ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2015 р.Справа № 924/1900/14

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця" м. Київ

до Приватного підприємця Міхалєва Дениса Олександровича м.Хмельницький

про стягнення 92181,00грн. збитків, пов'язаних з порушенням договірних зобов'язань щодо своєчасного введення в експлуатацію комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський.

Представники сторін:

позивач: Жигало О.С. - за довіреністю від 09.10.2014 р.

відповідач: не з'явився

Суть спору:

Позивач - Державне територіально-галузеве об'єднання „Південно-Західна залізниця" м.Київ звернувся до суду із позовом до відповідача - Приватного підприємця Міхалєва Дениса Олександровича м.Хмельницький про стягнення 92181,00грн. збитків, пов'язаних з порушенням договірних зобов'язань щодо своєчасного введення в експлуатацію комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до Договору №ПЗ/Л-131592/НЮ від 18.07.2013р. відповідач зобов'язався виконати монтаж та введення системи (КТС) - Комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський, в кількості 20 шт. з матеріалів та комплектуючих Замовника. Відповідно до п. 5.1 Договору виконавець повинен виконати роботи на протязі 75 календарних днів з моменту прийняття від Замовника згідно акту приймання-передавання 100% комплектуючих та матеріалів. Передача матеріалів та комплектуючих в повному обсязі відбулась 19.03.14р. про що свідчить акт прийому-передачі матеріалів № 1. Відповідно кінцевим терміном виконання робіт за Договором є 02 червня 2014року. Під час пробного запуску КТЗ було виявлено несправності встановлених автоматизованих роздавальних колонок, про що 21.06.2014р. позивачем разом із відповідачем було складено спільний Акт.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзиву на позов не подав, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (ухвали суду направлялись відповідачу за місцем державної реєстрації).

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу можу бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 передбачено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Підпунктом 3.9.1 Постанови передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Міхалєв Д.О. 24.12.2014р. здійснив реєстрацію про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Позов до ФОП Міхаєва Д.О позивачем подано 16.12.2004року.

В п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.201року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу36 відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи.

Враховуючи, що Міхалєв Д.О. припинив підприємницьку діяльність після подання позову, даний спір є підвідомчий господарському суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

18 липня 2013 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням „Південно-Західна залізниця" (Замовник) та Приватним підприємцем Міхалєвим Денисом Олександровичем (Виконавець) укладено Договір № ПЗ/Л-131592/НЮ.

Згідно з цим договором Виконавець зобов'язується виконати монтаж та введення системи (КТС) - Комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський, в кількості 20 шт. з матеріалів та комплектуючих Замовника (п.1.1 Договору).

Кількість і номенклатура продукції, що передається Замовнику, визначається технічним завданням (Додаток № 1 до Договору), а саме: автоматична роздавальна колонка з дозатором в зборі 20 шт., програмне забезпечення (АРМ оператора - заправщика) - 1 шт., встановлене на персональну обчислювальну машину (ПОМ) Замовника. На ПОМ має бути встановлене ліцензійне програмне забезпечення, визначене Замовником (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору виконавець повинен виконати роботи на протязі 75 календарних днів з моменту прийняття від Замовника згідно акту приймання-передавання 100% комплектуючих та матеріалів. В разі виявлення неробочих або бракованих електронних компонентів приладів і вузлів АРК Замовник замінює їх за свої кошти.

Пунктами 6.2, 7.2,7.3 Договору сторони погодили, що вартість робіт по Договору становить 99 510,00грн. - встановлена протоколом узгодження договірної ціни (Додаток К§ 4 до Договору). Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 30% від суми Договору, визначеної додатку №3 до Договору). Підставою для попередньої оплати є даний Договір та рахунок виконавця. Подальші розрахунки проводяться поетапно: 30% - після виконання робіт по збиранню роздавальних колонок та їх тестування на стенді Замовника, решта 40 % - на основі акта виконаних робіт по здачі в експлуатацію КТС, при чому оплата по двох останніх етапах проводиться на протязі 5 (п'яти) банківських днів після оформлення відповідних документів (акт здачі - приймання виконаних робіт).

Згідно п.п. 8.1,8.3 Договору приймання системи КТЗ (продукції та виконаних робіт) здійснюється Замовником поетапно на відповідність вимогам узгодженого Сторонами технічного завдання. Система КТЗ вважається прийнятою Замовником після підписання акту передачі - приймання (продукції та виконаних робіт).

У випадку наявності претензій Замовника щодо відповідності продукції та виконаних робіт технічному завданню, складається двосторонній акт, в якому приводиться перелік недоліків та термін їх усунення (п.8.4 Договору).

19.03.2014р. було здійснено (закінчено) передачу матеріалів та комплектуючих в повному обсязі про що свідчить акт прийому-передачі матеріалів №1.

Відповідно з врахуванням 75 календарних днів (п.5.1 Договору) кінцевим терміном виконання робіт Позивачем за Договором є 02 червня 2014 року.

21 червня 2014 року працівниками Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський проведено огляд автоматичної системи заправки вагонів та по факту виявлених несправностей складено Акт, підписаний представниками позивача та представником ФОП Міхалєва Д.О.

Позивач на підставі складеного Акту, листом від 23.06.14 №1207 звернувся до Відповідача з проханням усунути недоліки.

Листом №4 від 13.08.2014року ФОП Міхалєв Д.О. гарантував усунення недоліків в серпні місяці 2014р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарським кодексом України також передбачено такий вид відповідальності за порушення господарських зобов'язань як відшкодування збитків. Так, відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення відповідно статті 225 ГК України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Правила відшкодування збитків містяться у ст. 623 ЦК, відповідно до якої відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або догово ру, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи і спричинила заподіяння позадоговірної шко ди. Протиправна поведінка завжди виявляється у конкретних формах, які без посередньо пов'язані з характером юридичних обов'язків.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань -причиною.

Згідно п. 1.1 договору ФОП Міхалєв Д.О. зобов'язався виконати монтаж та введення системи (КТЗ) - Комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський, - першої лінії автоматичних роздавальних колонок АРК (20 шт.).

Розглядом справи встановлено що метою укладення вказаного договору було те, що Автоматичні дозуючі водозаправні колонки дозволяють проводити заправку вагонів водою з задаванням кількості води, яка подається до вагону з градацією від 100 л. до 900 л.

Задавання параметрів кількості подачі води можливо як безпосередньо з водозаправної колонки так і з автоматизованого робочого місця оператора, яке знаходиться у підвальному приміщенні вокзалу. На автоматизованому робочому місці оператора можливо вести облік заправленої води по поїзду, по кожній заправочній колонці окремо, задавати кількість подачі води на кожну колонку окремо.

Застосування дозуючої подачі води дозволяє подавати воду в кількості, яка необхідна для заправлення вагонів. При цьому, кількість води можна дозувати у кожному конкретному випадку з врахуванням необхідності.

Вказане дозволяє економити значну кількість води, що призводить до зменшення витрат підприємства на її закупівлю.

Відповідач свої зобов'язання по договору стосовно монтажу вказаної системи не виконав, в результаті чого позивач змушений був нести додаткові витрати води при заправці вагонів. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань позивач поніс збитки.

Крім цього, факт неналежного виконання зобов'язання встановлено рішенням господарського суду області по справі №924/1444/14 від 09.12.2014року.

Із розрахунку вбачається, що позивач, визначаючи суму збитків взяв до уваги наступне.

Проведеними на вагонній дільниці Київ-Пасажирський замірами при експлуатації пасажирський вагонів встановлено, що витрати води у вагонах при слідуванні від станції Київ-Пасажирський до пункту обороту та від пункту обороту до ст. Київ-Пасажирський складають близько 500л у купейному та 700л у плацкартному вагоні (середня відстань туди та зворотно 2180 км) при ємності водяного боку 1000л.

Без застосування дозуючої заправки водою вагонів - заправка здійснюється до повного баку тобто з перевитратою води, а саме:

- купейний вагон 1000л (ємність бака) - 500л (використано води) 500л (перелив);

- плацкартний вагон 1000л (ємність бака) - 700л (використано води) 300л (перелив).

Враховуючи те, що при заправці вагонів без дозування, .повнота заправки повного баку визначається при наявності витоку води з вістової труби (зворотна) в результаті чого виток води становить в середньому 70л на вагон.

Згідно технологічного процесу на І та II коліях станції Київ-Пасажирський де повинні працювати дозуючі колонки за добу заправляються 13 поїздів у складі 204 вагонів з яких 88 купейних та 116 плацкартних.

За добу перевитрати води складуть:

по купейним вагонам 88 х 570 = 50160л;

по плацкартним вагонам 113 х 370 = 41810л;

разом по 13-ти поїздам: 50160л +41810л =91970л за добу або 91,97 м3.

За період з 03.06.14 по 04.12.14 тобто 195 діб перевитрати води складуть: 195дх 91,97м3 = 17 934 м3

При вартості води по місту Києву за даний період за 1м3 становить 5,14грн. Сума понесення збитків складає: 5,14грн. х 17934 м3== 92181 грн.

При перевірці розрахунку було встановлено, що позивач, зазначивши кількість плацкартних вагонів 116, при визначенні перевитрат води виходив із кількості 113 вагонів, тобто фактично зменшив вартість перевитрат.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На думку суду, всі елементи складу цивільного правопорушення позивачем доведено.

За таких обставин, суд визнає позовні вимоги про стягнення збитків обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст. ст.44-49, 82-85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця" м. Київ до Приватного підприємця Міхалєва Дениса Олександровича м.Хмельницький про стягнення 92181,00грн. збитків, пов'язаних з порушенням договірних зобов'язань щодо своєчасного введення в експлуатацію комплексу технічних засобів керування, контролю і обліку витрат води при заправці пасажирських вагонів по станції Київ-Пасажирський задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Міхалєва Дениса Олександровича (м.Хмельницький, вул. Гагаріна,25, кв. 28, ідентифікаційний номер ) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця" (м. Київ, вул.. Лисенка, буд. 6, код 04713033) - 92181(дев'яносто дві тисячі сто вісімдесят одну гривню)грн. збитків та 1843 (одну тисячу вісімсот сорок три гривні)грн.62коп. судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 27.02.2015року

Суддя В.О. Шпак

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, - м.Київ, вул.Лисенка, 6

3 - відповідачу. м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 25 оф.28