ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р.Справа № 915/54/14

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського В.В.

(Склад судової колегії сформований розпорядженням голови суду №3195 від 17.12.2014р.)

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від МКП «Миколаївводоканал» - Потапов В.М. - за довіреністю;

від прокуратури - Коломійчук І.О. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря - Краснощок О.О. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року

по справі №915/54/14

за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря

до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»

про стягнення збитків у сумі 526857,37грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 26.02.2015р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014р. Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся з позовом до господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря (надалі - позивач, Інспекція) до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (надалі - відповідач, МКП «Миколаївводоканал») про стягнення 526857,37грн. збитків, спричинених державі внаслідок скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказав, що відповідачем у періоди з 24.12.2012р. по 19.02.2013р. та з 20.02.2013р. по 18.04.2013р., в порушення ст. ст. 44, 70, 111 Водного кодексу України, здійснювався скид забруднюючих речовин у Бузький лиман зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду концентрацій забруднюючих речовин, зокрема, азоту алюмінію, нітритів та фосфатів, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №1116. Інспекцією здійснено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі, які складають 526857,37грн. Відповідач у добровільному порядку збитки не сплатив, що і стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Інспекції до суду з позовом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.11.2014р. (суддя Бритавська Ю.С.) позов задоволено повністю - стягнуто з МКП «Миколаївводоканал» на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря 526857,37грн. збитків; стягнуто з відповідача до Державного бюджету України 10537,15грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на положення ст.ст.44, 111 Водного кодексу України, ст. ст. 68, 69 ЗУ „Про охорону навколишнього природного середовища", п.п. 1, 17, 23, 25 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999р. №465, п.п. 1, 2, 4, 10, 14, 17 Порядку розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.1996р. №1100, п.1.9 Інструкції про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об'єкти із зворотними водами, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.12.1994р. №116 та вмотивовано доведеністю документальними доказами здійснення відповідачем у періоди з 24.12.2012р. по 19.02.2013р. та з 20.02.2013р. по 18.04.2013р. скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду зважаючи на ту обставину, що проти даних актів відбору проб вод, які наявні в матеріалах справи, відповідач не заперечував, які в свою чергу складались в присутності його уповноважених представників.

Відповідачем не доведено в розумінні норм ст.ст.32-34 ГПК України тієї обставини, що Інспекцією відбори та лабораторні дослідження були виконані з будь - яким порушенням вимог відповідних ДСТУ, нормативно - правових актів, порядку відбору проб, порядку проведення перевірки, тощо, у зв'язку з чим такі заперечення відповідача до уваги суду не взяті, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від 17.11.2014р. МКП „Миколаївводоканал" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, фактичним обставинам справи, що зумовлює його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник наполягає на тому, що:

- судом надано перевагу твердженням прокурора та позивача та не звернуто уваги на зміст відзиву відповідача;

- поза увагою суду залишилось те, що наявні в матеріалах справи документальні докази не містять в собі підтвердження тієї обставини, що на протязі періоду з 24.12.2012р. по 18.04.2013р. відповідачем здійснювався скид у Бузький лиман недостатньо очищених зворотніх вод з перевищенням граничнодопустимих концентрацій забруднюючих речовин;

- судом проігноровано обставину наявності розбіжності між результатами аналізів лабораторій позивача та відповідача;

- суд першої інстанції не звернув уваги на те, що протоколи вимірювань показників складу та властивостей проб вод №112 від 25.02.2013р., №784 від 24.12.2012р., №92 від 18.02.2013р., №221 від 19.04.2013р., №227 від 23.04.2013р., №171 від 25.03.2013р. підтверджують обставину порушення позивачем термінів проведення досліджень (вимірювань), передбачених Настановами щодо зберігання та поводження з пробами у ДСТУ ISO 5667-3-2001.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2014р. прийнято апеляційну скаргу МКП «Миколаївводоканал» до провадження та призначено її до розгляду.

02.02.2015р. МКП «Миколаївводоканал» подало суду апеляційної інстанції додаткові пояснення до апеляційної скарги.

23.02.2015р. Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері надіслав Одеському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

25.02.2015р. Інспекція подала суду апеляційної інстанції додаткові пояснення по справі.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники прокуратури та Інспекції заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 16.12.2011р. МКП «Миколаївводоканал» Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області був виданий дозвіл на спеціальне водокористування №УКР 3527 А/НИК (термін дії дозволу - до 12.12.2014р.) Бузьким лиманом, р. Віртовка. В дозволі, крім іншого, зазначений гранично допустимий скид (ГДС) речовин у водний об'єкт із зворотними водами по випусках.

З 17 по 27 грудня 2012 року посадовими особами Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря проведено планову перевірку дотримання Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За наслідками проведення перевірки Інспекцією було складено Акт №1116, в якому встановлено, що МКП «Миколаївводоканал» в порушення ст.44 Водного кодексу України допущено скиди забруднюючих речовин у складі зворотних вод з перевищенням граничнодопустимих скидів.

За результатами вимірювання показників складу та властивостей проб вод (протоколи вимірювання показників складу та властивостей проб вод від 24.12.2012р. №784, від 18.02.2013р. №92, від 25.02.2013р. №112, від 25.03.2013р. №171, від 19.04.2013р. №221, від 23.04.2013р. №227) посадовими особами Інспекції встановлено перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднюючих речовин: азоту алюмінію, нітритів, фосфатів, що є порушенням ст.44 Водного кодексу України.

При складанні протоколів вимірювання відібраних проб Інспекцією були використані дані Актів відбору проб вод від 19.12.2012р. б/н, від 12.02.2013р. №57, від 19.02.2014р. №73, від 21.03.2013р. б/н та від 18.04.2013р. б/н. Відбір проб здійснювався у скидному колодязі МКП «Миколаївводоканал» та поверхневій воді Бузького лиману

У грудні 2012р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Інспекції складено Протокол №105738 про адміністративне правопорушення відносно начальника очисних споруд каналізації МКП «Миколаївводоканал» Риженкова С.Є. за порушення норм ст.44 Водного кодексу України.

Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря №105676 Риженкова С.Є. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.181-5 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 765грн. (штраф був сплачений Риженковим С.Є. 14.01.2013р.).

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Скрипуновим О.С. складено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами, з перевищенням граничнодопустимого скиду за проміжок часу з 24.12.2012р. по 19.03.2013р.), відповідно до якого розмір шкоди, що була заподіяна діями МКП «Миколаївводоканал» становить 302432,61грн. (а.с.31-33).

26.02.2013р. Інспекція направила МКП «Миколаївводоканал» претензію №1000009 про добровільне відшкодування збитків у сумі 302432,61грн., проте відповідачем збитки відшкодовані не були.

В подальшому державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Скрипуновим О.С. складено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами, з перевищенням граничнодопустимого скиду за проміжок часу з 20.02.2013р. по 18.04.2013р.), відповідно до якого розмір шкоди, що була заподіяна діями МКП «Миколаївводоканал», становить 224424,76грн. (а.с.39).

25.04.2013р. Інспекція направила МКП «Миколаївводоканал» претензію №1000021 про добровільне відшкодування збитків у сумі 224424,76грн., проте відповідач збитки не відшкодував

У зв'язку з невідшкодуванням МКП «Миколаївводоканал» збитків у загальному розмірі 526857,37грн. прокурор звернувся до суду з позовом і інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону Чорного моря.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду такого.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані: використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Основні вимоги до нормування гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин, які утворюються в процесі виробничої діяльності водокористувачів визначаються Порядком розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.09.1996р. (Надалі - Порядок №1100).

Відповідно до п.п. 2, 4, 10, 14, 17 Порядку №1100 ГДС речовини - маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом даного пункту водного об'єкта за одиницю часу. Нормативи ГДС - граничні обсяги скидання зворотних вод - встановлюються для введених у дію народногосподарських об'єктів та тих, що проектуються чи споруджуються, згідно з вміщеним у додатку до цієї постанови переліком забруднюючих речовин, скидання яких у поверхневі та морські води водного фонду України, включаючи природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки), канали, внутрішні морські води, нормується. Під час проектування будівництва нових, розширення, реконструкції, технічного переоснащення та капітального ремонту діючих об'єктів не допускається впровадження технологій та засобів, що можуть призвести до скидання у водні об'єкти забруднюючих речовин, зазначених у списку Б переліку забруднюючих речовин, скидання яких нормується (далі - перелік). Водокористувачі виступають замовниками розроблення нормативів ГДС забруднюючих речовин, що скидаються ними до водних об'єктів. Нормативи ГДС затверджуються органами, уповноваженими видавати дозвіл на спеціальне водокористування, одночасно з видачею дозволу на спеціальне водокористування. Водокористувач відповідає за наявність затверджених нормативів ГДС та надання розробнику достовірних вихідних даних, що одержуються на основі проведення інвентаризації показників складу та властивостей зворотних вод згідно з наведеними переліками забруднюючих речовин, скидання яких нормується та ідентифікація яких у зворотних водах є обов'язковою, обсягу витрат зворотних вод та інших необхідних для розрахунків даних.

Відповідно до Списку А - Перелік забруднюючих речовин, скидання яких нормується - забруднюючі речовини, що нормуються у всіх випадках скидання зворотних вод: розчинений кисень (мг/л), завислі речовини, мінералізація води, сульфати, хлориди, азот амонійний, нітрати, нітрити, фосфати, нафтопродукти. Крім того, обов'язково нормуються такі фізико-хімічні показники, як біохімічне споживання кисню (БСК 5), хімічне споживання кисню (ХСК) - перманганатна окислюваність та біхроматна окислюваність, рівень токсичності води (на основі біотестування), показники бактеріологічного забруднення і рівень радіоактивності води (сумарна радіоактивність), та враховуються водневий показник (рН) і температура.

Згідно із п.1 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999р. №465 (надалі - Правила), ці Правила спрямовані на попередження та усунення забруднення поверхневих водних об'єктів, відтворення водних ресурсів і забезпечення безпечних умов водокористування. Правила обов'язкові для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, діяльність яких щодо скидання зворотних вод у водні об'єкти впливає або може вплинути на стан поверхневих вод (далі - водокористувачі).

Відповідно до п.17 Правил - граничний обсяг скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти встановлюється у дозволі на спеціальне водокористування.

Пунктами 23, 25 Правил передбачено, що водокористувачі зобов'язані забезпечувати монтування та експлуатацію пристроїв, призначених для здійснення регулярного контролю за обсягами та якістю зворотних вод, а також сприяти працівникам контролюючих органів під час проведення перевірок і відбору проб у контрольних створах та в системах водовідводу, в тому числі за межами території, де розташовані їх об'єкти. Контроль за станом водних об'єктів здійснюється спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів. Водокористувачі здійснюють контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин. Контроль за якістю води у транскордонних водних об'єктах здійснюється відповідно до міжнародних договорів.

Відповідно до п.1.9 Інструкції про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об'єкти із зворотними водами, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.12.1994р. №116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.12.1994р. за №313/523, гранично допустимий скид (ГДС) речовини - показник максимально допустимої за одиницю часу кількості (маси) речовини, що відводиться із зворотними водами у поверхневі та морські води, який з урахуванням встановлених обмежень на скид цієї речовини від інших джерел забруднення гарантує дотримання норм її вмісту в заданих контрольних створах (пунктах) водного об'єкта. Таким чином, величини ГДС речовин визначаються і встановлюються, як правило, для кожного із сукупності випусків зворотних вод, пов'язаних єдністю водного об'єкта (тобто за басейновим принципом), з урахуванням оптимального розподілу його асимілюючої спроможності.

Згідно із ст.111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

У відповідності до ч.1, п. «є» ч.2, ч.4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у, зокрема: у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище тощо. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджено, що МКП «Миколаївводоканал» за проміжок часу з 24.12.2012р. по 18.02.2013р. по 18.04.2013р. здійснювався скид забруднюючих речовин у водний об'єкт - Бузький лиман зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду, що є порушенням ст.44 Водного кодексу України, що підтверджується Актами відбору проб вод від 19.12.2012р. б/н, від 12.02.2013р. №57, від 19.02.2014р. №73, від 21.03.2013р. б/н та від 18.04.2013р. б/н та протоколами вимірювання показників складу та властивостей проб вод від 24.12.2012р. №784, від 18.02.2013р. №92, від 25.02.2013р. №112, від 25.03.2013р. №171, від 19.04.2013р. №221, від 23.04.2013р. №227).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері.

Доводи апеляційної скарги МКП «Миколаївводоканал» не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати неспроможні, з огляду наступного.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції 04.04.2014р. МКП «Миколаївводоканал» було подано клопотання про призначення та проведення по справі судової хімічної експертизи, на розгляд якої відповідач просив поставити наступні питання: "1. Чи має значення період між відбиранням проби стічної води та її фактичним аналізуванням (проведенням хімічних досліджень); 2. Чи могло вплинути на результати лабораторних досліджень позивача проб стічної води відповідача, які зафіксовані у протоколах вимірювань лабораторії позивача, порушення максимально рекомендованого часу консервування проб перед аналізуванням, зазначених у ДСТУ ISO 5667-3-2001; 3. Якщо період між відбиранням проби стічної води та її фактичним аналізуванням має значення, то наскільки можуть відрізнятися результати лабораторних досліджень від досліджень, зафіксованих у протоколах вимірювань лабораторії позивача №112 від 25.02.13, №784 від 24.12.12, №92 від 18.02.13, №221 від 19.04.13, №227 від 23.04.13, №171 від 25.03.13?".

Суд першої інстанції своїми ухвалами тричі призначав проведення по справі судової хімічної експертизи, а саме:

- від 04.04.2014р., проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса;

- від 02.06.2014р., проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз;

- від 18.08.2014р. проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУМВС України в Харківській області.

Проте жодною з вище перелічених установ судова хімічна експертиза по справі проведена не була з посиланням на неможливість проведення експертизи через відсутність в установі відповідних експертів, відсутність фахівців в галузі хімії стічних вод.

В той же час місцевий господарський суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведено факту, що період між відбиранням проб стічної води та їх фактичним аналізуванням (проведенням хімічних досліджень) взагалі мав вплив на результати лабораторних досліджень позивача проб стічної води, які зафіксовані у протоколах вимірювань лабораторії позивача.

Відбори проб стічних вод були виконанні Інспекцією відповідно до вимог ДСТУ 180 5667-6-2001 (Частина 3.6.9.10). Згідно п.п.5.2.2 та 5.3.1.2 ДСТУ [80 5667-10-2001 Частина 10 «проби мають бути усереднені», що було зроблено Інспекцією.

Згідно п.п.5.4 ДСТУ І8О 5667-10-2001 Частина 10 - «спосіб консервування проб стічних вод, це охолоджування проби від 0'С до 4 С. За такої температури і зберігання проби в темноті більшість проб є зазвичай стабільними протягом 24 год». Проби, які відібрано, транспортувались фахівцями Інспекції до приміщення лабораторії у лабораторному контейнері з охолоджувальними елементами. Згідно рекомендацій цього же ДСТУ І8О 5667-3-2001 Частина 3 п.п 3.2.3.1; п.п.3.2.4; п.п.3.3; п.п5; п.6; таблиць 1 і 2 можливо робити вибір та застосування типу консервування, що є ефективним для декількох параметрів вимірів у пробах одночасно.

Згідно актів відбору проб проби було доставлено до лабораторного приміщення за 2-3 години після їх відбору, про що є записи у актах відбору проб.

Чинним законодавством України не передбачена необхідність складання протоколу вимірювання показників складу та властивостей проб вод у конкретний день

Таким чином, лабораторне вимірювання у пробах зворотних вод, які відібрано зі скидного колодязя МКП «Миколаївводоканал» та поверхневої води Бузького лиману в районі скиду (Акти відбору проб 19.12.2012р.: 19.02.2013 р.. 21.03.2013 та 18.04.2013р.). у яких виявлено перевищення ГДС підприємства, затверджених Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області, здійснено правильно.

Посилання скаржника на розбіжність між даними досліджень лабораторії позивача та відповідача не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи відділ інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря атестований на проведення вимірювань показників об'єктів, у тому числі зворотніх вод, що підтверджується копією Свідоцтва про атестацію Відділу, №102/2, виданого Державною екологічною інспекцією України 30.012012р., чинне до 26.03.2015р.

Не погоджуючись із здійсненим Інспекцією розрахунком збитків, МКП «Миколаївводоканал» під час апеляційного перегляду справи не надає жодного альтернативного здійсненому розрахунку збитків, не оспорюючи при цьому самого факту скиду підприємством забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду (тобто порушення вимог ст.68,69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області від 17.11.2014р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що є підставою для залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 17.11.2014р. по справі №915/54/14 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 03. 03.2015р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Бєляновський В.В.