ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 922/5271/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Полубєдова Н.С. за довіреністю №008/08-4641 від 31.12.2014 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (вх. № 611 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 24.12.14 р. у справі № 922/5271/14

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція", Кузнецовск

до Національного наукового центру "Інститут метрології", м. Харків

про стягнення 480 915,96 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Національного наукового центру "Інститут метрології" (відповідача) збитки в розмірі 480 915,96 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.14 р. по справі №922/5271/14 (суддя Макаренко О.В.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.12.14 р. по справі № 922/5271/14 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" задовольнити. Стягнути з відповідача витрати по справі.

В обґрунтування викладених вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору (пункту 2.4) № Л1/923 від 20.05.2009, та оплати позивачем завищеної вартості наданих відповідачем послуг, відповідачем завдано позивачеві збитків на загальну суму 480 915,96 грн. Позивач вказує на те, що завищення вартості послуг на суму 480 915,96 грн. встановлено Головним контрольно-ревізійним управлінням України у Рівненській області у Довідці ревізії б/н від 20.10.2010 р. та Головним контрольно-ревізійним управлінням України в Акті ревізії №05-21/168 від 27.10.2010 р., на підставі яких Головне контрольно-ревізійне управління України надіслало позивачеві вимогу про усунення порушень за №32-14/403 від 01.12.1010 р., виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності позивача. Крім того, позивач зазначає, що завищення відповідачем вартості наданих послуг за спірним договором на суму 480 915,96 грн., встановлено у постанові окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670, яка набрала законної сили. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача завдані позивачеві збитки в розмірі 480 915,96 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційні скарги з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, оскаржуване рішення без змін. При цьому, відповідач зазначає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення збитків в розмірі 480 915,96 грн., а також не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог. Представник відповідача також вважає, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі №2а-19526/10/2670, не підлягають застосуванню при розгляді даної справи, оскільки НАЦ "Інститут метрології" не був стороною у даній адміністративній справі.

Позивач своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

24.02.2015 позивач надіслав до суду електронне повідомлення № 3, в якому просив розглянути справу без участі представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція".

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 20.05.2009 року між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) було укладено договір про надання послуги №Л1/923.

Звертаючись до господарського суду, позивач послався на те, що у 2010 році працівниками Головного контрольно-ревізійного управління України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» та її 13 відокремлених підрозділів, в тому числі в частині діяльності відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС», за період з 01.04.2008 по 30.06.2010.

За результатами ревізії, на підставі акту ревізії від 27.10.2010, були винесені вимоги про усунення порушень за № 32-14/403 від 01.12.2010, відповідно до яких контролюючий орган встановив наявність і розмір порушень, допущених ДП «НАЕК «Енергоатом», та зобов'язав державне підприємство вжити заходів до усунення порушень та притягнення до відповідальності винних осіб.

П. 15 вимоги визначено завищення НАЦ "Інститут метрології" вартості наданих для ВП «Рівненська АЕС» послуг по підетапах 1.1, 1.2, 2.1, 2.3.1 за темою «Проведення комплексу робіт з кваліфікації обладнання на сейсмічні впливи енергоблоків № 1, 2 ВП РАЕС» на загальну суму 480915,96 грн., чим порушено п. 2.4 договору від 20.05.2009 №Л1/923.

Крім того, позивач вказує на те, що завищення відповідачем вартості наданих послуг за спірним договором на суму 480 915,96 грн., встановлено у постанові окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670, яка набрала законної сили.

Таким чином, позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору від 20.05.2009 №Л1/923 в частині відображення у актах приймання-здачі наданих послуг дійсних витрат на залучення сторонніх організацій, а також оплати позивачем завищеної вартості наданих відповідачем послуг, відповідачем було завдано позивачеві збитків на загальну суму 480 915,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 22, 611 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обставин справи, а також наявних в матеріалах справи документів, за якими встановив, що сторони договору від 20.05.2009 №Л1/923 виконали всі його умови належним чином, без жодних претензій та зауважень. В зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що в діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням договору на умовах, визначених безпосередньо сторонами, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача. Отже, суд вважав, що позивач не довів суду того, що саме відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки на суму 480 915,96 грн. Враховуючи вищевикладені обставини та приписи закону, а також беручи до уваги, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування збитків в розмірі 480 915,96 грн. є неправомірними та необґрунтованими.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача збитків в розмірі 480 915,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються результатами проведеної перевірки Головним контрольно-ревізійним управлінням України в Акті ревізії №05-21/168 від 27.10.2010 р., на підставі яких Головне контрольно-ревізійне управління України надіслало позивачеві вимогу про усунення порушень за №32-14/403 від 01.12.1010 р., в зв'язку з виявленим завищенням вартості наданих відповідачем послуг за договором №Л1/923 від 20.05.2009.

Згідно частини другої статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між ними договір №Л1/923 від 20.05.2009.

За умовами п.1.1. договору виконавець зобов'язався надати послуги на тему: "Проведення комплексу робіт з кваліфікації обладнання на сейсмічні впливи енергоблоків №1, 2 ВП РАЕС", а замовник зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги.

Аналіз вищевикладених положень договору надає суду підстави для висновку про те, що даний договір за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами п.2.1. договору вартість послуг за даним договором згідно з протоколом узгодження договірної ціни (Додаток 3) та кошторису (Додаток 4) складає 6 176 280,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 235 256,00 грн. Витрати на відрядження підтверджуються плановим розрахунком та складають 298 720,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 59 744,00 грн. Витрати на відрядження компенсуються замовником за фактом, але не більше планової суми по договору, на підставі бухгалтерської довідки, підписаної керівником, головним бухгалтером і завіреною печаткою. В бухгалтерській довідці повинні бути вказані посади, терміни відрядження, а також суми добових, проживання, проїзду кожного працівника. В акті здачі-приймання наданих послуг витрати на відрядження включаються окремим рядком. Загальна вартість послуг з урахуванням витрат на відрядження складає 6 475 000,00 грн., крім того ПДВ - 20%, разом 7 770 000,00 грн.

Згідно з п.2.2. договору розрахунки за надані послуги здійснюються позивачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача на підставі двохсторонніх актів, оформлених і підписаних обома сторонами, на протязі 45-ти календарних днів з дня підписання акту позивачем.

За умовами п.2.4. договору відповідач має право залучати до роботи в цілому та на окремих етапах сторонні організації та іспитові лабораторії, акредитовані у встановленому порядку та змінювати їх склад. Вартість робіт, які будуть виконуватись сторонніми організаціями, вказана в п. 8 кошторису (Додаток 4) та не може змінюватись в сторону збільшення. Витрати на послуги сторонніх організацій на вимогу позивача мають бути документально підтверджені.

В п.3.1. договору відповідач зобов'язався протягом 10-ти (десяти) днів з дня виконання послуг за кожним підетапом робіт згідно календарного плану надати позивачеві оформлені належним чином акт здачі-приймання наданих послуг в трьох примірниках, в тому числі 2 (два) примірники для позивача. До кожного акту надається технічний акт про надані послуги. Після закінчення робіт в цілому відповідач надає технічний звіт про надані послуги за договором.

Згідно з п.3.2. договору позивач протягом 20-ти днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг зобов'язаний надіслати відповідачеві оформлений і підписаний зі свого боку акт або мотивовану відмову від приймання послуги. У випадку мотивованої відмови від приймання послуги сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань та терміну їх виконання.

За умовами п.3.3. договору відповідач має право на дострокову здачу позивачеві окремих етапів та підетапів робіт і робіт в цілому за даним договором.

Відповідно до п.3.4. договору перенесення термінів виконання етапів та підетапів робіт без зміни кінцевої дати виконання робіт здійснюється за письмовою згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди, до якої відповідач надає документальне підтвердження обґрунтування такого перенесення.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акти виконаних робіт є первинними звітними документами бухгалтерського обліку, що відображають вартість та обсяги робіт.

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-ХІУ особи, що підписують акти виконаних робіт несуть відповідальність за недостовірність відображення даних в первинних; документах бухгалтерського обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач передав, а позивач прийняв послуги по підетапах №№1.1., 1.2., 2.1., 2.3.1. на загальну суму 1 498 110,47 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання наданих послуг № 1 від 30.09.2009 р. на суму 319 999,99 грн., №2 від 27.11.2009 р. на суму 273 000,00 грн., №3 від 15.03.2010 р. на суму 585 000,00 грн. та №4 від 15.03.2010 р. на суму 320 110,48 грн., підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками (а.с. 49-52).

Таким чином, підписані позивачем без жодних заперечень та зауважень вище зазначені Акти здачі-приймання наданих послуг по підетапах №№1.1., 1.2., 2.1., 2.3.1. на загальну суму 1 498 110,47 грн. свідчать про те, що послуги по підетапах №№1.1., 1.2., 2.1., 2.3.1. виконано відповідачем належним чином та у відповідності до умов договору.

Отже, матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за договором: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними актами приймання робіт, які підписані без жодних зауважень та застережень, кошторисною документацією, та відповідає вимогам ст. 854 Цивільного кодексу України.

При цьому, замовник (позивач) не вимагав від виконавця (відповідача) документального підтвердження фактичних витрат на оплату послуг залучених сторонніх організацій при прийнятті актів № 1-4. Також, умови договору не містять вимогу для виконавця включати окремим рядком в актах здачі-приймання наданих послуг фактичні витрати на оплату сторонніх організацій, тому відсутні підстав вважати, що відповідачем були порушені зобов'язання в зазначеній частині.

Сам позивач не спростовує того факту, що послуги, передбачені договором, були надані відповідачем у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт та повністю оплатив вартість наданих послуг, яка була визначена сторонами в договорі та кошторисній документації.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 цього ж кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до них були внесені відповідні зміни. Позивачем також не надано доказів на підтвердження перевищення кошторису.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд апеляційної інстанції констатує належне виконання сторонами укладеного між ними договору відповідно до їх умов та згаданих норм права. В даному випадку позивачем не наведено обставин та не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено відповідність обсягів та вартості наданих відповідачем послуг, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем умовам договору, підстави для відшкодування відповідачем збитків відсутні, оскільки стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено договір №Л1/923 від 20.05.2009., а кошти, які позивач просить стягнути отримано останнім як оплату наданих відповідачем послуг за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 р. у справі № 5006/18/13/2012, а також Вищим господарським судом України в постановах від 04.02.2014 р. у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 р. у справі № 904/8879/13, від 07.05.2014 р. у справі № 924/560/13.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на обставини, що відображені працівниками Головного контрольно-ревізійного управління України в акті ревізії від 27.10.2010, який складено за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» та її 13 відокремлених підрозділів, в тому числі в частині діяльності відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС», за період з 01.04.2008 по 30.06.2010. За результатами ревізії контролюючий орган встановив наявність і розмір порушень, допущених ДП «НАЕК «Енергоатом», та зобов'язав державне підприємство вжити заходів до усунення порушень та притягнення до відповідальності винних осіб. П. 15 вимоги визначено завищення НАЦ "Інститут метрології" вартості наданих для ВП «Рівненська АЕС» послуг по підетапах 1.1, 1.2, 2.1, 2.3.1 за темою «Проведення комплексу робіт з кваліфікації обладнання на сейсмічні впливи енергоблоків № 1, 2 ВП РАЕС» на загальну суму 480915,96 грн., чим порушено п. 2.4 договору від 20.05.2009 №Л1/923.

Однак, сама по собі довідка або акт перевірки державної фінансової інспекції, не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Головного контрольно-ревізійного управління України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Отже, складений Головним контрольно-ревізійним управлінням України акт ревізії від 27.10.2010 не може слугувати безумовним доказом на підтвердження порушення умов укладеного між сторонами договору.

Як було встановлено судом, зміст договору складають умови (в тому числі щодо вартості робіт), визначені за домовленістю сторін на основі їх вільного волевиявлення. При цьому сторони договору виконали всі його умови належним чином, без жодних претензій та зауважень.

В даному випадку, дослідженням матеріалів справи встановлено, що в діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням договору про надання послуги №Л1/923 від 20.05.2009 р., відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача. Отже, суд вважає, що позивач не довів суду того, що саме відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки на суму 480 915,96 грн.

Водночас, колегія судді вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами планової ревізій фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Харківський метрополітен" порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Що стосується посилань позивача на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670, колегія суддів зазначає, що вказаною постановою не встановлено жодних фактів, що мають приюдиціальне значення для даного спору в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що предметом даного спору є стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань.

Отже, вирішуючи спор про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладання на винну особу зазначеної міри відповідальності. Тоді, як в межах даної господарської справи позивачем жодним чином не доведено ані факту порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, ані виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, що виключає застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Колегія суддів звертає увагу, що частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень даної статті обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зі змісту постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670 вбачається, що позов подано Державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" до Державної фінансової інспекції України про визнання нечинною вимоги.

Отже, Національний науковий центр "Інститут метрології" не є стороною у адміністративній справі №2а-19526/10/2670. За таких обставин суд вважає, що обставини, встановлені рішенням у даній адміністративній справі, не мають преюдиційного значення при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що позивач ані під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого рішення господарського суду Харківської області від 24.12.14 р. у справі № 922/5271/14

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.12.14 р. у справі № 922/5271/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складно та підписано 02 березня 2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.