КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа№ 910/12017/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

Від позивача -Кардашевська Тетяна Вікторівна ( довір. №04/11/14-02 від 04.11.2014);

Мельник Н.В. ( довір. №ЦТ-01/95 від 09.02.15);

Мельник Е.О. ( довір. б/н від 09.12.14);

Комісар С.П. ( довір. №04/11/14-01 від 04.11.2014);

Від відповідача -Хіміч Б.С. ( довір. б/н від 29.09.14);

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2015р.

у справі № 910/12017/14 (головуючий суддя: Шкурдова Л.М., судді: Літвінова М.Є., Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій"

до Державного підприємства "Укржитлосервіс"

про стягнення 4 212 130, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2015р. у справі №910/12017/14 стягнуто з державного підприємства "Укржитлосервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" 3 761 220 грн. 49 коп. - суми боргу, 262 835,39 грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 188 074 грн. 97 коп. - 3% річних та 73 080 грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що доказів сплати боргу позивачеві в повному обсязі за визначену сторонами в двохсторонньому порядку заборгованість в Угоді про реструктуризацію, яка також підтверджена первинними документами (картками обліку, актами приймання-передачі послуг, актами звіряння кількості наданих послуг) відповідачем не надано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015р. та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що ПАТ «Фортуна-Банк» на підставі договору факторингу №04/10/12 від 04.10.2012р. відступило ТОВ «Центр Інфотехнологій» недійсне право грошової вимоги (стягнення заборгованості) за основним договором. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивача письмово попереджали про відступлення права грошової вимоги та отримання ним зазначеного повідомлення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

Між Закритим акціонерним товариством "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер", перейменоване в подальшому на Закрите акціонерне товариство "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль", що в подальшому перейменоване на Закрите акціонерне товариство "ЕКОСТАНДАРТ" і в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство "ЕКОСТАНДАРТ" та Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням Кабінету Міністрів України, в подальшому реорганізованого шляхом злиття у Державне підприємство "Укржитлосервіс" (далі - Відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.1998 № 460106. (основний договір).

Господарським судом міста Києва встановлено та підтверджується матеріалами справи 28.09.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЕКОСТАНДАРТ" та Публічним акціонерним товариством "Фортуна-банк", а 4.10.2012 між Публічним акціонерним товариством "Фортуна-банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" укладені договори факторингу, відповідно: №28/09/12 та № 04/10/12, згідно з якими право вимоги, серед іншого, за зобов'язаннями, що виникли за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.01.1998 № 460106 (включаючи рішення судів), укладеного між ЗАТ "ЕК "Укр-Кан Пауер", правонаступником якого є ПАТ "ЕКОСТАНДАРТ", та Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням Кабінету Міністрів України, правонаступником якого є ДП "Укржитлосервіс", перейшло до позивача, у зв'язку з чим у зобов'язанні відбулась заміна кредитора - Публічного акціонерного товариства "ЕКОСТАНДАРТ" новим кредитором (фактором) - Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" .

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1 ст. 1077 Цивільного кодексу У країни, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно із ч.3 ст.1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 02.10.2012 видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи з додатком серії ФК № 339, згідно якого ТОВ "Центр інфотехнологій" є фінансовою установою та має право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг .

Додатком №3 до договору факторингу визначено, що розмір боргу боржника перед клієнтом, зокрема, заборгованість відповідача згідно з договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.01.1998 № 460106 в розмірі 6 365 887,56 грн.

Згідно з пп. 1.1, 1.2, 2.1 Основного договору Енергопостачальна організація постачає теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності з відповідачем для потреб: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, яку відповідач зобов'язаний оплачувати своєчасно та в повному обсязі. Визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду теплової енергії здійснюється за приладами обліку, звіт про яку подається відповідачем.

Відповідно до п. 6.4., 6.5. договору відповідач щомісячно з 12 по 14 число отримує у позивача оформлені бланки актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та доручення на сплату прийнятої теплової енергії за поточний місяць з урахуванням недоплати або переплати за попередній місяць і самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно отриманого платіжного доручення не пізніше 28 числа поточного місяця. Розрахункові документи відповідач отримує в Енергопостачальній організації під підпис уповноваженої особи.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що табуляграмами, актами приймання-передачі продукції, актами звіряння, платіжними дорученнями підтверджується надання ПАТ "Екостандарт" відповідачу в 2005-2012 рр. послуг з теплопостачання та часткову оплату відповідачем даних послуг. Сторонами на вимогу суду надані розрахунки послуг за цей період, при цьому розбіжностей між сторонами з приводу визначення кількості та вартості послуг не вбачається.

Предметом розгляду даної справи є стягнення залишку боргу за надані послуги з теплопостачання в червні 2012 року та залишку боргу за розірваною Угодою про реструктуризацію заборгованості № 4-2011 від 31.10.2011.

Так, у червні 2012 року відповідачем за Основним договором було отримано теплову енергію, вартість якої складає 91 593,83 грн., сплачено 69755,58 грн. (копії банківських виписок в матеріалах справи), в т.ч. заборгованість за отриману у червні 2012 року теплову енергію складає 21838,25 грн. (91 593,83 грн. - 69 755,58 грн.), що підтверджується особистими картками , довідкою про розрахунок суми боргу, довідкою про надходження коштів. Доказів оплати боргу у повному обсязі відповідачем не надано.

31.10.2011 між ПАТ "Екостандарт" та ДП,Укржитлосервіс" укладено угоду № 4-2011 про реструктуризацію заборгованості за договором № 460106 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, відповідно до п. 1 якої відповідач визнав заборгованість за спожиту теплову енергію сумою 5126099,95 грн. станом на 01.10.2011. (в т.ч. 748286,56 грн. залишок боргу за невиконаними рішеннями судів).

Відповідно до п. 2 Угоди відповідач зобов'язався сплатити позивачу борг сумою 4 377 813,39 грн. (за виключенням суми, стягнутої за рішеннями судів) з відстроченням протягом січня 2012 року - грудня 2015 року щомісячними платежами сумою 91 204,45 грн. (додаток № 1 до Угоди).

Пунктами 3,4 Угоди обумовлено, що при проведенні сплати заборгованості згідно п. 2 Угоди відповідач зобов'язується посилатись в реквізитах "призначення платежу" платіжного документа на цю Угоду та разом із її сплатою відповідач зобов'язався оплачувати поточне споживання згідно з умовами Основного договору. За відсутності чіткого формулювання призначення платежу отримані позивачем кошти зараховуються в першу чергу як оплата поточного споживання теплової енергії.

Згідно з п. 5 Угоди у разі порушення відповідачем її умов позивач набуває права вимоги всієї несплаченої частини боргу.

У зв'язку з неналежним виконанням умов даної угоди відповідачем рішенням господарського суду м. Києва від 14.09.2012 у справі № 5011-19/10150-2012 зазначену вище Угоду розірвано (п. З рішення від 14.09.2012 № 5011-19/10150-2012).

Господарським судом міста Києва встановлено, що протягом січня 2012 року - липня 2012 року на виконання Угоди від відповідача надійшли кошти у розмірі 638 431,15 грн. , залишок боргу складає 3 739 382,24 грн. (4 377 813,39 грн. - 638 431,15 грн.).

З розрахунків сторін в суму визначеного ПАТ "Екостандарт" та відповідачем боргу за даною угодою ввійшов період надання послуг з 2005 по 2011 рр. за виключенням тих періодів, по яким вже є рішення судів.

В процесі розгляду справи, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску стороною строків позовної давності для стягнення боргу за цей період.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не пропущений строк позовної давності для захисту свого права, виходячи з того, що сторони за взаємною домовленістю 31.10.2011 в Угоді про реструктуризацію визначили розмір боргу за одержані послуги на дану дату (фактичне визнання боргу). Угода, яка мала діяти до грудня 2015 року, розірвана в зв'язку з невиконанням 14.09.2012 і саме з цього моменту має відраховуватись строк для звернення до суду за захистом порушеного права, а відтак строки позовної давності позивачем при зверненні до суду не пропущені.

Не можуть бути покладені в основу рішення доводи відповідача в апеляційній скарзі про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що позивача письмово попереджали про відступлення права грошової вимоги та отримання ним зазначеного повідомлення, оскільки як свідчать матеріали справи 10.10.2012 за № 10-10-12/460106 боржникові направлено письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Доказів сплати боргу позивачеві в повному обсязі за визначену сторонами в двохсторонньому порядку заборгованість в Угоді про реструктуризацію, яка також підтверджена первинними документами (картками обліку, актами приймання-передачі послуг, актами звіряння кількості наданих послуг) відповідачем не надано. У матеріалах справи є 7 платіжних доручень про сплату за період з січня по липень 2012 року заборгованості по Угоді в сумі 638 431,15 грн. Перераховані відповідачем кошти 21.09.2012 в розмірі 91 204,45 грн. на погашення Угоди були повернуті ДП "Укржитлосервіс" 25.09.2012 платіжним дорученням № 159007 в зв'язку з переведенням боргу на ТОВ "Центр інфотехнологій" та укладенням договору факторингу.

Крім того, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем не враховано надходження з відділу субсидій на компенсацію витрат теплопостачальної організації не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки сторони самостійно в Угоді визначили суму боргу. Дана Угода в установленому порядку недійсною не визнавалася.

Отже, оскільки наявність заборгованості за одержані послуги теплопостачання в розмірі 3 761 220,49 грн. підтверджується матеріалами справи, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості підлягають задоволенню.

Нормами ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з нормами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно з розрахунком позивача інфляційні втрати за період з червня 2012 по травень 2014 рр. склали 262 835,39 грн. є вірно розрахованими, а тому обґрунтовано задоволено позов і в цій частині.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до обгрунтованого розрахунку позовних вимог становить 188 074,97 грн. і підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-103, 105-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015р. у справі №910/12017/14 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12017/14.

Повний текст постанови складено та підписано 02.03.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець