ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р. Справа № 923/1816/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ситюка В.Г., при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

до Херсонської міської ради, м. Херсон

про визнання частково недійсним рішення Херсонської міської ради

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, представник (адвокат), ордер та договір у справі

від відповідача - не з'явився

в с т а н о в и в:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду з позовом до відповідача Херсонської міської ради про визнання частково недійсним рішення міської ради № 1305 від 25.12.2013 р. "Про відмову в дозволі на розроблення документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок".

Представником позивача подано до суду додаткові матеріали, позовні вимоги підтримано з підстав зазначених у позові, посилаючись на прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в порушення ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходиться будівля, яка належить позивачу на праві власності. При цьому, зазначено на придбання вказаної будівлі - закусочної в 2006 році за договором купівлі-продажу, реєстрації права власності в БТІ та в подальшому переобладнання закусочної в магазин павільйонного типу, визнання права власності і реєстрацію відповідного права в БТІ у 2007 р. Також зазначено, що земельна ділянка знаходилася у попереднього власника будівлі (закусочної) на правах оренди, відповідно до договору оренди, строк дії якого продовжено до 15.08.2008 р. Просить задовольнити позовні вимоги і визнати недійсним рішення міської ради № 1305 від 25.12.2013 р. в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки право оренди виникло у зв'язку з переходом права власності на будівлю. Окрім того, повідомлено про звернення до відповідача в квітні 2014 р. та отримання відповіді відповідача щодо підготовлення проекту рішення про скасування оспорюваного рішення та проекту рішення про надання відповідного дозволу і неприйняття до цього часу відповідачем вказаних рішень.

Відповідачем подано до суду довідку з ЄДР та клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги не визнає без обґрунтування своїх заперечень.

Заслухавши представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до підпунктів 2.10, 2.11, 2.12 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у вирішенні спорів щодо переходу права власності на земельну ділянку внаслідок переходу права власності на житлові будинки, будівлі, споруди, що на них розміщені, судам необхідно досліджувати умови договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, наявність у продавця визначених законом документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідність нерухомого майна, розміщеного на відповідних земельних ділянках, ознакам житлового будинку (будівлі, споруди), здійснення державної реєстрації права власності особи, яка придбала відповідне нерухоме майно, з урахуванням положень статей 331, 376 ЦК України, статей 116, 123, 124, 126 ЗК України. Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. У застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 ЗК України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності. Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог згаданих Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" і статті 125 ЗК України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2006 р. придбала у власність у ОСОБА_4 будівлю - закусочну загальною площею 72,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2006 р., право власності на закусочну загальною площею 72,5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_2 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1

Земельна ділянка на якій знаходиться вказана будівля - закусочна у попереднього власника будівлі перебувала у користуванні на правах оренди, відповідно до договорів оренди від 25.05.2000 р., 19.06.2001 р., який поновлено рішенням господарського суду від 26.11.2004 р. у справі № 13/376-пд до 15.05.2008 р.

В подальшому, позивачем здійснено переобладнання закусочної в магазин павільйонного типу та визнано за нею право власності, що вбачається з рішення господарського суду від 20.09.2007 р. у справі № 2/319-ПН-07 та витягу про реєстрацію права на нерухоме майно від 25.10.2007 р.

У зв'язку з переходом права власності на будівлю позивач звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування.

Проте, рішенням Херсонської міської ради № 1305 від 25.12.2013 р. (п. 1.11 рішення) позивачу відмовлено у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,0073 га по АДРЕСА_2 під магазин.

При цьому, на звернення позивача, відповідачем листом від 07.05.2014 р. повідомлено про можливість підготовлення проекту рішення про скасування оспорюваного рішення міської ради та проекту рішення про надання позивачу відповідного дозволу та винесення їх на розгляд чергової сесії міської ради.

В той же час вказане рішення прийнято без врахування та в порушення приписів ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, відповідно до яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка на якій розміщена будівля у попереднього власника знаходилася на умовах оренди, до позивача, у зв'язку з придбанням останнім вказаної будівлі, перейшло і право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача, а саме на правах оренди і останній вправі вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, шляхом укладення договору оренди землі, а тому рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою є неправомірним.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин, враховуючи наявність у позивача права на користування земельною ділянкою, позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним п. 1. 11 оспорюваного рішення цілком обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 116, 120, 152 ЗК України, ст. 377 ЦК України, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним пункт 1.11 рішення Херсонської міської ради № 1305 від 25.12.2013 року "Про відмову в дозволі на розробку документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок" стосовно відмови у дозволі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою по наданню в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,0073 га по АДРЕСА_2 під магазин.

3. Стягнути з Херсонської міської ради, 73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 37, ідентифікаційний код 26347681 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 04.03.2015 р.

Суддя В.Г. Ситюк