ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р.Справа № 916/2829/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського В.В.

(склад судової колегії сформований розпорядженням в.о. голови суду №3311 від 26.12.2014р.)

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від Заступника прокурора Одеської області - Криворучка Д.Є. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора - Криворучка Д.Є. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Одеської обласної державної адміністрації - Кравцов Р.В. - за довіреністю;

від Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області - Сиротенко В.С. - за довіреністю;

від ТОВ «Крафт» - Гамар В.І. - за договором

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 02 грудня 2014 року

по справі №916/2829/14

за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації

до

- Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт»

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання незаконним розпорядження

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В засіданні апеляційного господарського суду 03.02.2015р. згідно ст.77 ГПК України оголошено перерву.

В судовому засіданні 24.02.2015р. згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

26.05.2014р. заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт», в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 23.11.2007р. № 2061/2007 (надалі - Розпорядження №2061/2007);

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,35га, в тому числі 0,0208га під забудовою, 0,3292га пісків із земель, що знаходились в користуванні СВК «Чорноморський», яка знаходиться на території Будацької коси, за межами населеного пункту біля села Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області, укладений 26.11.2007р. між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт» для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт» строком на 49 років, зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП «ЦДЗК» Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007р. за №38 (надалі - Договір оренди від 26.11.2007р.).

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що даний Договір оренди від 26.11.2007р. підлягає визнанню недійсним, оскільки, як вбачається зі змісту преамбули до договору оренди земельної ділянки, всупереч нормам ЗК України, цей договір оренди земельної ділянки був укладений неналежною стороною - Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, хоча ч.4 ст.122 ЗК України (у редакції станом на 23.11.2007р.), передбачено, що саме обласні державні адміністрації володіють компетенцією розпоряджатися землями, з приводу яких укладено договір.

Крім того, проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що нормативна грошова оцінка на час розпорядження земельною ділянкою в порушення вимог ч.1 ст.13 ЗУ «Про оцінку земель», абз.3 ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) не проводилась.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.07.2014р. порушено провадження у справі №916/2829/14.

06.08.2014р. відповідачі подали місцевому господарському суду відзиви на позовну заяву, в яких з посиланням на норми ст.257, ч.4 ст.267 ЦК України просили суд застосувати позовну давність до позовних вимог прокурора, оскільки Одеській облдержадміністрації ще в 2007р. було відомо про існування оскаржуваного розпорядження і протягом визначеного законодавством трирічного строку позовної давності позивач мав можливість скористатися своїм правом звернутися до суду або вжити інші заходи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. (суддя Гут С.Ф.) у позові відмовлено; стягнуто з Одеської обласної державної адміністрації на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору у розмірі 2436грн.

Рішення суду вмотивовано посиланням на норми ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, п.«в» ч.3 ст152, ч.1 ст.116, ч.ч.3-4 ст.122, ч.ч.1,3 ст.124 ЗК України (у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору оренди землі), п.7 ст.13, п.2 ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» та обґрунтовано тим, що на момент видання відповідного розпорядження районна державна адміністрація була наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками державної власності за межами населених пунктів, в тому числі рекреаційного призначення на підставі ст.17 та п.12 Перехідних положень ЗК України в редакції 2007р. З огляду на вищезазначене, розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 23.11.2007р. № 2061/2007 є правомірним. Сторонами Договору від 26.11.2007р. дотримано порядок передачі в оренду земельної ділянки, передбачений ч.1 ст.116, ч.1ст.123, ч.ч.1,3 ст.124 ЗК України, у редакції, що діяла на момент його укладення; дотримано вимоги ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» щодо наявності в ньому таких істотних умов, як розмір орендної плати, індексація, форми платежу, строки, порядок її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. А відтак, відсутні підстави для визнання недійсним вказаного договору відповідно до закону.

Також суд у своєму рішенні зазначив, що прокурором не доведено порушення інтересів держави та необхідність їх захисту у зв'язку із укладенням Договору від 26.11.2007р., та дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника у випадку визнання вказаного договору недійсним, оскільки ТОВ «Крафт» є належним користувачем земельної ділянки, наданої йому за договором оренди, виконує всі умови, передбачені договором вчасно, в повному обсязі сплачує орендну плату та використовує земельну ділянку за цільовим призначенням.

Суд першої інстанції у своєму рішенні відхилив заяви відповідачів про застосування позовної давності оскільки судом встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивача не порушені, тому положення ст.ст.256, 257, ч.1 ст.261 ЦК України щодо позовної давності не застосовуються.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.12.2014р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що рішення місцевого господарського суду від 02.12.2014р. прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст.215,216 ЦК України, ст.ст.13,23 ЗУ «Про оцінку земель», ст.21 ЗУ «Про оренду землі», ст. ст.43,84 ГПК України, ст.ст.17,19,122 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження), підлягає скасуванню з наступних підстав:

- суд першої інстанції усупереч п.12 Перехідних положень ЗК України в редакції 2007р. дійшов висновку про наявність повноважень у Білгород-Дністровської РДА щодо розпорядження спірною земельною ділянкою рекреаційного призначення, оскільки до повноважень місцевих державних адміністрацій належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним Кодексом України. При цьому, судом проігноровано приписи ч.3 ст.122 ЗК України у редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження, згідно з положеннями якої районні державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками рекреаційного призначення.

- оскаржуване судове рішення прийнято у порушення ст.ст. 13, 20, 21, 23 ЗУ «Про оцінку земель», ст.21 ЗУ «Про оренду землі», згідно з положеннями яких розмір орендної плати земельних ділянок державної та комунальної власності розраховується виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка затверджується рішенням відповідної ради. При укладенні Договору оренди від 26.11.2007р. технічна документація із нормативної грошової оцінки земельної ділянки розроблена не була;

- судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що прокурором не доведено порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, однак цей висновок є помилковим, оскільки у даному випадку порушення інтересів держави полягає в порушені законодавчо встановленої процедури передачі земельних ділянок в оренду, що обґрунтовано у позовній заяві та не взято до уваги судом першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2014р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду.

03.02.2015р. ТОВ «Крафт» та Білгород-Дністровська РДА подали суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор та представник Одеської облдержадміністрації підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області та ТОВ «Крафт» заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення та за мотивами, викладеними в запереченнях в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 23.11.2007р. №2061/2007 «Про надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Крафт» земельної ділянки, площею 0,35га, що розташована на території Будацької коси, Білгород-Дністровського району Одеської області біля села Курортне, за межами населеного пункту для передачі у довгострокову оренду строком на 49 років, для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт» (надалі - Розпорядження №2061/2007) райдержадміністрація, крім іншого, вирішила:

- затвердити ТОВу «Крафт» технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки площею 0,35га на території Будацької коси, біля села Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населених пунктів, у довгострокову оренду строком на 49 років для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт», розроблену Фірмою «Інтерсервіс» Товариством з обмеженою відповідальністю (зберігається в Білгород-Дністровському районному відділі земельних ресурсів) (п.1 розпорядження);

- надати ТОВу «Крафт» земельну ділянку площею 0,35га, розташовану на території Будацької коси, біля села Курортне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населених пунктів, у довгострокову оренду строком на 49 років, для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт» (п.2 розпорядження);

- ТОВу «Крафт» протягом п'яти робочих днів, з дати видання цього розпорядження, укласти із райдержадміністрацією договір оренди земельної ділянки.

На підставі Розпорядження №2061/2007 між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт» (Орендар) 26.11.2007р. було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір оренди від 26.11.2007р.)

Відповідно до п.1 Договору оренди від 26.11.2007р. орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку рекреаційного призначення для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт», на території Будацької коси, за межами населеного пункту біля села Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області.

В оренду строком на 49 років передається земельна ділянка загальною площею 0,3500га, в тому числі 0,0208га під забудовою, 0,3292га пісків із земель, що знаходились в користуванні СВК «Чорноморський», для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт», на території Будацької коси, за межами населеного пункту біля села Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області. Код цільового використання земельної ділянки, згідно з Українським класифікатором цільового використання землі (УКЦВЗ): 1.17. - землі рекреаційного призначення (пункт 3 Договору оренди від 26.11.2007р.).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проводилась (пункт 3 Договору оренди від 26.11.2007р.).

Відповідно до п.9 Договору оренди від 26.11.2007р. орендна плата вноситься орендарем на рахунок №0101, ВДК у Білгород-Дністровському районі Код бюджетної класифікації 13050200 одержувач УДК в Білгород-Дністровському районі код 23215016 Банк ГУДКУ у Одеській області м.Одеса МФО 828011 у грошовій формі та розмірі 9310грн. щорічно, що складає 456190грн. за весь строк оренди у строки визначені законодавством.

Договір оренди від 26.11.2007р. зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП "ЦДЗК" Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007 за № 38.

Прокурор оспорює розпорядження та дійсність Договору оренди землі, вказуючи на порушення законодавства при їх прийнятті та укладенні.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду наступного.

Згідно із ст.1, ч.1 ст.2 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ч.4 ст.4 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ст.17 ЗК України (в редакції, чинній станом на 23.11.2007р.) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених цим Кодексом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції чинній станом на 23.11.2007р.) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Згідно із ч.7 ст.122 ЗК України (в редакції чинній станом на 23.11.2007р.) Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.122 ЗК України (в редакції чинній станом на 23.11.2007р.) обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно ч.1 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 23.11.2007р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно до ст.7 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції чинній станом на 23.11.2007р.) правовий статус місцевих державних адміністрацій встановлюється Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи оскаржуване розпорядження №2061/2007 від 23.11.2007р. згідно ст.ст.17,93 Земельного кодексу України, п.12 Перехідних положень цього Кодексу, Білгород- Дністровська РДА не зазначила норму законодавства, відповідно до якої саме їй належать повноваження на розпорядження землею за межами населеного пункту як відповідному органу виконавчої влади згідно із п.12 Перехідних положень ЗК України, ст.124 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.124 ЗК України ( в редакції, чинній станом на 23.11.2007р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Отже у випадку передачі земельної ділянки в оренду юридичній особі із зміною її цільового призначення та із земель запасу під забудову розробляється проект відведення та передача здійснюється в порядку, встановленому ст.123 ЗК України.

Встановлений ст.123 ЗК України порядок передбачав згідно ч.ч.3-6 цієї статті наступне: юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ч.7 ст.123 ЗК України при наданні земельної ділянки у користування обласними державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або Кабінетом Міністрів України сільські, селищні, міські, районні, обласні ради, районні державні адміністрації за місцем розташування земельної ділянки подають свій висновок відповідно обласній державній адміністрації, Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Таким чином, районні державні адміністрації мали повноваження передавати земельні ділянки у постійне користування у випадках, передбачених ч.3 ст.122 ЗК України (за межами населених пунктів); обласні державні адміністрації - при передачі у постійне користування земель державної власності за межами населених пунктів, крім випадків, визначених ч.3 ст.122 ЗК України.

Положення ст.ст.122,123 Земельного кодексу України не визначали повноважень районних державних адміністрацій на передачу у користування (в оренду) земель за межами населених пунктів, натомість ч.7 ст.123 ЗК України є єдиною нормою,яка вказує на повноваження саме обласних державних адміністрацій на надання земельних ділянок у користування.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 23.11.2007р. «Про надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Крафт» земельної ділянки, площею 0,35га, що розташована на території Будацької коси, Білгород-Дністровського району Одеської області біля села Курортне, за межами населеного пункту, для передачі у довгострокову оренду строком на 49 років, для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт» підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки при його прийнятті Білгород-Дністровська райдержадміністрація перевищила свої повноваження з розпорядження землями державної власності, порушивши норми ст.ст.122,124 ЗК України, п.12 Перехідних положень цього Кодексу, ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації».

Крім того, згідно із ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на 23.11.2007р.) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Іншим законом України, який регулює питання набуття орендарем права оренди земельної ділянки, є Закон України «Про оцінку земель».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 ЗУ «Про оцінку земель» (в редакцій, чинній станом на день укладання спірного договору) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.15 ЗУ «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч.ч.2-3 ст.23 ЗУ «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки, що була надана в оренду ТОВ «Крафт», районною радою не затверджувалась, оскільки технічна документація з НГОЗД в порушення вимог ст.13 ЗУ «Про оцінку земель» на момент укладення договору не була розроблена.

В порушення вимог ч.3 ст.23 ЗУ «Про оцінку земель» (в редакції, чинній станом на 23.11.2007р.) ТОВ «Крафт» не видавався Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, за даними якого, сформованим з технічної документації про НГОЗД, мав визначатись розмір орендної плати за земельну ділянку державної власності.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, розмір орендної плати за землю при укладанні оспорюваного договору встановлений з порушенням вимог чинного законодавства, а право оренди набуте ТОВ «Крафт» за договором, укладеним з порушенням вимог ст.ст.13,23 ЗУ «Про оцінку земель».

Частина 2 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» окрім відсутності однієї чи кількох з істотних умов в договорі оренди встановлює таку підставу для визнання його недійсним, як порушення вимог ст.ст.4-6 цього Закону, а ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що право оренди набувається на підставах та в порядку, передбачених цим та іншими законами.

Вищий господарський суд у п.2.24 Постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»» звернув увагу господарських судів на те, що для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється. З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Враховуючи, що право оренди за оспорюваним договором набуто ТОВ «Крафт» з порушенням порядку, встановленого ст.ст.124,122,123 ЗК України, а також ст.13 ЗУ «Про оцінку земель» апеляційний господарський суд вважає доведеним недотримання вимог чинного законодавства при укладенні спірного договору, констатує помилковість висновків суду першої інстанції протилежного змісту про відсутність підстав для визнання договору оренди землі недійсним.

Колегія суддів зазначає, що заяви Білгород-Дністровської РДА та ТОВ «Крафт» про застосування позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не пропущений трирічний строк звернення до суду, з огляду на таке.

Згідно із ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст.1 ЗУ «Про прокуратуру» прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 ЗУ «Про прокуратуру» предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є: відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Згідно із п.2 ч.1 ст.20 ЗУ «Про прокуратуру» при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право витребовувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних підприємств, установ та організацій рішення, розпорядження, інструкції, накази та інші акти і документи, одержувати інформацію про стан законності і заходи щодо її забезпечення, мати доступ до відповідних інформаційних баз даних державних органів.

У своїй позовній заяві (датованій 19.02.2015р.) заступник Білгород-Дністровського прокурора зазначав, що прокуратурою проведено перевірку додержання органами виконавчої влади та місцевого самоврядування вимог законодавства при наданні у користування земельних ділянок на території міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району, в ході якої встановлена наявність спірних Розпорядження №2061/2007 та Договору оренди від 26.11.2007р.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2014р. Відділ Держземагентства у Білгород-Дністровському районі Одеської області листом «Про надання відповіді» надав Білгород-Дністровській міжрайонній прокуратурі, крім іншого, завірену копію договору оренди земельної ділянки від 26.11.2007р., укладеного між Білгород-Дністровською РДА та ТОВ «Крафт» (земельна ділянка площею 0,35га, розташована на території Будацької коси) (а.с.44).

Білгород-Дністровська РДА за результатами розгляду вимоги прокуратури від 29.04.2014р. №16-4255-14вих надала Білгород-Дністровській міжрайонній прокуратурі належним чином завірені копії витребуваних документів (а.с.43).

Таким чином, про незаконність оскарженого Розпорядження №2061/2007 та спірного Договору оренди від 26.11.2007р. прокуратурі стало відомо лише у 2014р., після проведення вищезазначеної перевірки прокуратурою.

Підпунктом 3.3.3 розділу ІІІ Регламенту Білгород-Дністровської РДА, затвердженого розпорядженням №192/2002 від 15.04.2002р. Білгород-Дністровської РДА, встановлено, що районна державна адміністрація надсилає обласній державній адміністрації копії розпоряджень голови райдержадміністрації - не пізніше ніж у тижневий термін.

Доводи відповідачів про те, що Одеській облдержадміністрації було відомо про існування оскарженого розпорядження ще у 2007р. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки Білгород-Дністровською РДА не надано суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.32-33 ГПК України щодо тієї обставини, що Розпорядження №2061/2007 було надіслано Одеській облдержадміністрації, як то встановлено п.3.3.3 Розділу ІІІ Регламенту Білгород-Дністровської РДА (копії відповідного супровідного листа, докази отримання копії оскарженого розпорядження, тощо). Разом з цим, положення ст.261 ЦК України відсилають до дати, коли позивачу стало відомо про порушення його прав (або мало стати відомо), а не про сам факт прийняття акту, що оскаржується, та укладення договору (в даному випадку).

Одеська облдержадміністрація стверджує, що про незаконність розпорядження №2061/2007 від 23.11.2007р. та неправомірність договору оренди їй стало відомо тільки у зв'язку із поданням прокурором позовної заяви, при цьому, відповідачами на спростування таких тверджень доказів не надано.

Виходячи з викладеного, для застосування позовної давності до позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Одеської облдержадміністрації визначені законом підстави відсутні, оскільки позовна давність позивачем не пропущена.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів скасовує оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для вирішення спору, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог заступника прокурора у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору до Державного бюджету України за подання позовної заяви та апеляційної скарги згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача ТОВ «Крафт».

Керуючись ст.ст.49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2014р. у справі №916/2829/14 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 23.11.2007р. (№2061/2007) «Про надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Крафт» земельної ділянки, площею 0,35га, що розташована на території Будацької коси, Білгород-Дністровського району Одеської області біля села Курортне, за межами населеного пункту для передачі у довгострокову оренду строком на 49 років, для обслуговування та реконструкції будівель і споруд закладу відпочинку «Крафт».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,35га, укладений 26.11.2007р. між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт», зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП «ЦДЗК» Одеської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №38.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт» до Державного бюджету України 2436грн.судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1218грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 02.03.2015р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Бєляновський В.В.