РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015Справа №910/1373/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач»
ДоКиївського міського клінічного онкологічного центру
Простягнення 107 506,95 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кобзаренко Т.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського клінічного онкологічного центру про стягнення 107 506,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повному обсязі оплатив вартість поставленого позивачем товару, в зв'язку з чим у нього наявна заборгованість в розмірі 107 506,95 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2015 року було порушено провадження у справі № 910/1373/15-г та призначено її розгляд на 13.02.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 13.02.2015 року не з'явився, проте 12.02.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем суми боргу.

Представник відповідача через канцелярію суду 13.02.2015 року подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні надає усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вирішення клопотання представника позивача про припинення провадження у справі відкладено в наступне судове засідання.

Ухвалою суду від 13.02.2015 року розгляд справи відкладено на 23.02.2015 року.

19.02.2015 року до Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 23.02.2015 року представник відповідача надав усні пояснення, відповідно до яких, проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач в повному обсязі, в обумовлені договором строки, виконав свої зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару.

Представник позивача в судове засідання 23.02.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач» (позивач, продавець) та Київським міським онкологічним центром (відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу №2220/14-5, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар по коду 20.14.4 сполуки органічні з азотною функційною групою, згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно п. 3.2 договору доказом передачі товару у власність покупця є підписані уповноваженими представниками сторін видаткові накладні, оформлені належним чином.

Сума договору становить 99 813,88 грн., кількість та ціна товару за одиницю зазначається в специфікації (додаток №1) та видаткових накладних, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 4.1).

Специфікацією до договору (додаток №1) сторони погодили найменування, кількість та вартість товару.

Крім того, 23.06.2014 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу №2220/14-6, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар 20.14.1 вуглеводи та їх похідні, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Згідно п. 3.2 договору доказом передачі товару у власність покупця є підписані уповноваженими представниками сторін видаткові накладні, оформлені належним чином.

Сума договору становить 63 574,00 грн., кількість та ціна товару за одиницю зазначається в специфікації (додаток №1) та видаткових накладних, які є невід'ємними частинами цього договору.

Специфікацією до договору сторони погодили найменування, кількість та вартість товару.

На виконання умов зазначених вище договорів, позивач передав, а відповідач прийняв товар загалом на суму 117 734,45 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №УОП511 від 16.06.2014 року на суму 19 000,00 грн. (за договором №2220/14-5 від 02.06.2014 року); №УОП605 від 02.07.2014 року на суму 74 284,00 грн. (за договором №2220/14-5 від 02.06.2014 року); №УОП606 від 02.07.2014 року на суму 16 748,20 грн. (за договором №2220/14-6 від 23.06.2014 року).

Відповідно до довіреностей типової форми №М-2 від 13.06.2014 року №136 та від 01.07.2014 року №149, Київський міський онкологічний центр уповноважив Череватенко Сніжану Євгенівну на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач» матеріальних цінностей.

Як зазначав позивач, станом на момент подання позову до суду, відповідач лише частково оплатив вартість поставленого товару в розмірі 14 227,50 грн., в зв'язку з чим, на момент подачі позову, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 107 506,95 грн.

Проте, як зазначав позивач, після порушення провадження у справі, відповідач в повному обсязі сплатив заборгованість, в зв'язку з чим представник позивача просив припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що станом на день подання позову, у відповідача перед позивачем була наявна заборгованість в розмірі 103 506,95 грн.

Крім того, як зазначав представник відповідача, Київський міський онкологічний центр є бюджетною установою, що фінансується виключно за рахунок місцевого бюджету. Отримавши на початку лютого кошти (бюджетне фінансування) відповідач в повному обсязі, здійснив остаточний розрахунок за поставлений позивачем товар, у передбачені п. 5.2 договорів строки та порядку.

На підтвердження чого, представник відповідач надав суду:

- копію виписки по рахунку відповідача за 03.02.2015 року, відповідно до якої на рахунок відповідача кошти - бюджетне призначення на фінансування, отриманого від позивача товару, надійшли 03.02.2015 року;

- платіжні доручення: №291 від 04.02.2015 року на суму 3 693,07 грн., №271 від 04.02.2105 року на суму 79 483,88 грн., №270 від 04.02.2015 року на суму 20 300,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов договорів купівлі-продажу №2220/14-6 від 23.06.2014 року та № 2220/14-5 від 02.06.2014 року, позивач передав, а відповідач прийняв товар, загалом на суму 117 734,45 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №УОП511 від 16.06.2014 року на суму 19 000,00 грн. (за договором №2220/14-5 від 02.06.2014 року); №УОП605 від 02.07.2014 року на суму 74 284,00 грн. (за договором №2220/14-5 від 02.06.2014 року); №УОП606 від 02.07.2014 року на суму 16 748,20 грн. (за договором №2220/14-6 від 23.06.2014 року).

Відповідно до довіреностей типової форми №М-2 від 13.06.2014 року №136 та від 01.07.2014 року №149, Київський міський онкологічний центр уповноважив Череватенко Сніжану Євгенівну на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач» матеріальних цінностей.

Також судом встановлено, що станом на день звернення позивача з позовом до суду, вартість неоплаченого відповідачем товару становила 103 506,95 грн. (117 734,45 грн. (вартість поставленого товару) - 14 227,50 грн. (вартість оплаченого товару).

03.02.2015 року відповідач на свій розрахунковий рахунок отримав кошти - бюджетного призначення на фінансування, отриманого від позивача, товару, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за 03.02.2015 року.

04.02.2015 року відповідач здійснив остаточний розрахунок з позивачем за поставлений, згідно договорів купівлі-продажу №2220/14-6 від 23.06.2014 року та № 2220/14-5 від 02.06.2014 року, товар, в сумі 103 506,95 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №291 від 04.02.2015 року на суму 3 693,07 грн., №271 від 04.02.2105 року на суму 79 483,88 грн., №270 від 04.02.2015 року на суму 20 300,00 грн.

Тобто, під час розгляду справи, відповідач в повному обсязі здійснив оплату поставленого позивачем за договорами купівлі-продажу №2220/14-6 від 23.06.2014 року та № 2220/14-5 від 02.06.2014 року, товару.

В зв'язку з чим, позивачем було подано до суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із наведеного вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Пунктами 5.1 договорів сторони погодили, що оплата покупцем за фактично поставлений товар зазначений в накладній, та відповідає специфікації здійснюється шляхом безготівкового перерахунку на рахунок продавця протягом 30 календарних днів, при наявності коштів на рахунку покупця (п.1 ст.49 Бюджетного кодексу України) по мірі надходження фінансування.

Разом з тим, відповідно до п. 5.2 договорів розрахунок за поставлений товар здійснюється відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування товару на свій розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що умовами договорів сторони погодили, що оплата покупцем за фактично поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів, при наявності коштів на його рахунку, а у разі затримки бюджетного фінансування - протягом 3 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування товару на свій розрахунковий рахунок, матеріалами справи підтверджується, що відповідач кошти (бюджетне призначення на фінансування, отриманого від позивача, товару) отримав на свій рахунок лише 03.02.2015 року, тобто станом на день звернення позивача до суду з позовом (26.01.2015 року), строк оплати за договорами купівлі-продажу №2220/14-6 від 23.06.2014 року та № 2220/14-5 від 02.06.2014 року не настав, а отже, предмет спору до порушення провадження у справі був відсутній.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на викладене та враховуючи те, що предмет спору між сторонами був відсутній до порушення провадження у справі, господарський суд дійшов до висновку, що клопотання представника позивача про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України задоволенню не підлягає.

Натомість, в зв'язку з відсутністю предмету спору до порушення провадження у справі, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укроптпостач» до Київського міського клінічного онкологічного центру про стягнення 107 506,95 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

27.02.2015 року