РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015Справа №910/155/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн»

Про стягнення 179 464,29 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Клименко Л.С. - представник за довіреністю № б/н від 26.12.2014

Гарматюк А.Д. - за договором № 01-25/12-2012 від 25.12.2014

від відповідача Гороховська А.О. - представник за довіреністю № б/н від 01.01.2014

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» 171 623,38 грн., з яких: 155 494,68 грн. основного боргу, 8 433,69 грн. пені, 945,74 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 8 433,69 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 271 від 11.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі № 910/155/15-г та призначено справу до розгляду на 27.01.2015.

Відповідач в судове засідання 27.01.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.01.2015 не виконав.

Проте відповідачем 26.01.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю направити повноважного представника.

Позивачем 27.01.2015 до відділу діловодства суду в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 179 464,29 грн., з яких 155 494,68 грн. основного боргу, 11 080,59 грн. пені, 11 662, 10 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 226,92 грн. - 3% річних, а також відшкодувати витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/155/15-г від 27.01.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 12.01.2015, розгляд справи відкладено на 10.02.2015.

Відповідачем 10.02.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про витребування у позивача всіх специфікацій до договору № 271 від 11.11.2013, рахунків фактур до договору, а також довіреностей на отримання товару до договору.

В судовому засіданні 10.02.2015 судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у позивача, у зв'язку з його недоцільністю та не обґрунтованістю.

Позивач в судовому засіданні 10.02.2015 підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 10.02.2015 проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

В судовому засіданні 10.02.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.02.2015.

Відповідачем 19.02.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Господарським судом міста Києва позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС» про визнання недійсним договору поставки № 271 від 11.11.2013, укладеного між сторонами у справі.

Суд розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження відмовив в його задоволенні, оскільки

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідачем доказів в підтвердження порушення провадження у справі предметом якої є визнання недійсним договору поставки № 271 від 11.11.2013 не надано.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. При цьому відповідач у поданому клопотанні не наводить обставин, які можуть бути встановлені у іншій справі, яка розглядається Господарському суді міста Києва та які самостійно не можуть бути встановлені Господарським судом у справі 910/155/15-г.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 32-34, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що розгляд Господарським судом міста Києва вказаного позову не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав.

В судовому засіданні 19.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 271 (надалі - договір),

Відповідно до умов п. 1.1. договору постачальник зобов'язується (поставити) передати у власність покупцеві поліграфічну продукцію в найменуванні, асортименті, кількості та за ціною, зазначених у специфікаціях, надалі по тексту іменовані як товар, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманої продукції не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 155 494,68 грн. та за несвоєчасне виконання зобов'язань нараховані: пеня в розмірі 11 080,59 грн., збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 11 662,10 грн. та 3% річних в сумі 1 226,92 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами та діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання (п. 7.1 договору).

Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до п. 1.3. договору весь поставлений постачальником покупцеві товар, починаючи з дати укладення цього договору і до закінчення строку його дії, згідно видаткових накладних, навіть якщо у них (видаткових накладних) не міститься посилання на цей договір, вважається поставленим на виконання умов цього договору, а видаткові накладні за якими поставлений товар, навіть якщо у них (видаткових накладних) не міститься посилання на цей договір, є його невід'ємними частинами.

Пунктом 2.1. договору визначено, що ціна за товар, що поставляється, згідно даного договору, встановлюється у гривнях та вказується в рахунках постачальника та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Ціна товару включає в себе вартість упаковки та маркування товару, вартість робіт по підготовці товару до відвантаження, вартість робіт по доставці товару в місце поставки. Загальна вартість партії товару визначається у специфікації.

На підставі заявок відповідача, завірені копії яких залучені до матеріалів справи, сторони договору специфікаціями від 16.01.2014, від 07.02.2014, від 05.05.2014, від 07.05.2014, від 23.05.2014, які підписані в двосторонньому порядку та засвідчені печатками сторін, погоджували асортимент та вартість партій товару, що постачається за договором.

Згідно п. 3.1. договору поставка (передача у власність) товару покупцю здійснюється постачальником на умовах склад постачальника, який знаходиться за адресою: Київська область, с. Шпитьки, вул. Господарська 10-А. За домовленістю сторін можлива доставка товару на склад Покупця за додаткову оплату.

Згідно з п. 3.2. договору датою поставки відповідного товару (отримання відповідного товару покупцем) є дата зазначена у підписаній покупцем та постачальником видатковій накладній на такий товар.

Відповідно до п. 3.4 договору перехід до покупця права власності на товар, а також усіх ризиків, пов'язаних із власністю на товар (ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження товару та ін.), відбувається в момент фактичного отримання товару Покупцем, який визначається моментом підписання покупцем видаткових накладних на відповідний товар.

Як вбачається з наявних у справі доказів, позивач на виконання умов договору за видатковими накладними, які зазначені нижче, у період з 14.02.2014 по 08.08.2014 поставив відповідачеві товар на загальну суму 534 312, 68 грн.

№ РН-МС-0069 від 14.02.2014 на суму 62 232 грн.;

№ ОУ-МС-0011 від 14.02.2014 на суму 2 800,00 грн.;

№ РН-МС-0152 від 04.04.2014 на суму 39 205,50 грн.;

№ РН-МС-0191 від 22.04.2014 на суму 74 020,50 грн.;

№ РН-МС-0206 від 05.05.2014 на суму 89 236,06 грн.;

№ РН-МС-0230 від 19.05.2014 на суму 57 249 грн.;

№ РН-МС-0287 від 06.06.2014 на суму 15 750,00 грн.;

№ РН-МС-0306 від 13.06.2014 на суму 9 996 грн.;

№ РН-МС-0322 від 19.06.2014 на суму 57 619,06 грн.;

№ РН-МС-0351 від 27.06.2014 на суму 30 912 грн.;

№ РН-МС-0364 від 04.07.2014 на суму 51 603 грн.;

№ РН-МС-0382 від 11.07.2014 на суму 34 097, 64 грн.;

№ РН-МС-0450 від 08.08.2014 на суму 9 031,92 грн.

Відповідач вказаний товар отримав на підставі довіреностей № 112 від 14.02.2014, № 218 від 04.04.2014, № 256 від 22.04.2014, № 302 від 05.05.2014, № 338 від 19.05.2014, № 414 від 06.06.2014, № 431 від 13.06.2014, № 449 від 19.06.2014, № 480 від 27.06.2014, № 493 від 04.07.2014, № 519 від 11.07.2014 та № 601 від 07.08.2014, належним чином завірені копії яких залучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач вказаний товар оплатив лише частково, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 155 494,68 грн. за товар, отриманий на підставі видаткових накладних № РН-МС-0230 від 19.05.2014, № РН-МС-0287 від 06.06.2014, № РН-МС-0306 від 13.06.2014, № РН-МС-0322 від 19.06.2014, № РН-МС-0351 від 27.06.2014, № РН-МС-0364 від 04.07.2014, № РН-МС-0382 від 11.07.2014, № РН-МС-0450 від 08.08.2014.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Положеннями пункту 2.2.1. договору сторонами погоджено порядок розрахунків, а саме: покупець зобов'язаний провести розрахунок за товар в безготівковій формі згідно виставленого рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на умовах 100% від суми виставленого рахунку протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, якщо сторони не домовились про інше.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 155 494,68 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 155 494,68 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.3 договору, за прострочення оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на той період, за який нараховується пеня, від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати за поставлену продукцію.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті продукції відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 11 080,59 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 11 080,59 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 11 662,92 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 226,92 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 11 662,10 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 226,92 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Заперечення відповідача проти позовних вимог, стосовно того, що товар отриманий не уповноваженим представником відповідача та того, що договір поставки № 271 від 11.11.2013 укладений з боку відповідача з перевищенням повноважень, позаяк загальна сума поставленого товару за вказаним договором становить 534 312,68 грн., в той час як статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» встановлено обмеження щодо укладання директором товариства угод на суму, що перевищує 300 000,00 грн., суд при вирішенні спору не приймає, оскільки викладене спростовується матеріалами справи, зокрема, довіреностями виданими товариством відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей від позивача, які залучені до матеріалів справи, та крім того, сума кожної поставки товару за даним договором не перевищує суму, визначену п. 9.16 Статуту товариства відповідача щодо обмеження повноважень директора на укладання відповідних угод (правочинів).

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати позивача по оплаті послуг адвоката в розмірі 15 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати пов'язані з оплатою послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

25.12.2014 між позивачем (клієнт) та Адвокатським об'єднанням «Гесторс» (виконавець) був укладений договір про надання юридичних послуг № 01-25/12-2014, за умовами якого клієнт доручає, а виконавець, виступаючи юридичним радником клієнта, зобов'язується за плату надавати клієнту необхідні йому юридичні послуги, зокрема, але не обмежуючись, щодо представництва та захисту інтересів клієнта у господарському суді щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Камянка Глобал Вайн» за договором поставки (п. 2.1 договору про надання юридичних послуг).

Надання юридичних послуг за цим договором є платним. Клієнт зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконавцю плату за юридичні послуги, загальний розмір якої складає 15 000,00 грн., крім того ПДВ 20%, що складає 3000,00 грн., а всього 18 000,00 грн. (п. 4.1 договору про надання юридичних послуг).

Наказом від 25.12.2014 № 40-БН Адвокатське об'єднання «Гесторс» призначило виконавцем послуг за договором адвоката Бобрика В.І., та Клименко Л.С. Підтвердженням того, що Бобрик В.І. адвокат, є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2819 видане 22.02.2007.

Наказом від 09.02.2015 № 5-БН Адвокатське об'єднання «Гесторс» призначило виконавцем послуг за договором адвоката Гарматюка А.Д. Підтвердженням того, що Гарматюк А.Д. адвокат, є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4488/10 видане 24.03.2011.

На виконання умов договору про надання юридичних послуг № 01-25/12-2014 від 25.12.2014 Адвокатським об'єднанням «Гесторс» надано позивачу юридичні послуги на загальну суму 6 000,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2014 № ОУ-000061, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками товариства з обмеженою відповідальністю «Марамакс» та адвокатського об'єднання, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Позивач на виконання умов договору про надання юридичних послуг № 01-25/12-2014 від 25.12.2014 сплатив на користь Адвокатського об'єднання «Гесторс» грошові кошти на загальну суму 6 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1528 від 26.12.2014 на суму 5 000,00 грн., та № 1531 від 29.12.2014 на суму 1 000,00 грн., завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Разом з тим, позивач, звертаючись з вимогою про відшкодування витрат понесених на правову допомогу в загальній сумі 15 000,00 грн., на надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження надання послуг адвокатом та доказів сплати цих послуг адвокату на суму 9 000,00 грн., у зв'язку з чим відшкодуванню підлягають втрати понесені позивачем на правову допомогу в загальній сумі 6 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (01011, м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13 літера А, ) на Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63, ) 155 494 (сто п'ятдесят п'ять тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 68 грн. основного боргу, 11 080 (одинадцять тисяч вісімдесят) грн. 59 коп. пені, 11 662 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 10 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 226 (одну тисячу двісті двадцять шість) грн. 92 коп. - 3% річних, 3 589 грн. (три тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 29 коп. судового збору, 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Повне рішення складено 26.02.2015.

СуддяВ.В.Сівакова