КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа№ 910/6025/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Вязьонов Д.С., за довіреністю;

відповідача:Шеховцов Є.С., за довіреністю;

третя особа:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014

у справі № 910/6025/14(суддя Босий В.П.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом"

до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Фонд державного майна України

про стягнення 13 711 428,67 грн.

за зустрічним позовом Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд"

до Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом"

про стягнення 15 185 630,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі № 910/6025/14 первісний позов Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" задоволено частково.

Стягнуто з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт Укрмонтажспецбуд" на користь Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" заборгованість у розмірі 646577 грн. 11 коп., штраф у розмірі 4527936 грн. 00 коп., пеню у розмірі 2717177 грн. 82 коп., 3% річних у розмірі 923857 грн. 40 коп., інфляційні у розмірі 3376401 грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 64981 грн. 39 коп.

Зустрічний позов Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд" задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" на користь Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд" штраф у розмірі 7546560 грн. 00 коп., пеню у розмірі 7423454 грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 72042 грн. 36 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Відкрите акціонерне товариство "Турбоатом" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Скарга мотивована тим, що господарським судом міста Києва не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 08.12.2014р.

08.12.2014 представником Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд" було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

08.12.2014 розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 розгляд справи № 910/6025/14 відкладено на 15.12.2014.

15.12.2014 представником Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд" через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду був поданий відзив на апеляційну скаргу.

15.12.2014 представником Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів.

Фондом державного майна України через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання про залучення його як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом.

15.12.2014 представником відповідача відповідно до ст. 69 ГПК України було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, користуючись правом, передбаченим ст. 69 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе продовжити строк вирішення даного спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/6025/14. Розгляд справи відкладено на 02.02.2015.

Також, зазначеною ухвалою було залучено Фонд державного майна України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом. Зобов'язано сторони повторно підписати акт звірки розрахунків та надати його в судове засідання.

02.02.2015 представником скаржника через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

02.02.2015 третя особа в судове засідання не з'явилась, повноважного представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, не зважаючи на те, що була повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони вимоги ухвали суду від 02.02.2015 не виконали, акт звірки розрахунків не підписали.

02.02.2015 представником відповідача відповідно до ст. 69 ГПК України було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/6025/14. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.02.2015 о 12:50.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному, для розгляду справи № 910/6025/14 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Зеленін В.О, судді - Ткаченко Б.О., Шевченко Є.О.

16.02.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.03.2015.

04.03.2015 Фонд державного майна України в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи, оскільки про дату, час і місце судового розгляду справи Фонд державного майна України повідомлений належним чином.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ст. 6 § 1, ст. 8, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами.

04.03.2015 представник скаржника підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити.

04.03.2015 представник Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд" в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі № 910/6025/14 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

29.11.2012 між Товариством та Корпорацією було укладено договір №15-1363 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник на свій страх і ризик та своїми силами, в строки, порядку та на умовах, визначених договором, зобов'язується розробити конструкторську документацію, виготовити та поставити обладнання для модернізації турбіни К-300-240-2 на об'єкті технічного переобладнання енергоблок №1 ДТЕК Криворізької ТЕЦ по номенклатурі, ціні, в об'ємі згідно з додатком №2 (специфікація) до даного договору, надати послуги по шефмонтажу при введенні в експлуатацію, а замовник зобов'язується оплатити та прийняти обладнання та послуги на умовах даного договору. Порядок та умови оплати послуг по шефмонтажу буде узгоджуватися сторонами додатково шляхом підписання додаткових угод до даного договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, строк поставки обладнання - протягом 8 місяців після отримання авансового платежу. Договір вступає в силу з дня оплати замовником на поточний рахунок постачальника авансового платежу в порядку та розмірах, передбачених п. 7.2 Договору.

В п. 2.2 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.05.2013р. сторони погодили, що поставка обладнання здійснюється залізничним або автомобільним транспортом на умовах DDP (Incoterms 2010) на Об'єкт технічного переоснащення за адресою: Світловий двір ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС, Україна, Дніпропетровська обл., Апостолівський р-н. м. Зеленодольськ. вул. Енергетична. 1.

Згідно з п. 2.8 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.05.2013 p., датою доставки вважається дата відмітки Замовником у видатковій та товарно-транспортній накладній, та/або залізничній накладній.

Документом, підтверджуючим поставку обладнання (партію обладнання) є видаткова та товарно- транспортна накладна, та/або залізнична накладна з відміткою Замовника (п. 4.8 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.05.2013 p.).

З матеріалів справи вбачається, що факт поставки обладнання Постачальником підтверджується наявними в матеріалах справи накладними на відпуск готової продукції та матеріальних цінностей №№ 080646. 080647. 080648. 080649. 080650. 080651. 080652, 080653. 080654. 080660. 080662, 080798. 080801 та товарно-транспортними накладними, а також залізничними накладними з відмітками представника Корпорації про отримання вантажу на суму 107 808 000. 00 грн.

Відповідно до п. 7.2 Договору авансовий платіж 32 342 400,00 грн., що складає 30 % вартості обладнання, здійснюється протягом 30 календарних днів з дня підписання даного договору та надання постачальником замовнику оригіналу рахунку.

Пунктом 7.3 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 28.05.2013 р. передбачено, що оплата 60% від вартості кожної партії поставленого обладнання згідно рахунку-фактури протягом 30 календарних днів після підписання замовником видаткової та товарно- транспортної накладної за формою №1-ТН та/або залізничної накладної з відміткою замовника. Копію видаткової накладної (завірену печаткою) та перший екземпляр (оригінал) товарно-транспортної накладної та/або залізничної накладної замовник зобов'язується направити постачальнику протягом 2 робочих днів кур'єрською поштою, попередньо направив по електронній пошті.

На виконання умов Договору Корпорацією було сплачено на користь Товариства авансовий платіж у розмірі 32 342 400, 00 грн. наступним чином: 30.11.2012 р. в сумі 15 507 530. 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 764, 767 та 25.12.2012 р. в сумі 16 834 870. 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 909.

З наявних в матеріалах справи залізничних накладних вбачається що перша партія обладнання була поставлена позивачем за первісним позовом та отримана представником УДК «Укрмонтажспецбуд» 12.08.2013 p., про що свідчить відмітка отримувача на залізничній накладній.

В подальшому Замовником частково оплачено вартість поставленого обладнання на суму 64 079 865. 72 грн.. що підтверджується наявним в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку позивача та платіжними дорученнями.

До того ж, на виконання умов Додаткової угоди № 2 від 06.06.2013 р. до Договору, Постачальником були надані Замовнику послуги з шефмонтажу поставленого обладнання на загальну суму 41 642. 83 грн.. що підтверджується підписаними сторонами актами № 10 від 02.04.2014 р. та № 11 від 16.05.2014 р.

Так, п. 1.6 Додаткової угоди № 2 до Договору сторони визначили, що оплата виконаних робіт по шефмонтажу здійснюється замовником щомісячно на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт шляхом перерахування замовником на поточний рахунок постачальника грошових коштів. Оплата здійснюється за фактичний час перебування шеф-персоналу у відрядженні, протягом 30 днів після підписання акту виконаних робіт по шефмонтажу.

Проте, матеріали справи не містять доказів оплати наданих послуг з шефмонтажу, отже у суду є підстави вважати, що вони не були оплачені.

В той же час, п. 3.3 додаткової угоди № 2 до Договору сторонами погоджено, що при несвоєчасній оплаті робіт Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0.1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але розмірі пені не повинен перевищувати подвійну облікову ставку ІНБУ. яка діє в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Частиною 1 ст. 530 передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положенням ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Колегія суддів відзначає, що в розумінні ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України позивач за первісним позовом надав до суду першої інстанції та до суду апеляційної інстанції докази які б підтверджували наявність у відповідача за первісним позовом грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача за первісним позовом за переданий товар та надані послуги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Корпорації на користь Товариства заборгованості у розмірі 646 577.1 1 грн. (604 934, 28 грн. + 41 642. 83 грн.) є правомірним та обгрунтованим.

Також, позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 229 802, 68 грн., штрафу у розмірі 4 527 936, 00 грн., З % річних у розмірі 923 346, 59 грн. та інфляційних у розмірі 3 373 217, 09 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого товару у період з 11.09.2013 р. по 14.10.2014 p., а також пені у розмірі 3 889, 80 грн., штрафу у розмірі 2 914, 98 грн.. З % річних у розмірі 518, 82 грн. та інфляційних у розмірі 3 225, 60 грн. за прострочення грошового зобов'язання з оплати наданих послуг з шефмонгажу за період з 02.05.2014 р. по 14.10.2014 р.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом у встановлений строк свого обов'язку по сплаті грошових коштів не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави, передбачені статтями 610, 612 Цивільного кодексу України для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.6 Договору за несвоєчасне виконання зобов'язань з оплати обладнання, замовник оплачує постачальнику пеню у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. При простроченні більше 30 днів - замовник оплачує постачальнику штраф у розмірі 7 % від суми затриманого платежу.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

Отже, і умовами Договору та положеннями Господарського кодексу України передбачено цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати пені та штрафу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт прострочення виконання зобов'язання оплати поставленого товару більше ніж на 30 днів, тому колегія суддів погоджується, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу у розмірі 4 527 936. 00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегією суддів встановлено, що місцевим господарським судом задоволено вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення з Корпорації 3 % річних та інфляційних від суми затриманого платежу за поставлене обладнання у розмірі 923 346. 59 грн. та 3 373 217. 09 грн. відповідно.

Разом з тим, з оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції частково відмовлено у задоволені вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого товару в сумі 1 516 476, 12 грн., штрафу за прострочення оплати послуг з шефмонтажу в сумі 1 914, 98 грн. пені за прострочення оплати послуг в сумі 38. 54 грн., 3% річних та інфляційних за прострочення оплати послуг у розмірі 8. 01 грн. та у розмірі 41, 55 грн. відповідно, у зв'язку з порушенням позивачем за первісним позовом положень вимог ч. З ст. 231. ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України при обрахуванні у позовній заяві зазначених штрафних санкцій.

Колегія суддів, перевіривши надані позивачем за первісним позовом розрахунки пені. 3 % річник та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання, вважає, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині є необгрунтованим, оскільки суд при здійсненні розрахунків не вірно розтлумачив п. 2.2, п. 2.4, п. 2.8, п. 7.3 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 28.05.2013 p., якими передбачено порядок поставки обладнання та порядок здійснення розрахунків між Постачальником та Замовником.

З вищевказаних пунктів Договору виходить, що поставка обладнання здійснюється залізничним або автомобільним транспортом. Вантажоодержувачем обладнання є УДК «Укрмонтажспецбуд». Датою доставки вважається дата відмітки Замовником у видатковій та товарно-транспортній накладній, та/або залізничній накладній. Оплата 60 % від вартості кожної партії поставленого обладнання здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання Замовником видаткової та товарно-транспортної накладної, та/або залізничної накладної.

Отже, датою поставки обладнання за Договором колегія суддів вважає першу дату, що свідчить про отримання обладнання Замовником, та яка зазначена у залізничних, або товарно-транспортних накладних, або видаткових накладних.

Аналізуючи вищевказані документи (докази), колегія суддів робить висновок, що обладнання, передбачене Договором в повному обсязі було поставлено позивачем за первісним позовом партіями, а саме: 12.08.2013 р. на суму 11 520 000. 00 грн. (видаткові накладні №№ 080651. 080652), 21.08.2013 р. на суму 29 992 320. 00 грн. (видаткові накладні №№ 080654. 080650, 080660), 22.08.2013 р. на суму 8 784 600. 00 грн. (видаткова накладна № 080648). 24.08.2013 р. на суму 44 452 992. 00 грн. (видаткові накладні №№ 080646. 080647. 080653), 29.08.2013 р. на суму 8 626 200. 00 грн. (видаткова накладна № 080649), 30.08.2013 р. на суму 1 801 440. 00 грн. (видаткова накладна № 080662), 14.09.2013 р. на суму 527 928. 00 грн. (видаткова накладна № 080798), 21.10.2013 р. на суму 2 102 520, 00 грн. (видаткова накладна 080801).

Отже, кінцевим терміном для оплати першої партії поставленого обладнання суд вважає 11.09.2013 p., а останньої партії - відповідно 21.11.2013 р.

Тому, колегія суддів вважає, що нарахування пені, 3 % річних та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання необхідно обраховувати в залежності від кожної поставленої партії обладнання Постачальником.

Наведеного не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, що в свою чергу призвело до невірного визначення штрафних санкцій за первісним позовом.

Так, за перерахунком апеляційного суду обгрунтованим розміром пені за прострочення оплати товару, поставленого згідно з Договором позивачем за первісним позовом є 3 806 786, 02 грн., 3 % річних - 864 748. 44 грн.. інфляційні - 3 709 916. 56 грн.

Одночасно, апеляційний суд здійснив перерахунок пені, 3 % річних та інфляційних за простроченню відповідачем за первісним позовом оплати наданих послуг з шефмонтажу. розрахованих місцевим господарським судом.

За результатами перерахунку, колегія суддів вважає, що обгрунтованими за прострочення оплати Замовником наданих послуг є пеня в розмірі 3 876, 66 грн., 3 % річних - 516, 76 грн.. та інфляційні в розмірі 3 126, 00 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення штрафу у розмірі 2 914, 98 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання за надані послуги з шефмонтажу, оскільки дійсно умовами Додаткової угоди № 2 до Договору не було визначено розміру штрафу за порушення такого зобов'язання, а штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Також, апеляційний суд зазначає, що не можна погодитися з висновками суду першої інстанції, які стосується часткового задоволення зустрічного позову Корпорації щодо стягнення з Товариства штрафу у розмірі 7 546 560, 00 грн. та пені у розмірі 7 423 454, 00 грн. за прострочення виконання зобов'язання з поставки обладнання.

Задовольняючи зустрічний позов суд прийняв до уваги факт прострочення відповідача за зустрічним позовом, яке було розраховано виходячи з наявності відміток УДК «Укрмонтажспецбуд» про отримання обладнання, що містяться у видаткових накладних, а саме відмітки про отримання 29.09.2013 р. та 21.10.2013 р.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що фактично поставлене ВАТ «Турбоатом» обладнання, що вже раніше було встановлено апеляційним судом, отримано Замовником партіями 12.08.2013 p., 21.08.2013 p., 22.08.2013 p., 24.08.2013 p., 29.08.2013p., 30.08.2013 p., 14.09.2013 p. та 21.10.2013 p., про що свідчать відмітки у залізничних накладних та/або товарно-транспортних накладних.

Такий висновок у рішенні мотивований судом з посиланням на положення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при цьому судом першої інстанції проігноровані вимоги статей 6, 627 Цивільного кодексу України, оскільки в Договорі прямо передбачений порядок поставки обладнання.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 9.2 Договору, у разі непоставки або несвоєчасної поставки обладнання Постачальником, останній сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,2 % від вартості непоставленого обладнання або ненаданих послуг за кожен день прострочення. За порушення строків поставки більше 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого обладнання.

Відповідно до п. 2.1 Договору, строк поставки обладнання - протягом 8 місяців після отримання авансового платежу. Договір вступає в силу з дня оплати Замовником на поточний рахунок Постачальника авансового платежу в порядку і розмірах, передбачених п.7.2 Договору.

Як вже було встановлено, авансовий платіж в розмірі 32 342 400, 00 грн., був сплачений в повному обсязі 25.12.2012 р. Таким чином, зобов'язання по поставці обладнання виникло у ВАТ «Турбоатом» в строк до 25.08.2013 р.

Отже, розрахунок пені від вартості несвоєчасно поставленого обладнання виникає по партіям, поставка по яких була здійснена після 26.08.2013 р. Відповідно до первинних документів, станом на 26.08.2013 року Корпорації було поставлено обладнання на суму 94 749 912. 00 грн.

Відповідно до залізничних, товарно-транспортних та видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи. Товариством з простроченням більше 30 днів поставлена партія обладнання за видатковою накладною № 080801 від 30.09.2013 р. Вартість обладнання, поставленого з простроченням більше 30 днів, складає 2 102 520, 00 грн.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що з простроченням також були поставлені партії обладнання за видатковими накладними № 080649 від 27.08.2013 p., № 080662 від 29.08.2013 p.. № 080798 від 12.09.2013 р.

На підставі викладеного, апеляційний суд здійснив перерахунок пені та штрафу за прострочення відповідачем за зустрічним позовом поставки обладнання, розрахованих місцевим господарським судом.

За результатами перерахунку, колегія суддів вважає, що обгрунтованими за прострочення поставки обладнання є пеня в розмірі 347 828, 40 грн., та штраф 7 % у розмірі 147 176, 40 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

В зв'язку з зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/6025/14 прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, що підтверджується фактичними обставинами та матеріалами справи, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 104, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/6025/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» про стягнення 13 711428, 67 грн. заборгованості, неустойки, 3 % річних та інфляційних задовольнити частково та зустрічний позов Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» про стягнення 15 185 630, 88 грн. неустойки задовольнити частково.

4. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/6025/14 викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» про стягнення 13 711428, 67 грн. заборгованості, неустойки, 3 % річних та інфляційних задовольнити частково.

Стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034, м. Київ, вул. Прорізна, 15; ідентифікаційний код 00012256) на користь Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» (61037, м, Харків, пр. Московський. 199; ідентифікаційний код 05762269) заборгованість у розмірі 646 577 (шістсот сорок шість тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 11 коп., штраф у розмірі 4 527 936 (Чотири мільйони п'ятсот двадцять сім тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 806 786 (три мільйони вісімсот шість тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 864 748 (вісімсот шістдесят чотири тисячі сімсот сорок вісім) грн. 44 коп., інфляційні у розмірі 3 709 916 (три мільйони сімсот дев'ять тисяч дев'ятсот шістнадцять)грн.56 коп.

У решті позовних вимог щодо стягнення пені, 3 % річних - відмовити.

Стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034. м. Київ. вул. Прорізна. 15; ідентифікаційний код 00012256) на користь Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» (61037. м. Харків, пр. Московський, 199; ідентифікаційний код 05762269) судовий збір у розмірі 72 246 (сімдесят дві тисячі двісті сорок шість) грн. 88 кой. за розгляд справи судом першої інстанції.

Зустрічний позов Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» про стягнення 15 185 630, 88 грн. неустойки задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» (61037, м. Харків, пр. Московський, 199; ідентифікаційний код 05762269) на користь Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034, м. Київ. вул. Прорізна, 15; ідентифікаційний код 00012256) штраф у розмірі 147 176 (сто сорок сім тисяч сто сімдесят шість) грн. 40 коп., пеню у розмірі 347 828 (триста сорок сім тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» (61037. м. Харків, пр. Московський. 199; ідентифікаційний код 05762269) на користь Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034, м. Київ, вул. Прорізна. 15; ідентифікаційний код 00012256) судовий збір у розмірі 2375 (дві тисячі триста сімдесят п'ять) грн. 10 коп. за розгляд справи судом першої інстанції.

У решті позовних вимог зустрічного позову щодо стягнення пені та штрафу - відмовити."

5. Стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд» (01034. м. Київ. вул. Прорізна. 15; ідентифікаційний код 00012256) на користь Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» (61037. м. Харків, пр. Московський, 199; ідентифікаційний код 05762269) судовий збір 36 123 (тридцять шість тисяч сто двадцять три) грн. 44 коп. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

6. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/6025/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко