РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015Справа №910/23608/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Галичфарм»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МФК «Альфа Гранд»

про стягнення грошових коштів

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Задорожна Л.Г., за довіреністю,

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МФК «Альфа Гранд» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за контрактом № ЕХР-003/2009 від 12 листопада 2009 року в розмірі 159 600,00 доларів США.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2014 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2014 р., в порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/23608/14 було зупинено, у зв'язку зі зверненням до Арбітражного суду м. Москви (Російська Федерація) із судовим дорученням.

11 лютого 2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/23608/14, розгляд справи призначено на 18.02.2015 р.

У судове засідання 18.02.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 18.02.2015 р. не з'явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Галичфарм» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МФК «Альфа Гранд» (далі - покупець) було укладено Контракт № ЕХР-003/2009 (далі - Контракт), згідно п. 1.1 якого продавець продає та постачає партіями фармацевтичні препарати, згідно з Генеральною специфікацією до даного Контракту на умовах DDU-Москва відповідно до правил Інкотермс-2000, а покупець купує та оплачує товар. Поставка товару здійснюється окремими партіями відповідно до уточнених та погоджених сторонами разових специфікацій, які є невід'ємною частиною Контракту, при цьому загальний обсяг товару, вказаний в них, не може перевищувати кількість Товару, вказаного в Генеральній специфікації згідно Контракту.

Позивач зазначає, що на виконання умов Контракту він передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму - 159 600,00 доларів США, при цьому, позивач вказує, що відповідач за товар не розрахувався, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за Контрактом в розмірі 159 600,00 доларів США, що становить 2 067 043,44 грн., згідно з офіційним курсом Національного банку України.

Відповідач, в своєму листі, не заперечує проти позову та визнає його в повному обсязі.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Контракту 07 серпня 2014 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 159 600,00 доларів США, що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) № 383414 (копія накладної міститься в справі), а відповідач отримав товар, що підтверджується декларацією № 10130032/120814/0005350 (копія декларації міститься в справі).

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 3.1 Контракту встановлено, що оплата за поставлений товар здійснюється відповідно до Специфікації та рахунку-фактури шляхом банківського переказу в доларах США за реквізитами продавця з відстрочкою платежу до 60 (шестидесяти) календарних днів з дня оформлення вантажної митної декларації в м. Львові.

Позивач 07 листопада 2014 року здійснив поставку товару відповідно до Специфікації та рахунку-фактури за № 89 від 05.08.2014 р. на загальну суму 159 600 доларів США, чим підтвердив виконання свого зобов'язання перед відповідачем згідно з умовами Контракту.

Виходячи з розрахунку, кінцевою датою виконання зобов'язання покупцем було 05 жовтня 2014 року, проте на момент подачі позовної заяви до суду, відповідач грошові кошти не сплатив, чим спричинив утворення заборгованості перед позивачем.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача суми заявленої до стягнення, а також те, що доказів оплати товару по Контракту, станом на лютий 2015 року, до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Контрактом в розмірі 159 600,00 доларів США, що становить 2 067 043,44 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України (вартість поставленого та неоплаченого товару).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 159 600,00 доларів США, що становить 2 067 043,44 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МФК «Альфа Гранд» (115054, Російська Федерація, м. Москва, Озерковська набережна, буд. 50, стр. 1; ідентифікаційний код: ) на користь Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» (79024, Львівська обл., м. Львів, вул. Опришківська, буд. 6/8; ідентифікаційний код: 05800293) заборгованість в розмірі 159 600 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 16.10.2014 р. з 14:00 год. складає 2 067 043 (два мільйони шістдесят сім тисяч сорок три) грн. 44 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 23.02.2015 р.

Суддя О.В. Нечай