ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"25" лютого 2015 р. Справа № 911/5349/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ,

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»,

с. Мархалівка Васильківського району Київської області,

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська»,

с. Постолівка, Гусятинського району Тернопільської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез», смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області,

про стягнення 60606,09 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Грищенко О.М., уповноважений, довіреність від 06.06.2014р. б/н;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Свірський Т.В., уповноважений, довіреність від 06.03.2014р. б/н;

від третьої особи: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ, звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 09.12.2014р. №09-4/12 до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка Васильківського району, 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська», с. Постолівка Гусятинського району Тернопольської області, в якій просить суд:

1) солідарно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» та товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 2000,00 грн. штрафу на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. № ТК090310/8, угоди № 15-11/12-4 від 15.11.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) та на підставі договору поруки від 07.04.2014р. №07-04-2014-55;

2) стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 51677,35 грн. штрафу та 6928,74 грн. процентів за користування товарним кредитом на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. № ТК090310/8, угоди № 15-11/12-4 від 15.11.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України);

3) солідарно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» та товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» здійснювались відповідачу 2 - товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» поставки товару згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. №ТК090310/8. У зв'язку із неналежною несвоєчасною оплатою отриманого товару товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» зверталось з позовом до господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості із товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська». Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011 позов задоволено частково та з відповідача стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» основну заборгованість, пеню, штраф, проценти за користування чужими грошовими коштами, інфляційні втрати, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зазначене рішення товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» виконано не в повній мірі та із запізненням. Так, лише 20.07.2011р. платіжним дорученням № 47 боржник погасив заборгованість на суму 120000,00 грн.

Між первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» та новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» 15.11.2012р. було укладено угоду № 15-11/12-4 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) згідно якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» зобов'язання щодо сплати пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. № ТК090310/8.

Крім того, 21.12.2012р. між новим кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та поручителем товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» укладено Договір поруки №21-12-2012-5, згідно якого поручитель поручається перед кредитором солідарно відповідати за виконання обов'язку товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 1000,00 грн. пені у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. № ТК090310/8.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/2011/13 від 22.07.2013р. встановлено факт невчасного виконання відповідачем рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011, факт переходу права вимоги до позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» за угодою № 15-11/12-4 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р., факт солідарного обов'язку боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» та поручителя товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» за договором поруки від 21.12.2012р. № 21-12-2012-5 (що обмежується сплатою пені в сумі 1000,00 грн.) та стягнуто з відповідачів на користь позивача пеню (12.01.2011р. - 19.07.2011р.), проценти за користування чужими грошовими коштами (12.01.2011р. - 19.07.2011р.) та інфляційні втрати (січень 2011р. - січень 2013р.).

Крім того, рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/1140/14 від 14.05.2014р. стягнуто з відповідачів на користь позивача три проценти річних (по дату оплати 19.07.2010р.).

Позивач твердить, що у зв'язку із невчасною оплатою грошових зобов'язань відповідачем за договором поставки, у позивача як нового кредитора виникло право на нарахування та стягнення з відповідача 1 процентів за користування товарним кредитом в сумі 6928.74 грн., нарахованих у відповідності до умов розділу 5 Договору поставки на умовах товарного кредиту, а також на нарахування та стягнення штрафу в сумі 53677,35 грн., передбаченого пунктом 8.2.3 договору у розмірі 30% від вартості договору за кожен факт порушення терміну платежу. Оскільки між новим кредитором та поручителем товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 07.04.2014р. укладено ще один договір поруки № 07-04-2014-55, згідно якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником обов'язку також щодо сплати штрафу в сумі 2000,00 грн., позивач просить суд 2000,00 грн. штрафу стягнути з відповідачів солідарно, а проценти за користування товарним кредитом в сумі 6928,74 грн. та залишок штрафу в сумі 51677,35 грн. просить суд стягнути з відповідача 2.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/5349/14 та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду Київської області на 13.01.2015р. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, первісного кредитора - товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез».

20.01.2015р. позивач звернувся до господарського суду із заявою від 20.01.2015р. № 20-2/01, в якій в порядку ст.ст. 22, 78 ГПК України відмовився від позовних вимог про стягнення з відповідача 2 процентів за користування товарним кредитом в розмірі 6928.74 грн. та просив суд в порядку ст. 80 ГПК України припинити провадження в цій частині позовних вимог.

Крім того, 21.01.2015р. позивач звернувся до господарського суду із заявою від 20.01.2015р. № 20-5/01 про покладення на відповідачів витрат на послуги адвоката в сумі 3000,00 грн.

Розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою від 03.02.2015р. судом в порядку ст.ст. 22, 78, пункту 4 частини першої ст. 80 ГПК України прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення 6928.74 грн. процентів за користування товарним кредитом, припинено провадження у справі в цій частині, розгляд справи відкладено на 16.02.2015р. Ухвалою від 16.02.2015р. у зв'язку із виникненням технічних проблем, що унеможливили проведення судового засідання в режимі відеоконференції за клопотанням відповідача 2, яке судом було задоволено ухвалою від 06.02.2015р., розгляд справи відкладено на 25.02.2015р.

Відповідач 1 05.01.2015р. подав господарському суду Київської області відзив на позов, в якому просив суд розглянути справу без участі представника відповідача 1.

Відповідач 2 проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити. У відзиві на позовну заяву, поданому 14.01.2015р. відповідач 2 в порядку ст. 267 ЦК України заявляє про застосування у справі позовної давності. Так, сума коштів, заявлена позивачем до стягнення, а саме штраф та проценти за користування товарним кредитом, нарахована з моменту набрання рішенням господарського суду Тернопільської області законної сили до моменту погашення заборгованості - 20.07.2011р., відповідно, на твердження відповідача 2, трирічний строк позовної давності сплив 19.07.2014р., тоді як позовна заява подана до суду в грудні 2014р. В доповненні до відзиву на позовну заяву, які надійшли до суду 16.02.205р., відповідач 2 додатково твердить, що за змістом Угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (із змінами, внесеними додатковою угодою №4 від 01.08.2014р.), право на нарахування та стягнення з боржника штрафу до нового кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" не переходило.

Відповідач 1 та третя особа своїх представників в судові засідання 13.01.2015р., 03.02.2015р., 16.02.2015р., 25.02.2015р. не направили, витребувані судом документи та докази не подали, хоча про день, час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином.

Згідно позиції, викладеної у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ (далі по тексту - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»), до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка Васильківського району Київської області (далі по тексту - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»), 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська», с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області (далі по тексту - ТОВ «АФ «Постолівська»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез», смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області (далі по тексту - ТОВ «Корпорація «Агросинтез»), вислухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

09.03.2010р. між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (постачальник) та ТОВ «АФ «Постолівська» (покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/8 (далі по тексту - Основний договір), відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити продавцю хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобов'язався прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом. За умовами основного договору:

- постачальник зобов'язується поставити товар у строки, що зазначені в Специфікаціях при умові надходження авансових платежів (пункт 4.2 Основного договору);

- покупець зобов'язується оплатити товар та сплатити проценти за користування товарним кредитом у розмірі та в порядку згідно із Специфікаціями. У разі простроченні терміну оплати, вказаного в Договорі, проценти по товарному кредиту нараховуються до дати фактичної оплати. Процентна ставка по товарному кредиту, розрахунок та сума процентів за користування товарним кредитом вказується у Специфікаціях. При оплаті грошові кошти в першу чергу направляються в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування товарним кредитом, в другу - в рахунок оплати товару (пункти 5.1, 5.2, 5.5, 7.1.1 Основного договору);

- всі платежі підлягають індексації відносно курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату здійснення платежу. На дату платежу покупець самостійно здійснює індексацію та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу (пункт 6.5 Основного договору);

- за прострочення строків виконання грошових зобов'язань покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,05% від простроченої суми грошового зобов'язання за кожен день, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів - покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості договору за кожен факт порушення терміну платежу (пункт 8.2.3 Договору);

- у разі прострочення сплати будь-якого платежу покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується за формулою: сума простроченого платежу помножити на 0,5% та помножити на кількість календарних днів прострочення (пункт 8.5 Основного договору);

- сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цих вимогах складає три роки (пункт 8.6 Основного договору).

09.03.2010р. сторонами підписано Специфікацію №1 до договору поставки, згідно якої сторони домовились про наступне:

- постачальник поставляє насіння цукрового буряку «Сара» на суму 136500,84 грн. на умовах СРТ (склад покупця);

- оплата товару здійснюється наступним чином: авансовий платіж 27300,17 грн. - не пізніше 25.03.2010р.; другий платіж 68250,42 грн. - не пізніше 09.07.2010р.; третій платіж 40950,25 грн. - не пізніше 11.10.2010р.;

- покупець сплачує проценти по товарному кредиту, виходячи із річної ставки 10%, нараховані на суму другого платежу 68250,42 грн. за період 30.03.2010р.- 09.07.2010р. в сумі 1888,57 грн. 09.07.2010р.; нараховані на суму третього платежу 40950,25 грн. за період 30.03.2010р. - 11.10.2010р. в сумі 2187,75 грн. - 11.10.2010р.

Враховуючи умови пункту 5.5 Основного договору, згідно якого при оплаті товару грошові кошти, які надійшли від покупця, в першу чергу направляються в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування товарним кредитом, а в другу - в рахунок оплати товару, хронологія грошових зобов'язань відповідача згідно укладеної специфікації виглядає наступним чином:

підставаналежить до сплати, грн.належна дата оплати
Специфікація №1 від 09.03.2010р.авансовий платіж 27300,17 25.03.2010р.
проценти по товарному кредиту по специфікації №1за період 30.03.10 - 09.07.101888,5709.07.2010р.
Специфікація №1 від 09.03.2010р.другий платіж 68250,4209.07.2010р
проценти по товарному кредиту по специфікації №1за період 30.03.10 - 11.10.102187,7511.10.2010р.
Специфікація №1 від 09.03.2011р.третій платіж40950,2511.10.2010р.
всього 140577,16 (в тому числі основне зобов'язання 136500,84 грн.)
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, на виконання умов Основного договору ТОВ «Компанія «Агросинтез» поставило, а ТОВ «АФ «Постолівська» прийняла товар вартістю 136500,84 грн. згідно видаткової накладної від 19.03.2010р. № А-00001067, що встановлено рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. № 16/3/5022-43/2011 і в порядку ст. 35 ГПК України не потребує додаткового повторного доведення.

В порушення умов Основного договору ТОВ «АФ «Постолівська» взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару належним чином не виконало.

Так, рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011 встановлено наявність простроченої заборгованості ТОВ «АФ «Постолівська» перед ТОВ «Корпорація «Агросинтез», яка виникла у зв'язку з неналежною несвоєчасною сплатою ТОВ «АФ «Постолівська» коштів за отриманий від ТОВ «Корпорація Агросинтез» товар за договором поставки на умовах товарного кредиту від 09.03.2010р. № ТК090310/8. Так, рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011 частково задоволено позов ТОВ «Корпорація Агросинтез» та стягнуто з боржника ТОВ «АФ «Постолівська» 94077,17 грн. основного боргу, 6687,48 грн. пені, 28223,15 грн. штрафу, 4215,25 грн. інфляційних втрат, 65397,58грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 1986,40 грн. державного мита та 235,10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі №16/3/5022-43/2011, рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/2011/13 від 22.07.2013р. встановлено, що заборгованість у розмірі 136 500,84 грн. згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК090310/8 від 09 березня 2010 року була погашена наступним чином:

квитанція №43 від 18.03.2010р. на суму 28 000,00 грн.,

квитанція №1599.625.3 від 19.08.2010р. на суму 5 000,00 грн.,

квитанція № 1599.821.1 від 26.10.2010р. на суму 5 000,00 грн.,

квитанція № 1789.1042.1 від 21.12.2010р. на суму 3 000,00 грн.,

квитанція № 1599.1373.3 від 29.12.2010р. на суму 5 500,00 грн.,

платіжне доручення № 47 від 20.07.2011р. на суму 120 000,00 грн. (заборгованість 94077,17 грн. та пеня у справі №16/3/5022-43/2011).

Відповідно до пункту 5.5 Договору при оплаті товару грошові кошти в першу чергу направляються в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування товарним кредитом, в другу - в рахунок оплати товару.

Специфікацією №1 від 09.03.2010р. сторони передбачили сплату процентів по товарному кредиту з річною процентною ставкою 10%. За умовами специфікації проценти по товарному кредиту по другому платежу сплачуються з 30.03.2010р. по 09.07.2010р., а в разі прострочення - по дату фактичної сплати (пункт 5.1 Договору). За таких обставин, розмір процентів за користування товарним кредитом має бути визначений наступним чином:

підставаНалежить до сплати, дата грн.Фактично сплачено, дата, грн.Сума товарного кредитуПеріод нарахування процентівСума процентів (10% річних)
Квитанція №43 18.03.2010р. - 28000,000
Авансовий платіж25.03.2010р. - 27300,17 - 699,83
Другий платіж09.07.2010р. - 68250,42 67550,5930.03.10 - 18.08.102628,00
Квитанція № 1599.625.3 19.08.2010р. - 5 000,0065178.5919.08.10 - 10.10.10946,43
Третій платіж11.10.2010р. - 40950.25 106128,8411.10.10 - 25.10.10436,15
Квитанція № 1599.821.1 26.10.2010р. - 5 000,00102511,4226.10.10 - 20.12.101572,78
Квитанція № 1789.1042.1 21.12.2010р. - 3 000,00101084,2021.12.10 - 28.12.10221,55
Квитанція № 1599.1373.3 29.12.2010р. - 5 500,0095805,7529.12.10 - 19.07.115328,37
Платіжне доручення №47 20.07.2011р. - 120 000,000 0
Як вбачається з наведеної таблиці, платежі зараховуються на погашення заборгованості, яка виникла раніше в порядку черговості, передбаченої договором - тобто в першу чергу на погашення нарахованих процентів за користування товарним кредитом, залишок платежу - на погашення заборгованості за товар, тобто, зарахування кожного з платежів здійснено наступним чином:

документдата оплатифактично сплачено, грн.зараховано
квитанція №4318.03.2010р.28000,0027300,17 грн. - погашення авансового платежу 699,83 грн. - погашення другого платежу
квитанція №1599.625.319.08.2010р.5 000,002628,00 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 30.03 - 18.08.10, нарахованих на суму 67550,59грн. (68250,42 - 699,83) 2372,00 грн. - погашення боргу за товар
квитанція № 1599.821.126.10.2010р.5 000,00946,43 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 19.08 - 10.10.10 нарахованих на суму 65178,59 грн. (67550,59 - 2372,00) 436,15 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 11.10 - 25.10.10 нарахованих на суму 106128,84 грн. (65178,59 + 40950,25) 3617,42грн. - погашення боргу за товар
квитанція № 1789.1042.121.12.2010р.3 000,001572,78 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 26.10 - 20.12.10, нарахованих на суму 102511,42 грн. (106128,84 - 3617,42) 1427,22 грн. погашення боргу за товар
квитанція № 1599.1373.329.12.2010р.5500,00221,55 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 21.12 - 28.12.10, нарахованих на суму 101084,20 грн. (102511,42 - 1427,22) 5278,45 грн. - погашення боргу за товар
платіжне доручення № 4720.07.2011р.120000,005328,37 грн. - погашення процентів по товарному кредиту за період 29.12.10 - 19.07.11, нарахованих на суму 95805,75 грн. (101084,20 - 5278,45) 95805,75 грн. - погашення боргу за товар (залишок 18865,88 грн. зараховано в рахунок штрафних санкцій, стягнутих рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р.)
За таких обставин, проценти за користування товарним кредитом є погашеними остаточно платіжним дорученням від 20.07.2011р. № 47 первісному кредитору.

Пунктом 8.2.3 Договору сторони погодили що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань покупець сплачує постачальнику пеню, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості договору за кожен факт порушення терміну платежу.

Суд погоджується з твердженням позивача, що з хронології відносин сторін основного договору вбачається 2 випадки порушення термінів оплати понад 30 календарних днів - другого платежу, який мав бути погашений 09.07.2010р., а був фактично погашений 20.07.2011р., та третього платежу, який мав бути погашений 11.10.2010р., а був фактично погашений також 20.07.2011р.

За таких обставин, первісний кредитор набув право нарахувати та стягнути з відповідача штраф в розмірі 136500,84 грн. х 30:100 = 40950,25 грн. за кожен з двох випадків прострочення грошового зобов'язання понад 30 днів, тобто всього 81900,50 грн.

Первісний кредитор заявляв до господарського суду Тернопільської області позовну вимогу про стягнення штрафу в сумі 30773,16 грн. (за один факт прострочення понад 30 календарних днів - прострочення другого платежу). Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011 позовну вимогу про стягнення штрафу було задоволено частково в сумі 28223,15 грн. (тобто виходячи з розміру штрафу 30% не від суми договору, як передбачено пунктом 8.2.3, а від суми простроченого грошового зобов'язання).

Другий факт прострочення терміну платежу понад 30 календарних днів (прострочення третього платежу понад 30 календарних днів) настав 11.11.2010р., тобто з цієї дати первісний кредитор ТОВ «Корпорація «Агросинтез» набув право вимагати від боржника ТОВ «АФ Постолівська» сплати штрафу 30% від суми договору, тобто в розмірі 40950,25 грн. З цієї ж дати почав перебіг строк позовної давності щодо вимоги про стягнення з боржника штрафу.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач письмово заявив про застосування у справі позовної давності у відзиві, поданому суду 14.01.2015р.

Разом із тим, посилання відповідача на частину 1 ст. 266 ЦК України. згідно якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо), є помилковим. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність є матеріально-правовим строком, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому первісний кредитор ТОВ «Корпорація «Агросинтез» вже реалізував своє право на звернення до суду за захистом свого порушеного права щодо сплати ТОВ «АФ «Постолівська» основного боргу (рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011). Платіжним дорученням № 47 від 20.07.2011р. основний борг боржником погашено. За таких обставин, як у первісного кредитора, так і у нового кредитора взагалі відсутнє право на звернення до суду з основною вимогою про стягнення боргу, безвідносно до спливу чи не спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Так, пунктом 8.6 Основного договору сторони домовились, що строк позовної давності по вимогах про стягнення штрафних санкцій складає три роки. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд погоджується з твердженням позивача, що строк позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу переривався в момент звернення ТОВ «Корпорація «Агросинтез» з позовом до господарського суду Тернопільської області у справу № 16/3/5022-43/2011, оскільки предметом розгляду у даній справі була частина вимоги про стягнення штрафу, право на яку мав позивач.

Крім того, суд погоджується з твердженням позивача, що строк позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу переривався 20.07.2011р. і його перебіг почався заново, оскільки боржником була вчинена дія, що свідчить про визнання ним свого обов'язку, а саме платіжним дорученням № 47 від 20.07.2011р. боржник сплатив первісному кредитору 120000,00 грн., в тому числі основну заборгованість та частину штрафних санкцій, стягнуту рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2011р. у справі № 16/3/5022-43/2011.

Таким чином для первісного кредитора ТОВ «Корпорація «Агросинтез» продовжений договором до трьох років строк позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу згідно пункту 8.2.3 Основного договору сплив 21.07.2014р., а відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Разом із тим, суд дослідив обставини укладення угоди № 15-11/12-4 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р., на підставі якої суди дійшли висновку про заміну первісного кредитора ТОВ «Корпорація «Агросинтез» на нового кредитора - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у спірних відносинах (рішення господарського суду Київської області від 22.07.2013р. у справі № 911/2011/13, яким на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» стягнуто пеню, інфляційні втрати та проценти за користування чужими грошовими коштами (пункт 8.5 Основного договору) за період прострочення основного зобов'язання з 12.01.2011р. по 22.04.2013р.; рішення господарського суду Київської області від 14.05.2014р. у справі № 911/1140/14, яким на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» стягнуто 3% річних).

Так, 15.11.2012р. між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (новий кредитор) укладено Угоду №15-11/12-4 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України), згідно первісний кредитор - ТОВ «Корпорація «Агросинтез» відступило новому кредитору - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «АФ «Постолівська» зобов'язання щодо сплати розміру пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошових зобов'язань згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/8 від 09.03.2010р. за умовами угоди про заміну кредитора у зобов'язанні:

- вартість зобов'язання, що відступається становить 345397,27 грн., що є загальним розміром пені (26193,43 грн.), відсотків за користування чужими грошовими коштами (311865,82 грн.) та інфляційних втрат (7338,02 грн.), нарахованих за період з 12.01.2011р. по 05.11.2012р. (пункти 2.1, 2.2 Угоди).

За таких обставин, суд погоджується з твердженням відповідача 2 про те, що право вимоги щодо нарахування та стягнення штрафу в розмірі 30% від суми договору за кожен факт прострочення платежів більше ніж на 30 календарних днів згідно пункту 8.2.3 Основного договору, до нового кредитора за угодою від 15.11.2012р. № 15-11/12-4 не переходило.

За таких обставин, звернення нового кредитора ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до господарського суду Київської області за стягненням пені, інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами (рішення господарського суду Київської області від 22.07.2013р. у справі № 911/2011/13) та за стягненням 3% річних (рішення господарського суду Київської області від 14.05.2014р. у справі № 911/1140/14) жодним чином не свідчить про переривання строку позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу в порядку частини 2 ст. 264 ЦК України, оскільки права на таку вимогу у нового кредитора на час звернення до суду із зазначеними позовами не було.

Позивач посилається на укладену 01.08.2014р. між первісним кредитором ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та новим кредитором ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» Додаткову угоду №4 до угоди № 15-11/12-4 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р., та твердить, що набув право на стягнення з відповідача 2 штрафу на підставі цієї угоди.

Так, відповідно до умов Додаткової угоди №4 від 01.08.2014р. новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (індексації ціни товару, до оцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом за весь період існування основної заборгованості (пункт 1.2 Додаткової угоди №4). З моменту укладення даної угоди новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що випливають та можуть випливати в майбутньому із умов договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/08 від 09.03.2010р. по відношенню до боржника у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/08 від 09.03.2010р. (пункти 2.4, 2.5 Додаткової угоди №4).

Разом із тим, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, на момент укладення Додаткової угоди №4 від 01.08.2014р. до угоди про заміну кредитора у зобов'язанні строк позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу для первісного кредитора сплив (21.07.2014р.), а відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Позивач посилається на укладений між кредитором ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та поручителем ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» договір поруки від 07.04.2014р. № 07-04-2014-55, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «АФ «Постолівська» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/08 від 09.03.2010р. в обмеженому розмірі 2000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що договір поруки від 07.04.2014р. укладено раніше, ніж Додаткова угода №4 від 01.08.2014р., згідно якої новий кредитор отримав всі і будь-які права кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК090310/08 від 09.03.2010р., тобто станом на дату укладення договору поруки від 07.04.2014р. обов'язок боржника ТОВ "АФ "Постолівська" перед кредитором ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" із сплати штрафу був відсутнім, а відтак не міг бути забезпечений порукою;

Крім того, за договором поруки від 07.04.2014р. поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в межах суми штрафу 2000,00 грн. За змістом солідарного обов'язку як процесуальної співучасті на боці боржника, якщо строк позовної давності сплив щодо вимоги до боржника, він сплив і щодо вимоги до поручителя.

Враховуючи вищевикладене, на основі повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи суд відмовляє в товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» в позові до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Постолівська» та товариства обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 04.03.2015р.