ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2015 р.Справа № 916/1947/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"

до відповідача Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради

про стягнення 1118397,41грн.

Суддя Гут С.Ф.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Цапенко Ю.О., довіреність №14 від 15.01.2015р.;

Від ДВС: Носенко С.Б., посвідчення №00915.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст.121-2 ГПК України

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.07.2014р. по справі №916/1947/14 позов задоволено частково, провадження у справі №916/1947/14 в частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 131338,55грн. -припинено, стягнуто з Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" основний борг у розмірі 879883грн.59коп.; стягнуто з Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" пеню у розмірі 21829грн., 3%річних у розмірі 8682грн.19коп., індекс інфляції у розмірі 54835грн.05коп., витрати по сплаті судового збору на суму 21931грн.37коп.; в решті позову відмовлено.

05.08.2014р. по справі були видані відповідні накази про примусове виконання рішення, в порядку ст.116 ГПК України.

10.12.2014р. від Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради надійшла скарга (вх.№2-5721/14 від 10.12.14р.), в порядку ст.121-2 ГПК України.

В обґрунтування наданої скарги Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради зазначає про те, що 08.09.2015р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р. заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Гидирим А.М. при примусовому виконання наказі виданого 05.08.2014р. по справі №916/1947/14 про стягнення з Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради на користь ПАТ „ОДЕСАГАЗ" суми в розмірі 879883,59грн. ДВС не вчинялись будь-які дії примусового характеру, направлені на виконання рішення суду в примусовому порядку, не було проведено фактичного стягнення заборгованості, тому ДВС не набув право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору, так як, виконавчий збір стягується від фактично стягненої суми або вартості майна боржника. Крім того, на адресу Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради не надсилалась постанова про стягнення виконавчого збору. Але, станом на момент звернення стягувача до ДВС з відповідним наказом, боржником було частково сплачено та була значно менша заборгованість. Також, станом на 08.09.2014р., на момент винесення оскаржуваної постанови, заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Гидирим А.М., заборгованість також значно була зменшена ніж заборгованість вказана в наказі, у зв'язку з чим, розмір виконавчого збору повинен розраховуватись від суми заборгованості на момент винесення оскаржуваної постанови, та повинен був бути значно менший.

У зв'язку з вищевикладеним, скаржник просить суд поновити строк для звернення за захистом прав та інтересів, визнати дії заступника начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Гидирим А.М. неправомірними, визначити неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р. винесену заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Гидирим А.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.14р. по справі №916/1947/14 прийнято скаргу Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради від 10.12.2014р. (вх.№2-5721/14) на дії державного виконавця, в порядку ст.121-2 ГПК України - до розгляду.

29.12.2014р. від відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області надійшли заперечення на скаргу (Вх,ГСОО№34361/14 від 29.12.2014р.), відповідно до яких ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області просить суд відмовити у задоволенні скарги Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради у повному обсязі. В обґрунтування наданих заперечень, посилається на те, що 28 серпня 2014 року на виконання до відділу надійшов наказ № 916/1947/14 виданий 05 серпня 2014 року Господарським судом Одеської області. Згідно заяви стягувача (ПАТ Одесагаз) про відкриття виконавчого провадження № 21-17-417 від 18.08.2014 року (отримана відділом 28.08.2014 року) чітко зазначено сума до стягнення, що повністю відповідає наказу, а саме 879883,59 грн. Жодних повідомлень від стягувача щодо часткового погашення боргу на момент відкриття виконавчого провадження до відділу не надано. На підставі вказаної заяви та наказу Господарського суду 01.09.2014 року було відкрито виконавче провадження. Боржнику, а саме ЖКГ Чорноморської селищної ради надано 7-ми денний термін для добровільного (самостійного) виконання наказу № 916/1947/14. Пунктом 3 резолютивної частини вказаної постанови боржник повідомлений, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного (самостійного) виконання строк - рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Постанови направлялися на адресу ЖКГ вказану у наказі, а саме смт. Чорноморське вул. Гвардійська, 36. Жодних доказів сплати боргу частково до початку примусового виконання ані боржником, ані стягувачем надано не було. Більш того 10.11.2014 року на адресу відділу надійшла заява від стягувача ПАТ «Одесагаз» за вих. № 21/17-552 від 29.10.2014 року про накладення арешту зі змісту котрої вбачається, що станом на 29.10.2014 року боржником не виконано вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження № 44540937 від 01.09.2014 року. Отже твердження ЖКГ Чорноморської селищної ради про часткове погашення боргу на користь ПАТ «Одесагаз» є хибним, не підтверджене жодним доказом та спростоване заявами стягувача від 18.08.2014 року про відкриття виконавчого провадження та від 29.10.2014 року про накладення арешту. Тобто відділом правильно застосовано норми статті 28 Закону, та винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, що в даному випадку становить 10% від суми заборгованості за наказом Господарського суду. Вказана стаття не містить вимоги для державного виконавця встановлювати факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Більш того, скаржник ЖКГ Чорноморської селищної ради пропустив строк оскарження вказаною постанови. Слід також звернути увагу суду на ту обставину, що станом на 15 грудня 2014 року зведене виконавче провадження відкрите у відношення боржник ЖКГ Чорноморської селищної ради виконане у повному обсязі, а виконавчий збір стягнуто та перераховано до державного бюджету України у сумі 19432 грн. 02 коп. згідно платіжного доручення № 2081 від 17.11.2014 року та 126402,97 грн. згідно платіжного доручення № 2274 від 15.12.2014 року. Арешт з рахунків боржника знято 12 грудня 2014р., більш того на захищені законом видатки та рахунки арешт взагалі не накладався, про що чітко зазначено у пункті 1 постанови.

15.01.2015р. Публічне акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" надало відзив на скаргу (вх.ГСОО№715/15 від 15.01.2015р.) відповідно до якого зазначає, що за даними бухгалтерського відділу ПАТ „Одесагаз" після винесення рішення по справі №916/1947/14 від 22.07.2014р. та набрання чинності наказу №916/1947/14 від 05.08.2014р. на розрахункові рахунки підприємства від ЖКГ Чорноморської селищної ради надходили кошти починаючи з 23.10.2014р. Отже, Публічне акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" проти задоволення скарги заперечує у повному обсязі.

27.01.2015р. від відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області надійшли супровідним листом додаткові документи по справі.

Надані документи залучені до матеріалів справи.

06.02.2015р. від відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області надійшла заява (вх.ГСОО№3371/15 від 06.02.2015р.) про залучення до матеріалів справи копії доповідної записки заступника начальника відділу ДВС Гидирим А.М. та копії акту державного виконавця складеного Гидирим А.М.

Надані документи залучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015р., враховуючи надане відповідачем клопотання строк вирішення спору по розгляду скарги по справі було продовжено до 25.02.2015р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та ДВС, суд доходить до такого висновку.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.19 названого закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України (п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч.1 ст.25 вказаного закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч.2 цієї статті державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Пунктом 3 ст. 28 закону передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Відповідно до п. 3.7.1. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за №512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Пунктом 1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно ч.4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Так, судом встановлено, що 08.09.2014р. заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Гидирим А.М. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, на момент винесення відповідної постанови, жодних проплат Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради здійснено не було, усі проплати були здійснені починаючи з 23.10.2014р., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Розмір виконавчого збору був розрахований відповідно до положень ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, дана постанова була надіслана Житлово-комунальному господарству Чорноморської селищної ради відповідно до вимог чинного законодавства, а саме надіслана адресату (боржнику) із супровідними листом простою кореспонденцією, що підтверджується , у зв'язку з чим, боржник вважається повідомленим, якщо йому надіслано постанову за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також, суд доводить до відома про те, що 23.02.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області надійшли супровідними листами (вх.ГСОО4867/15 від 23.02.2015р. та 4872/15 від 23.02.2015р.) постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що борг, виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій стягнуто з рахунків боржника та перераховано за належністю.

Отже, з урахування встановлених обставин, господарський суд Одеської області визнає доводи скаржника, щодо оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р. яка була винесена заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Гидирим А.М. по справі №916/1947/14 неправомірними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи документами, та суд доходить висновку, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р., прийнята не з порушенням норм чинного законодавства, оскільки у заступника начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області були правові підстави для винесення вищезазначеної постанови.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін та ДВС, додані до скарги докази та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність заявником обставин викладених у скарзі, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення скарги Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (вх.№2-5721/14 від 10.12.14р.), в порядку ст.121-2 ГПК України по справі №916/1947/14, оскільки суд дійшов висновку що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р. винесена заступником начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Гидирим А.М. відповідає вимогам закону, а тому відсутні підстави для її скасування, та дії заступника начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Гидирим А.М. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.09.2014р. не є незаконними.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні скарги Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (вх.№2-5721/14 від 10.12.14р.) в порядку ст.121-2 ГПК України по справі №916/1947/14 - відмовити.

Суддя С.Ф. Гут