилися перед позивачем за виконання відповідачем-1 ТОВ "АТБ-маркет" зобов'язань за Договором № 25005 від 15.05.2010, які останнім належним чином виконані не були.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2014 № 910/22282/14 позовні вимоги задоволено частково:

- стягнуто з відповідача-1 ТОВ "АТБ - маркет" на користь позивача ТОВ "Снек Експорт" 3 131 689, 57 грн. основного боргу, 399 383,34 грн. пені, 70 424,12 грн. - 3% річних, 505 503,10 грн. збитків від інфляції;

- стягнуто з відповідача-2 з ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту на користь позивача ТОВ "Снек Експорт" 800,00 грн. - частини заборгованості за Договором поставки №25005 від 15.05.2010, в частині стягнення з відповідача -2 заборгованості в розмірі 1200,00 грн. - провадження у справі припинено відповідно до п.1.1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку із частковою сплатою боргу;

- стягнуто з відповідача-3 ФОП ОСОБА_7 на користь позивача ТОВ "Снек Експорт" 400,00 грн. - частини заборгованості за Договором поставки №25005 від 15.05.2010, в частині стягнення з відповідача -3 заборгованості в розмірі 600,00 грн. - провадження у справі припинено відповідно до п.1.1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку із частковою сплатою боргу.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач - 1 ТОВ "АТБ-маркет" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014 № 910/22282/14 в частині задоволених позовних вимог відносно відповідача-1 скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У доводах апеляційного оскарження відповідач-1 наголошував на тому, що у нього відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем по оплаті за спірним Договором поставки. Скаржник стверджував про те, що судом першої інстанції не враховано вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999 стосовно того, що первинні облікові документи мають відповідати вимогам, передбаченим Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995.

Позивач у своєму Відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014 № 910/22282/14 без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 08.12.2014 №910/22282/14 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача - 1 ТОВ "АТБ-маркет" та призначено судове засідання. (колегія суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л.)

08.12.2014 та 15.12.2014 скаржником було подано через відділ документального забезпечення КАГС два ідентичних Клопотання про вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2014 № 910/22288/14. У вказаних Клопотаннях відповідач-1 просив суд апеляційної інстанції в межах розгляду апеляційної скарги вирішити питання по скасуванню заходів до забезпечення позову, вжитих за Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2014 № 910/22288/14. На думку скаржника, підстави для застосування заходів забезпечення позову по даній справі відсутні, а тому вжиті заходи є незаконними.

Колегія суддів, розглянувши Клопотання відповідача-1 про вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, ухвалила відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, Ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 № 910/22282/14, за якою було вжито заходів до забезпечення позову по даній справі, а саме, накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачу-1 в межах суми 4 107 000,13 грн., що знаходяться на рахунках, відкритих у банківських установах, перелік яких наведено в ухвалі суду, була предметом перегляду у суді апеляційної інстанції (за апеляційною скаргою ТОВ "АТБ-маркет"), за результатами якого залишена без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 (т. 2 а/с 137-143), Постановою Вищого Господарського суду України від 11.02.2015 № 910/22282/14 та вступила в законну силу.

Як свідчать матеріали, у даній справі наявна Ухвала про забезпечення позову від 20.10.2014 №910/22282/14, а не від 17.10.2014 №910/22282/14, як то зазначено скаржником в поданих Клопотаннях, Ухвали про забезпечення позову від 17.10.2014 в матеріалах даної справи не міститься.

27.01.2015 позивачем через відділ документального забезпечення КАГС було подано Заяву про призначення судової економічної експертизи від 02.01.2015 з питань:

1) чи підтверджується первинними документами поставка за період з 01.11.2013 по 31.12.2013 позивачем ТОВ «Снек Експорт» відповідачу-1 ТОВ «АТБ - маркет» товару, зазначеного в спірних видаткових накладних копії яких містяться у матеріалах даної справи? Якщо так, то в якому розмірі?;

2) на яку суму первинними документами підтверджується оплата відповідачем-1 ТОВ «АТБ - маркет» позивачу ТОВ «Снек Експорт» товару зазначеного в спірних видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах даної справи?;

3) чи підтверджується документами бухгалтерського обліку позивача ТОВ «Снек Експорт» операції з відвантаження/передачі за період з 01.11.2013 по 31.12.2013 відповідачу-1 ТОВ «АТБ - маркет» товару, зазначеного в спірних видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах даної справи? Якщо так, то на яку суму?;

4) чи підтверджується документами бухгалтерського обліку відповідача-1 ТОВ «АТБ - маркет» операції з прийняття за період з 01.11.2013 по 31.12.2013 від позивача ТОВ «Снек Експорт» товару, зазначеного в спірних видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах даної справи? Якщо так, то на яку суму?

За результатами розгляду названої Заяви відповідача-1 про призначення у справі судової економічної експертизи колегія суддів ухвалила відмовити у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, і згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (пункт 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012).

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаної Заяви про призначення судової економічної експертизи, враховуючи, що наявні матеріали справи не потребують спеціальних знань для повного, об'єктивного розгляду справи, а питання, надані для експертизи відповідачем-1, входять до компетенції господарського суду.

20.01.2015 через відділ канцелярії КАГС від відповідача - 2 ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" надійшло Клопотання про розгляд справи без присутності їх представника за наявними матеріалами справи. (т.2 а/с 158)

20.01.2015 через відділ канцелярії КАГС від відповідача - 3 ФОП ОСОБА_7 надійшло Клопотання про розгляд справи без її присутності за наявними матеріалами справи. (т.2 а/с 157)

В судове засідання від 19.02.2015 представники відповідача - 2, відповідача-3 не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. Про їх належне повідомлення свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення № 09-33/6760/15, № 09-33/6962/15.

Враховуючи, що присутні представники позивача та відповідача-1 не заперечували проти продовження розгляду апеляційної скарги у відсутності представників відповідача -2, -3, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача -1 ТОВ «АТБ - Маркет» залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.05.2010 між позивачем ТОВ «Снек Експорт» (постачальником) та відповідачем-1 ТОВ «АТБ - Маркет» (покупцем) був укладений Договір поставки товару № 25005 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1 умов вказаного Договору, позивач зобов'язався в порядку та в строки встановлені договором виготовити та передати у власність відповідачу товар (продукти харчування) в певній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а відповідач зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах, обумовлених вказаним договором поставки.

Пунктом 2.7 Договору № 25005 від 15.05.2010 передбачено, що право власності на товар та ризик відпадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на рампі складу покупця та підтверджується накладною на товар, підписаною уповноваженими представниками сторін.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що за період з 15.05.2010 (дата укладання Договору поставки) по 31.12.2013 він поставив відповідачу - 1 товар на загальну суму 98 974 794,30 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами відповідними накладними. Натомість, відповідач-1 за поставлений товар розрахувався частково в розмірі 95 840104,73 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 3 134 689,57 грн.

Пунктом 3.1 Договору № 25005 від 15.05.2010 передбачено, що покупець після прийняття товару та необхідних документів зобов'язаний здійснити оплату за товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту поставки.

Враховуючи вищезазначений пункт 3.1. Договору, термін оплати за останньою накладною від 31.12.2013 з урахуванням встановленої відстрочки оплати (21 календарний день) визначено - 21.01.2014, тобто з 21.01.2014 розпочався термін оплати заявленого боргу за всіма поставками, які були здійсненні за цим Договором.

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пункту 3.1. Договору, відповідач-1 був зобов'язаний розрахуватися за отриманий товар протягом 21 календарного дня з дня останньої поставки.

Матеріали справи свідчать про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, зокрема про поставку товару відповідачу-1 на загальну суму 3 134 689,57 грн., що підтверджується, по-перше, наявними в матеріалах справи видатковими та товарно-транспортними накладними за період з 01.11.2013 по 31.12.2013 (т.1 а/с 46-179).

Посилання скаржника на те, що близько 70% копій видаткових накладних не можуть прийматись судом до уваги як доказ по справі, оскільки не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження поставки кожної окремої партії товару сторони підписували як видаткові, так і товарно-транспортні накладні, при чому на кожному з вказаних документів міститься відбиток штампу відповідача-1, підставою поставки товару зазначено спірний Договір постачання.

Враховуючи, що інших, окрім наданих позивачем накладних, які б встановлювали факт поставки товару за спірним Договором, немає, в той час як відповідач - 1, оплативши більшу частину поставленого за вказаними накладними товару, фактично визнав факт його отримання, посилання відповідача - 1 на невідповідність вказаних накладних вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" не заслуговують на увагу.

Зауваження скаржника щодо оформлення сторонами видаткових та товарно-транспортних накладних не у повній відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", не може бути підставою для звільнення його від обов'язку оплатити отриманий товар.

З наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що зі сторони відповідача-1 товар був отриманий, що підтверджується підписами на накладних, завірених штампом ТОВ "АТБ-Маркет".

Згідно пункту 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні висновки щодо оцінки належного оформлення первинних документів містяться у Постанові Вищого господарського суду України від 09.04.2013 у справі №5023/5085/12.

Крім того, відповідно до пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно пункту 65 вказаної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач-1 не заперечує проти автентичності відтиску штампу, здійсненого на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ТОВ "АТБ-Маркет".

Таким чином, відтиск штампів підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті товару).

З огляду на зазначені норми права, дослідивши видаткові накладні, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Отже, відповідачем-1 не спростовано, що наявні у матеріалах справи документи (видаткові та товарно-транспортні накладні) є первинними документами бухгалтерського обліку, належними та допустимими письмовими доказами, що підтверджують існування між сторонами спору зобов'язальних правовідносин, виконання позивачем зобов'язань з поставки товару за Договором.

Твердження відповідача-1 щодо неотримання товару за вказаними видатковими накладними спростовано наявними первинними документами, на яких міститься відмітка представника відповідача-1 про отримання товару за Договором.

Крім того, посилання скаржника щодо відсутності у нього відомостей щодо поставок за накладними № 8837 Ц-ск від 02.12.2013, №8929 М-ка від 04.12.2013, № 9123 Д-ск від 10.12.2013, № 9307 М-ка від 16.12.2013, № 9308 Д-цк від 17.12.2013, визнані судом необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами, оскільки, наявні матеріали справи свідчать про протилежне. (т.1 а/с 115, 119, 122, 134, 147, 151)

Відповідач-1, як у своїх письмових поясненнях так і усних ствердженнях, неодноразово зазначав, що на даний момент у нього відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем, проте на підтвердження даного факту ним не надано жодного допустимого доказу щодо спростування пред'явленого боргу.

Ухвалою КАГС від 11.02.2015 №910/22282/14 про відкладення розгляду апеляційної скарги було зобов'язано до наступного судового засідання від 19.02.2015 відповідача-1 та позивача провести звірку взаєморозрахунків, про що скласти двохсторонній Акт, в якому колегія суддів вимагала зазначити первинні розрахункові документи за борговий період.

На виконання вимог колегії суддів 17.02.2015 через відділ канцелярії КАГС від позивача надійшла Зява про залучення документів до матеріалів справи. За вказаною Заявою ТОВом «Снек Експорт» надано докази на підтвердження направлення 13.02.2015 товариству «АТБ - маркет» односторонньо складеного Акту звірки взаєморозрахунків за Договором поставки від 15.02.2010 №25005 за період з 01.01.2013 по 12.02.2015. За названим Актом позивача боргова сума складає - 3 134 689,57 грн., що відповідає заявленній сумі боргу за позовом ТОВ «Снек Експорт».

Крім того, позивачем повідомлено суд про те, що 16.02.2015 представники позивача прибули до відповідача -1 і за юридичною, і за фактичною адресами для проведення звірки взаємних розрахунків, однак, представники ТОВ «АТБ - маркет» відмовилися від прийняття Акту та проведення звірки.

В свою чергу, скаржником під час останнього судового засідання від 19.02.2015 на вимогу колегії суддів надати докази щодо проведення звірки взаєморозрахунків було надано власний односторонньо підписаний Акт звірки за період з 01.11.2013 по 31.01.2015 та ксерокопію квитанції направлення вказаного Акту на адресу позивача. За названим Актом відповідача - 1 не наведено розрахункових документів, зазначено про дебет та кредит підприємства, за яким визначено нульове сальдо на дату 31.01.2015 Посилаючись на цей Акт звірки відповідач-1 стверджував про відсутність боргу.

За оцінкою колегії суддів, наданий скаржником Акт звірки не може бути прийнятий судом у якості доказу відсутності боргу, оскільки за названим Актом не наведенні розрахункові документи, що не дає можливості суду перевірити його підсумок.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача - 1 заявленого боргу у розмірі 3 131 689,57 грн.

Також, позивач просив стягнути з відповідача-1 399 383,34 грн. пені, 70 424,12 грн. - 3% річних та 505 503,10 грн. збитків від інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.11.2013 по 31.12.2013.

Стосовно цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних збитків, вважає його арифметично вірним. Сума 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані позивачем, не перевищує розмір, який може бути нарахований за спірний період.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 ТОВ «АТБ - маркет» 3% річних у розмірі 70 424,12 грн. та 505 503,10 грн. збитків від інфляції є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, за змістом пункту 7.5 Договору № 25005 від 15.05.2010 передбачено, що при порушенні строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент порушення від суми несплаченого товару за кожний день прострочки платежу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильним розрахунок суми пені, здійснений позивачем, а позовні вимоги у частині стягнення з відповідача-1 пені у розмірі 399 383,34 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Отже, факт наявності заборгованості відповідачів перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, у зв'язку з чим колегія суддів вважає висновки Господарського суду міста Києва щодо стягнення з відповідачів визначеної грошової суми обґрунтованими.

Сплату вказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Також матеріалами справи підтверджується, що 12.10.2013 між позивачем ТОВ "Снек Експорт" та відповідачем-2 ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" був укладений Договір поруки № б/н строком дії до 31.12.2015. За пунктом 1.1 названого Договору поруки, поручитель (відповідач - 2) зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором (позивачем) на суму не більше ніж 2000,00 грн. за виконання боржником (відповідачем - 1) своїх зобов'язань за договором № 25005 від 15.05.2010 зі всіма змінами та доповненнями, що укладені між кредитором (позивачем) і боржником (відповідачем - 1) з оплати за товар поставлений за зазначеним договором поставки. (т.2 а/с 260-261)

Крім того, 12.10.2013 між позивачем ТОВ "Снек Експорт" та відповідачем - 3 ФОП ОСОБА_7 № б/н також був укладений Договір поруки строком дії до 31.12.2015, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань боржника - ТОВ "АТБ-маркет", відносно оплати вартості товару, поставленого кредитором боржнику за Договором, на суму не більше ніж 1 000,00 грн. (т.2 а/с 262-263)

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

За змістом частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

При цьому, пунктами 2.2. Договорів поруки від 26.10.2013 було встановлено, що кредитор не має права вимагати від поручителя виконання зобов'язань за боржника в частині оплати сум основного боргу, що виник на підставі Договору, на суму, що перевищує 2 000,00 грн. (за Договором, укладеним з відповідачем-2) та 1 000,00 грн. (за Договором, укладеним з відповідачем-3).

Із матеріалів справи вбачається, що 31.10.2014 відповідачем-2 було сплачено на користь позивача частину суми основної заборгованості у розмірі 1200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8 від 31.10.2014. (т.2 а/с 47)

Крім того, згідно Квитанції № 112177969 від 31.10.2014 відповідачем-3 також було частково погашено суму основної заборгованості за Договором поруки від 26.10.2013 у розмірі 600,00 грн. (т.2 а/с 49)

З урахуванням зазначеного, у відповідача-2 залишаються несплаченими кошти у розмірі 800,00 грн., у відповідача-3 - 400,00 грн., враховуючи пункти 2.2. Договорів поруки (обсяг відповідальності).

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи здійснену відповідачами -2, -3 часткову сплату заборгованості, після порушення провадження у справі, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості з відповідача-2 у розмірі 1200,00 грн. та з відповідача-3 у розмірі 600,00 грн. підлягає припиненню згідно пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Як уже зазначалося вище, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача-1 грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів у розмірі 3 134 689,57 грн. на підставі Договору за переданий товар.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем-2 частини суми основної заборгованості у розмірі 1200,00 грн., а відповідачем-3 заборгованості у розмірі 600,00 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення відповідача-1 з ТОВ "АТБ-маркет" на користь позивача ТОВ ТОВ "Снек Експорт" заборгованості у розмірі 3 131689,57 грн.; з відповідача -2 ПП "Український інформаційних центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь позивача ТОВ "Снек Експорт" заборгованості у розмірі 800,00 грн.; з відповідача-3 ФОП ОСОБА_7 на користь позивача ТОВ "Чиста планета" заборгованості у розмірі 600,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача-1 ТОВ "АТБ-Маркет" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2014р. № 910/22282/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. № 910/22282/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. № 910/22282/14 бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/22282/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв