ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 р. Справа № 914/31/15

Суддя Березяк Н.Є. при секретарі Кравець О.І.

Розглянувши матеріали справи

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

До відповідача: Приватного акціонерного товариства «Олеський завод мінеральних вод», Буський район смт. Олесько

Про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 417, 71 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Луцик С.В. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» до Приватного акціонерного товариства «Олеський завод мінеральних вод» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 417, 71 грн.

Ухвалою від 12.01.2015 р., порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 02.02.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав наведених у попередніх ухвалах суду.

Представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст.75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 23.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

29.10.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» (надалі Постачальник) та Закритим акціонерним товариством «Олеський завод мінеральних вод» (надалі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 07303 (надалі договір).

За умовами договору, позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу) для потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовленні цим договором, сторони зобов'язалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Всі розрахунки за даним договором проводяться згідно додатку № 2 до договору - "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. п. 5, 7 вищезгаданого додатку, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунку відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідач в порушення умов договору оплати за поставлену йому електричну енергію за період липень - листопад 2014 р. не здійснив, тому у нього виникла заборгованість в розмірі 7 136,90 грн., з яких 3 719,19 грн. забезпечено рішенням господарського суду Львівської області по справі № 914/2650/14.

Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за поставлену йому електричну енергію в розмірі 3 417,71 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір на постачання електричної енергії від 29.10.2008 р. № 07303, відповідно до умов якого позивач здійснив постачання електроенергії відповідачу, а відповідач зобов'язаний був здійснити проплату за спожиту електроенергію.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушуючи умови договору, а саме п. 2 додатку 2 до договору - "Порядок розрахунків", відповідач не здійснив повної оплати за спожиту електроенергію за період липень - листопад 2014 р. у встановлені терміни, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 3 417,71 грн.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, доказів погашення заборгованості не представив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач доказів оплати боргу з пред'явленням платіжних доручень станом на день розгляду справи не подав, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Олеський завод мінеральних вод» (80533, Львівська область, Буський район, смт. Олесько, вул. Валова, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) 3 417,71 грн. - основного боргу та 1 827,00 грн. - судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.02.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.