ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.02.15р. Справа № 904/10284/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-медичний центр "Адоніс", м. Вінниця

відповідача-2: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 7 661, 28 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Камінська В.В., дов. № 01/01 від 01.01.2015 року, представник;

Від першого відповідача: не з'явився;

Від другого відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення с першого відповідача 3 789, 19 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 1755/В від 21.05.12 р., 1 865, 81 грн. - річних, 311, 33 грн. - пені, 1 077, 56 грн. - інфляції; та про солідарне стягнення з відповідачів 1000 грн. заборгованості за спірним договором.

19.02.15 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній зменшив суму річних до 1 483, 20 грн.

Вказана заява прийнята господарським судом до розгляду.

Перший відповідач відзив на позов не надав, його представник в засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній", зокрема, "за зазначеною адресою не проживає" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення.(див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 26.01.15 р., перший відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, на яку і була надіслана як ухвала про порушення провадження у справі, так і ухвала про відкладення розгляду справи до 19.02.15 р.

Як вбачається із матеріалів справи, відправлення, в якому міститься зазначена вище ухвала суду про відкладення розгляду справи, повернуто на адресу суду з поміткою „нерозшукано".

Другий відповідач відзив на позовну заяву не надав, його представник в засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання 07.02.15 р. ухвали, якою розгляд справи відкладався до 19.02.15 р. (том 2, а.с. 5).

Таким чином, господарський суд вважає, що як перший, так і другий відповідач не скористались своїм правом на участь представників у судовому засіданні.

19.02.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Долфі-Україна" (Постачальник; Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-медичний центр „Адоніс" (Покупець; Перший відповідач) укладено договір поставки № 1755/В (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного договору, в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов'язується поставляти непродовольчі товари відповідно до поданого Покупцем замовлення, а Покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.2. Договору, предметом Договору є товари, що визначені у відповідних супровідних документах (накладних, товарно-транспортних накладних тощо), які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.6. Договору, загальна ціна договору складає загальну суму всіх поставок за Договором.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив поставку товару на загальну суму 14 871, 43 грн., про що свідчать копії видаткових накладних (а.с. 23-182).

Як вбачається із залучених видаткових накладних про повернення товару, першим відповідачем було здійснено повернення товару на суму 1 892, 64 грн.

В п.п.4.1., 4.2., 4.4. Договору сторони узгодили, що ціна на кожне найменування товару за Договором визначається виходячи з відпускних цін встановлених Постачальником на момент отримання заявки Покупця та вважається остаточно узгодженою в розмірі вказаному у документах, що підтверджують передачу товару (накладні та/або акти прийому-передачі), якщо інше не визначено постачальником відповідно до умов Договору.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в національній валюті України (гривнях) в безготівковому порядку шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Покупець сплачує 100% вартості кожної партії товару на протязі 40 календарних днів з моменту її отримання. Факт отримання Товару підтверджується видатковою накладною підписаною Сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перший відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 8 189, 60 грн., про що свідчать копії банківських виписок (а.с. 187-219).

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати поставленого товару в сумі 4 789, 19 грн., на момент розгляду спору, перший відповідач не надав.

З огляду на вище викладене, вимогу позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

В п. 5.3. Договору сторони дійшли згоди про те, що за порушення строку оплати товарів Покупець сплачує Постачальнику проценти за користування грошовими коштами у розмірі 30% річних від суми заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 03.09.13 р. по 19.12.14 р. складає 1 483, 20 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Суд звертає увагу на те, що при здійсненні розрахунку інфляції за період з вересня 2013 р. по листопад 2014 р., позивач невірно визначив початок періоду прострочення.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Після перерахунку, з врахуванням положень, викладених у зазначеній вище Постанові ВГСУ, до стягнення підлягає інфляція за загальний період з жовтня 2013 р. по листопад 2014 р. в сумі 1 077, 56 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За прострочення виконання зобов'язань щодо оплати за поставлений товар, сторонами в Договорі передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 5.4.).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 03.09.13 р. по 19.12.14 р. складає 311, 33 грн.

Зазначена вище сума підлягає до примусового стягнення.

04.11.14 р. між першим відповідачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Поручитель; Другий відповідач) укладено договір поруки, відповідно до п. 1. якого, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання першим відповідачем свого обов'язку за договором поставки № 1755/В, укладеного між Кредитором і Боржником 21.05.2012 р.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В п.п. 2, 3 Договору поруки сторони передбачили, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання Боржником, згідно Договору поставки у сумі, що дорівнює 1 000 грн.

Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в пункті 2 Договору.

Відповідно до ст 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення 1 000 грн. основного боргу, підлягають задоволенню солідарно з обох відповідачів.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір", передбачено підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Отже, відповідно до матеріалів справи, позивачем, відповідно до платіжного доручення № 1289 від 16.12.2014 р. сплачено судовий збір в сумі 1 827 грн.

Зважаючи на зменьшення позивачем розміру позовних вимог, судовий збір в сумі 86, 90 грн., відповідно до ст. 7 зазначеного вище Закону підлягає поверненню останньому із державного бюджету.

Судовий збір в сумі 1 740, 10 грн, відповідно до ст. 49 ГПК України, підлягає покладенню на відповідачів в рівних частинах (50%), зважаючи на невиконання ними обома зобов'язань за договором, що було встановлено при розгляді даного спору.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-медичний центр „Адоніс" (21021, Вінницька обл., м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 6, кв. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Долфі-Україна" (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107-г, ) 3 789 (три тисячі сімсот вісімдесят дев'ять гривень) 19 коп. основного боргу, 311 (триста одинадцять гривень) 33 коп. пені, 1 483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три гривні) 20 коп. річних, 1 077 (одна тисяча сімдесят сім гривень) 56 коп. інфляції, 870 (вісімсот сімдесят гривень) 05 коп. судового збору.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-медичний центр „Адоніс" (21021, Вінницька обл., м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 6, кв. 1, ) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Долфі-Україна" (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107-г, ) 1 000 (одна тисяча гривень) основного боргу.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Долфі-Україна" (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107-г, ) 870 (вісімсот сімдесят гривень) 05 коп. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Долфі-Україна" (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 107-г, ) із державного бюджету 86 (вісімдесят шість гривень) 90 коп. зайво сплаченого судового збору, платіжним дорученням № 1289 від 16.12.14 р., яке залишено в матеріалах справи.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 24.02.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко