РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/700/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧП «ДІВЄС»

про стягнення 220 629,36 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Кукуруза В.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧП «ДІВЄС» (далі - відповідач) про стягнення 220 629,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/700/15-г, розгляд справи призначено на 04.02.2015 р.

04.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 04.02.2015 р. представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/700/15-г позивач виконав.

У судове засідання 04.02.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/700/15-г відповідач не виконав.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 04.02.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/700/15-г, розгляд справи було відкладено на 25.02.2015 р.

У судове засідання 25.02.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.02.2015 р. не з'явився.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЧП «ДІВЄС» (далі - відповідач, постачальник) було укладено Договір поставки № 05052 (далі - Договір поставки), за умовами якого покупець замовляє, а постачальник поставляє покупцеві в зазначену ним торгову точку та/або на склад покупця продукцію, визначену у специфікації, яка є Додатком до цього Договору, яку покупець зобов'язується у строк та на умовах, передбачених цим Договором.

До Договору поставки 01.01.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг № 05053 (далі - Договір про надання послуг), відповідно до умов якого замовник (відповідач) замовляє, а виконавець (позивач) надає послуги з просування продукції, передбаченої Договором поставки, з метою збільшення її продажу кінцевим споживачам, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити такі послуги у строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору про надання послуг загальна вартість договору складається із вартості послуг та вартості додаткових послуг, що надаються виконавцем протягом усього строку дії Договору. Вартість наданих послуг, за виключенням додаткових послуг, надання яких погоджено сторонами у Додатках до цього Договору, розраховується у відсотках від повної суми поставленого товару за рік (без урахування ПДВ) за наступною таблицею:

%Перевищення суми поставленого товару (без ПДВ)Рівень градаціїВалюта
12Якщо загальна сума поставленого товару (без врахування ПДВ) перевищує:1Гривня

Згідно з пунктами 2.5 та 2.6 Договору про надання послуг вартість послуг вираховується виходячи з розрахунків обігу товару, тобто загальної кількості товару, поставленого виконавцю за відповідний звітний період - з дати першої поставки звітного періоду. Загальна кількість поставленого товару підраховується виконавцем протягом першого місяця періоду, наступного за звітним, на підставі видаткових накладних на поставлений замовником товар. Вартість послуг сплачується у розмірі, визначеному на підставі пункту 2.1 цього Договору, протягом 10 робочих днів з моменту виставлення виконавцем рахунку-фактури. Рахунок-фактура виставляється виконавцем після закінчення звітного періоду, у якому надавались послуги. Звітний період визначається на розсуд виконавця та може становити три місяці, шість місяців або рік, та вказується ним у рахунку-фактурі та в Акті приймання-передачі послуг.

Позивач зазначає суду про те, що відповідачем на виконання умов Договору поставки було поставлено позивачу товар на загальну суму 1 838 578,00 грн., проте відповідачем не були оплачені послуги за Договором про надання послуг, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 220 629,36 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що вартість послуг залежить від вартості товару, поставленого відповідачем позивачу, судом були досліджені наявні в матеріалах справи докази, а саме копії видаткових накладних, з яких вбачається, що відповідачем було поставлено позивачу товар за Договором поставки на загальну суму 1 838 578,00 грн.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за Договором про надання послуг у вищезазначеному розмірі.

Крім того, судом було здійснено перерахунок розміру заборгованості відповідача згідно з умовами Договору про надання послуг, зокрема п. 2.2 зазначеного договору, та встановлено, що позивачем було вірно визначено розмір заборгованості відповідача за надані позивачем послуги.

Згідно з ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання послуг в розмірі 220 629,36 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧП «ДІВЄС» (01103, м. Київ, вул. Чорногірська, будинок 17/14; ідентифікаційний код: 37772733) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» (04201, м. Київ, вул. Полярна, будинок 17, літ А; ідентифікаційний код: 35679295) заборгованість в розмірі 220 629 (двісті двадцять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 412 (чотири тисячі чотириста дванадцять) грн. 60 коп.

Повне рішення складено 02.03.2015 р.

Суддя О.В. Нечай