ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. справа № 911/69/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теліані трейдінг», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Бегер Олени Євгеніївни, Київська обл., м. Васильків

про розірвання договору та стягнення 5 750,00 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.01.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Теліані трейдінг» (далі-ТОВ «Теліані трейдінг»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бегер Олени Євгеніївни (далі-ФОП Бегер О.Є./відповідач) про розірвання договору про надання послуг ексклюзивного представництва продукції №328/У від 06.09.2012 та стягнення 5 750,00 грн заборгованості за вказаним договором.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2015 порушено провадження у справі №911/69/15 та призначено справу до розгляду на 27.01.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2015 розгляд даної справи було відкладено на 10.02.2015.

В судовому засіданні 10.02.2015 оголошувалась перерва до 24.02.2015.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.09.2012 між ТОВ «Теліані трейдінг» (далі-замовник) та ФОП Бегер О.Є. (далі-виконавець) було укладено договір про надання послуг ексклюзивного представництва продукції №328/У (далі-договір), предметом якого є ексклюзивне представлення виконавцем в асортименті меню реалізованої їм продукції торгової марки «Teliani Valley» в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.2, 1.3, 3.1-3.4 та 6.1 договору передбачено, що виконавець передає замовнику виключні права на «ексклюзивну поставку товару» продукції торгової марки «Teliani Valley» на весь строк дії договору.

Виконавець на весь строк дії договору зобов'язується забезпечити присутність продукції замовника в ресторані «Гопа-Чок».

Обов'язки виконавця:

- включити в меню напої, які продаються виконавцем, товар замовника (по узгодженню) з зазначенням торгових марок «Teliani Valley»;

- належним чином надавати замовнику на підставі даного договору послуги, визначені п.п. 1.2, 1.3 договору;

- включити в меню продукцію, що вказана в п. 1.2 договору, за попередньою згодою з замовником;

- надавати можливість представникам замовника контролювати виконання умов даного договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання обов'язків сторін.

25.12.2014 позивачем було надіслано відповідачу претензію №1, відповідно до якої у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині реалізації не менш ніж 1 000 пляшок вина ТОВ «Teliani Valley», позивач розриває договір та вимагає сплати 5 750,00 грн в порядку п. 5.4 договору.

Посилаючись на те, що відповідач на вказану претензію не відповів, сторони згоди щодо розірвання договору не дійшли, позивач просить суд розірвати договір у зв'язку з істотним порушенням його умов та стягнути з відповідача 5 750,00 грн з підстав п. 5.4 договору та ст. 651 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування вимоги про розірвання спірного договору позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов'язку по реалізації не менше ніж 1 000 пляшок вина торгової марки «Teliani Valley», що свідчить про істотне порушення останнім умов спірного договору та є підставою для його розірвання.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається на його необґрунтованість, позаяк умови спірного договору, в тому числі пункти 1.2, 1.3 та розділ 3 «Обов'язки виконавця» договору не містять положень щодо наявності у відповідача, як виконавця, обов'язку по реалізації не менше ніж 1 000 пляшок вина торгової марки «Teliani Valley», як і не визначено положеннями договору строків виконання такого обов'язку, що унеможливлює порушення (невиконання) останнім означеного зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 901, ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З системного аналізу ч. 2 ст. 651 ЦК України слідує, що умовою для розірвання договору в судовому порядку є істотне порушення його умов, тобто вчинення стороною договору такого порушення, яке за своїм наслідком позбавляє іншу сторону договору того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, обсяг зобов'язань відповідача, як виконавця, визначено пунктами 1.2, 1.3 та 3.1-3.4 договору.

Натомість, в порушення вказаних вимог Закону, позивачем не надано суду доказів невиконання та/або неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, як і не надано доказів вчинення відповідачем таких порушень договору, які б за своїм наслідком позбавляли позивача, як замовника, того на що він розраховував при укладенні спірного правочину.

При цьому, ані вищезазначеними пунктами договору, ані іншими його положеннями не передбачено наявність у відповідача обов'язку по реалізації не менше ніж 1 000 пляшок вина торгової марки «Teliani Valley», невиконання якого покладено в основу обґрунтування вимоги про розірвання спірного договору внаслідок його істотного порушення.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи недоведеність позивачем факту істотного порушення відповідачем договору, наявність якого, в силу вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, необхідна для розірвання договору в судового порядку, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання договору про надання послуг ексклюзивного представництва продукції №328/У від 06.09.2012 з підстав його істотного порушення є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки у задоволенні позовної вимоги про розірвання спірного договору відмовлено, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 5 750,00 грн з підстав п. 5.4 договору, яким передбаченого, що у разі дострокового розірвання цього договору з причин невиконання виконавцем своїх зобов'язань, виконавець сплачує замовнику матеріальні кошти в розмірі 5 750,00 грн, задоволенню не підлягає, позаяк за своєю правовою природою означена вимога є похідною від основної вимоги у даній справі.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 651, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 26.02.2015.

Суддя В.А. Ярема