КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа№ 925/2138/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Самсіна Р.І.

при секретарі Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: Сіндряков О.В., дов. № 14-104 від 18.04.2014р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у

відкритому судовому

засіданні апеляційні

скарги Публічного акціонерного товариства Національна

акціонерна компанія „Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 11.12.2014 р.

у справі № 925/2138/14 (головуючий суддя Скиби Г.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна

акціонерна компанія „Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових

мереж Черкаського району

про стягнення 13 555,31 грн. інфляційних та штрафних

санкцій

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району про стягнення заборгованості за поставлений газ згідно договору від 27.05.2013р. №13/3943-БО-36 в розмірі 13555,31 грн., в тому числі 1702,17 грн. - 3% річних, 4477,07 інфляційних збитків, 7376,07 грн. пені, та відшкодування судових витрат.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.12.2014р. у справі № 925/2138/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3688,04 грн. пені, 1702,17 грн. - 3% річних з простроченої суми, 4477,07 грн. інфляційних збитків та 1827 грн. судового збору. В решті вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2014р. у справі № 925/2138/14 в частині відмови у стягненні пені в сумі 3 688,03 грн.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. у справі № 925/2138/14 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до провадження та розгляд справи призначено на16.02.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді: Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Самсін Р.І.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2014р. у справі № 925/2138/14 скасувати в частині відмови у стягненні пені в сумі 3 688,03 грн.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.05.2013р. між ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж Черкаського району (покупець), було укладено договір №13/3943-БО-36 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язується передати в 2013р. газ у власність покупця для вироблення теплової енергії для потреб бюджетних організацій і установ та інших споживачів, а покупець прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ в обсязі до 670000 куб.м..

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов'язався передати покупцеві природний газ для вироблення теплової енергії для потреб бюджетних організацій і установ та інших споживачів, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити газ на умовах, визначених Договором.

Продавець зобов'язаний передати газ покупцеві щомісячними поставками протягом травня-грудня 2013р. , позивач поставив відповідачу газ:

- травень 2013р. - 11483 м3 газу на суму 53530,70 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.05.2013р. (а.с. 17);

- червень 2013р. - 11082 м3 газу на суму 51661,35 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 30.06.2013р. (а.с. 18);

- липень 2013р. - 13878 м3 газу на суму 63679,71 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.07.2013р. (а.с. 19);

- серпень 2013р. - 11532 м3 газу на суму 52914,99 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.08.2013р. (а.с. 20);

- вересень 2013р. - 12872 м3 газу на суму 56063,63 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 30.09.2013р. (а.с. 21);

- жовтень 2013р. - 133894 м3 газу на суму 614377,44 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.10.2013р. (а.с. 22);

- листопад 2013р. - 156475 м3 газу на суму 717991,17 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 30.11.2013р. (а.с. 23);

- грудень 2013р. - 277139 м3 газу на суму 1271662,29 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.12.2013р. (а.с. 24),

на загальну суму 2884881,28 грн., з урахуванням вартості транспортування газу, що підтверджується документально та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та специфікації отриманої продукції не заявлено.

Дія договору в частині постачання газу - до 31.12.2013р. (п.11.1 договору, а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення з позовом відповідач розрахувався повністю, позивач підтвердив несвоєчасний розрахунок за спірним договором.

Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки енергоносіїв приєднаними мережами на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання на ринку послуг та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про державну реєстрацію.

За правовою природою договір купівлі-продажу природного газу від 27.05.2013р. №13/3943-БО-36 є договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Таким чином, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 27.05.2013р. №13/3943-БО-36 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п.п. 6.1, 6.2 договору про постачання природного газу - повна оплата партії газу - до 14 числа наступного за місяцем постачання газу.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки газу, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Відповідач свої зобов'язання в частині належної та своєчасної оплати за вже отриманий та використаний газ належним чином не виконав на момент звернення з позовом.

Суд враховує відсутність основного боргу відповідача після звернення позивача до суду. Позивач не подавав заяв про зменшення вимог з урахуванням положень ст. 22 ГПК України.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право позивача на стягнення обтяжень по грошовому зобов'язанню у виді інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 1702,17 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період жовтня 2013р. - лютого 2014р. в межах строку прострочення, та 4477,07 грн. інфляційних збитків, які позивач просить стягнути з відповідача.

Також, позивач нарахував 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки окремо по періодах постачання газу та прострочення оплати - помісячно, з урахуванням обов'язку відповідача на повну оплату газу до 14 числа наступного за місяцем споживання газу.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що розрахунок є вірним, з урахуванням строку оплати партій спожитого газу, часткових оплат відповідачем. 1702,17 грн. - 3% річних з простроченої суми та 4477,07 грн. інфляційних збитків належить стягнути з відповідача на користь позивача за невчасно виконаним грошовим зобов'язанням.

У відповідності до п. 7.2 договору від 27.05.2013р. №13/3943-БО-36 та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 7376,07 грн. пені за неналежне виконання зобов'язання - з мотивів прострочення боргу, та урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, збільшеного строку позовної давності за згодою сторін до 5 років та періодів прострочення.

Крім того, відповідач просив суд зменшити на 90% суму пені, з мотивів виключності випадку та використання газу на опалення бюджетних установ, сільських рад району, дитячих садків, сільських шкіл та позашкільних освітніх закладів. Населення району споживає лише 10% тепла, за яких несвоєчасно компенсується з державного бюджету різниця в наданій пільзі по оплаті опалення.

Відповідач надав звіт про фінансовий стан підприємства станом на 30.09.2014р., де збитки складають 3292000 грн.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи норми чинного законодавства, а також відсутність на даний момент зобов'язань відповідача перед позивачем з оплати основного боргу за договором, зважаючи на причини, які призвели до неналежного виконання боржником зобов'язання зі своєчасності оплати товару, місцевий суд дійшов правомірного висновку про зменшення розміру пені на 50% та стягнув з відповідач 3688,04 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з суду першої інстанції та вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає до стягнення 3688,04 грн. пені, 1702,17 грн. - 3% річних з простроченої суми та 4477,07 грн. інфляційних збитків при несвоєчасному розрахунку за отриманий та спожитий газ.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2014р. у справі № 925/2138/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2014р. у справі № 925/2138/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/2138/14 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Р.І. Самсін