ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.03.15р. Справа № 904/512/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБТЕХСЕРВІС", м. Красний Лиман, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором підряду

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Зінченко Є.В., дов. від 16.02.15р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

У січні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБТЕХСЕРВІС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" про стягнення пені у розмірі 66 720,28грн., 3% річних у розмірі 16 321,23грн., інфляційних втрат у розмірі 156 912,91грн.

19.02.2015р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 70 706,00грн., 3% річних у розмірі 17 171,18грн. та інфляційні втрати у розмірі 189 622,49грн.

03.03.2015р. позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 477,67грн., 3% річних у розмірі 17 171,18грн. та інфляційні втрати у розмірі 188 621,61грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач лише 28.01.2015р. частково сплатив заборгованість, встановлену рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14. У зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідача пеню на підставі п.5.2. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, 05.03.2015р. подав до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності, який застосовується для стягнення пені, оскільки зобов"язання по оплаті у відповідача виникло з кінця грудня 2013р. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за договором підряду №560130904 від 18.04.2013р. 3% річних та інфляційні відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Однак, відповідно до ч.3. ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплату товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Ця норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею - продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно з чинним законодавством застосовуються положення про купівлю - продаж. У зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду, а не договір купівлі-продажу товару, відповідач вважає вимоги позивача стосовно стягнення 3% річних та інфляційних безпідставними.

05.03.2015 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014р.) у справі №905/1993/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис", м. Красний Лиман, Донецька область, до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод", м. Дніпропетровськ, до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Еверест", м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 934 702грн. 39коп., та за позовом: Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод", м. Дніпропетровськ, до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис", м. Красний Лиман, Донецька область, до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Еверест", м. Краматорськ, Донецька область, про визнання договору поруки від 18.04.2014р. недійсним, встановлено, що 18.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" (далі - позивач, підрядник) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" (далі - відповідач, замовник) був укладений договір підряду №560130904, за умовами якого позивач зобов'язався виконати роботи з капітального ремонту верстатів РМЦ (капітальний ремонт з модернізацією системи ЧПУ токарно-гвинторізного верстату РМЦ моделі 16К30Ф325 №44, інв. №10422447; капітальний ремонт з модернізацією системи ЧПУ роботизованого комплексу моделі 1620ФР332 №108 в комплекті з транспортером РМЦ, інв. №10422494), а відповідач - оплатити дані роботи. Позивачем були виконані роботи на загальну суму 845 000,00грн. з ПДВ, однак відповідач не здійснив оплату вартості робіт.

Крім того, даним рішенням встановлено, що 18.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Еверест" (поручитель) був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором за виконання ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" своїх зобов'язань, що випливають з основного договору підряду №560130904 від 18.04.2013р., укладеного між ТОВ "Донснабтехсервис" та ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" і додаткових угод до нього. Судом встановлено, що за умовами даного договору поручитель зобов'язався нести відповідальність перед кредитором у розмірі не більше 1 000,00грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" заборгованість за договором підряду №560130904 від 18.04.2013р. у сумі 844 000,00грн., пеню у сумі 25 037грн. 13коп., 3 % річних у сумі 10 140,00грн., суму інфляційних втрат у розмірі 53 235,00грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 18 648грн. 24коп., в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Еверест" та Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" заборгованість за договором підряду №560130904 від 18.04.2013р. у сумі 1 000,00грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 20,00грн. солідарно. У задоволенні позовних вимог ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний Завод" до ТОВ "Донснабтехсервис" та до ТОВ "Торговий дім Еверест" про визнання договору поруки від 18.04.2014р. недійсним відмовлено (а.с.20-28).

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки відповідач лише 28.01.2015р. частково сплатив заборгованість, встановлену рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню на підставі п.5.2. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.5.2. договору за порушення термінів оплати робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми.

Оскільки договором підряду №560130904 від 18.04.2013р. не встановлено інший строк, за який нараховується пеня, застосуванню підлягає ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 477,67грн. за період з 27.05.2014р. по 29.06.2014р. (34 дні).

Як вбачається із рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14, судом взято період для нарахування пені з 31.12.2013р. по 26.05.2014р. (147 днів).

Отже, позивачем правильно взято період для нарахування пені у даній справі, у зв"язку з чим пеня у розмірі 7 477,67грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 9 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013р. "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.11.2012 № 5011-32/5219-2012). Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

Як вбачається із рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14, судом взято період для нарахування 3% річних з 31.12.2013р. по 26.05.2014р., а також інфляційні з січня по квітень 2014р.

Позивач у даній справі просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 17 171,18грн. за період з 27.05.2014р. по 28.01.2015р. на суму 845 000,00грн. (сума боргу), а також з 29.01.2015р. по 19.02.2015р. на суму 9 139,56грн. (сума боргу після часткової оплати).

Враховуючи, що 28.01.2015р. відповідач частково сплатив заборгованість, встановлену рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2014р. у справі №905/1993/14, нарахування на суму 845 000,00грн. треба здійснювати з 27.05.2014р. по 27.01.2015р.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 27.05.2014р. по 19.02.2015р., встановив, що вони складають 17 101,74грн. та підлягають до стягнення. Суд частково відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у повному обсязі, як необґрунтовано нарахованих.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 188 621,61грн. з травня 2014р. по січень 2015р.

Господарський суд, перерахувавши інфляційні за даний період, встановив, що вони складають 177 245,22грн. та підлягають до стягнення. Суд частково відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних в повному обсязі, як необґрунтовано нарахованих.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності для стягнення пені, оскільки відповідач не подав заяву про застосування позовної давності згідно ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБТЕХСЕРВІС" (84404, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ленінградська, 136, ) пеню у розмірі 7 477,67грн. (сім тисяч чотириста сімдесят сім грн. 67коп.), 3% річних у розмірі 17 101,74грн. (сімнадцять тисяч сто одна грн. 74коп.), інфляційні втрати у розмірі 177 245,22грн. (сто сімдесят сім тисяч двісті сорок п"ять грн. 22коп.) та 4 036,49грн. (чотири тисячі тридцять шість грн. 49коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБТЕХСЕРВІС" суму надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1 284,59грн., про що винести ухвалу.

Повне рішення складено 10.03.2015р.

Суддя В.І. Петрова