ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 березня 2015 р. Справа № 918/82/15

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" в особі Рівненської обласної дирекції ВАТ НАСК "ОРАНТА"

про стягнення в сумі 68 901 грн. 80 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 30 січня 2015 року № 15-01-30;

від відповідача: не з'явився.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 3 березня 2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" в особі Рівненської обласної дирекції ВАТ НАСК "ОРАНТА" в якій просив суд стягнути заборгованість в розмірі 68 901 грн. 80 коп., з яких: 50 000 грн. 00 коп. сума невиплаченого страхового відшкодування, 12 181 грн. 25 коп. сума інфляційного збільшення боргу, 4 220 грн. 55 коп. три відсотки річних та 2 500 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 2 лютого 2015 року порушено провадження у справі № 918/82/15, розгляд якої призначено на 17 лютого 2015 року.

16 лютого 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю відповідача забезпечити участь свого представника у дане судове засідання.

17 лютого 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання в додатках до якого надав суду частину документів які витребовувалися ухвалою суду від 2 лютого 2015 року.

Ухвалою суду від 17 лютого 2015 року розгляд справи відкладено на 3 березня 2015 року.

26 лютого 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

2 березня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд розгляд даної справи здійснити без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 3 березня 2015 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

У судові засідання, призначені на 17 лютого 2015 року та 3 березня 2015, Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованої кореспонденції, які містяться в матеріалах даної справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

6 лютого 2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталася внаслідок порушення водієм забезпеченого транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 310D, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_3 правил дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 609D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 1715/2590/12р. було встановлено вину ОСОБА_4 у дорожньої транспортній пригоді, яка сталася 6 лютого 2012 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. в прибуток держави.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 червня 2011 року № АА/6162903 (надалі - Поліс) у страховій компанії відповідача (Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія "ОРАНТА").

Згідно пункту 2 Полісу ліміт відповідальності за шкоду життю і здоров'ю (на одного потерпілого) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп..

Строк дії Полісу один рік, з 25 червня 2011 року до 24 червня 2012 року включно.

7 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернувся Голови Правління НАСК "Оранта" Пугачова І.Г. із заявою про страхове відшкодування.

За заявою ОСОБА_4 7 лютого 2012 року Рівненським аварійним комісаром Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія "ОРАНТА" Кулібою В.М. було оглянуто автомобіль позивача MERCEDES-BENZ 609D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, для встановлення розміру заподіяної шкоди, що підтверджується Протоколом (Актом) огляду транспортного засобу, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи (а.с. 19-20).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та Страхового акту від 11 квітня 2012 року № ОЦВ-12-2349/1 сума страхового відшкодування встановлена страховою компанією Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія "ОРАНТА" у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія "ОРАНТА" було встановлено розмір заподіяної шкоди, тому позивачем були подані документи для виплати страхового відшкодування, проте на момент подання даної позовної заяви відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, в наслідок чого Відкрите акціонерне товариство Національна страхова компанія "ОРАНТА" порушує умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс від 25 червня 2011 року № АА/6162903 (а.с. 21), та вимоги чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене, страхове відшкодування повинно було виплачено позивачу 12 квітня 2012 року.

Відтак, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду з відповідним позовом.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відтак, матеріалами справи підтверджується сума боргу відповідача перед позивачем у розмірі 50 000 грн. 00 коп., зокрема протоколом (актом) огляду транспортного засобу (а.с. 19 - 20) окрім того, відповідач своїми діями підтверджує наявність даного боргу, зокрема листом від 22 травня 2013 року № 09-02-09/10625, в якому останній повідомляє позивача про те, що страхове відшкодування в сумі 50 000 грн. 00 коп. буде здійснене найближчим часом.

Однак, станом на день розгляду спору, матеріали справи не містять та відповідачем не надані докази виплати позивачу страхового відшкодування, таким чином позовна вимога про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія "ОРАНТА" страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. підлягає до задоволення.

Також, позивачем нараховані три відсотки річних за період з 12 квітня 2012 року по 2 лютого 2015 року у розмірі 4 220 грн. 55 коп. та інфляційні втрати за період з 12 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року у сумі 12 181 грн. 25 коп.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позивач просив суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія "ОРАНТА" моральної шкоди, посилаючись на те, що коли відбулося ДТП позивача охоплювали відчуття роздратованості, обурення, гніву та відчаю, що в свою чергу спричинили психологічний дискомфорт, тяжкі душевні страждання та переживання. Порушився звичайний ритм життя, оскільки він перебував у постійній емоційній напрузі, також те, що внаслідок ДТП було пошкоджено його транспортний засіб, який потребував ремонту, а грошових ресурсів для його відновлення у відповідному розмірі у позивача не було, відтак позивач тривалий час був позбавлений можливості використовувати належний йому на праві власності транспортний засіб, який був основним джерелом його доходів, що в свою чергу спричинило на думку позивача приниження його честі, гідності, престижу та ділової репутації.

Заподіяну моральну (немайнову) шкоду позивач оцінює в 2 500 грн. 00 коп. та просив суд стягнути її з відповідача на свою користь.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені статтею 1167 ЦК України, згідно частиною 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про перенесення душевних страждань, приниження ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіюванню, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіюванню та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи ту обставину, що позивач не надав суду доказів заподіяння (наявності) моральної шкоди, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 500 грн. 00 коп. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Доведення даних обставин, в даному випадку, покладається законом на позивача.

З огляду на зазначені у позовній заяві обставини та надані докази, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 2 500 грн. 00 коп.

За таких обставин вказаний позов підлягає задоволенню в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 50 000 грн. 00 коп. невиплаченої суми страхового відшкодування, 4 220 грн. 55 коп. три відсотки річних та 12 181 грн. 25 коп. інфляційних. У той же час у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, місто Київ, Дарницький район, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ідентифікаційний код: 00034186) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. невиплаченої суми страхового відшкодування, три відсотки річних у розмірі 4 220 (чотири тисячі двісті двадцять) грн. 55 коп., 12 181 (дванадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 25 коп. інфляційних втрат, а також 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 71 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "10" березня 2015 року

Суддя Торчинюк В.Г.