номер провадження справи 34/158/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 Справа № 908/5722/14

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Лемента Я.О., довіреність № 01-19/07 від 16.01.2015 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/5722/14,

за позовом: Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. М.Грушевського, 7) в особі Державного українського об'єднання "Політехмед" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; поштова адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна, 25-27, скорочено ДУО "Політехмед");

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б; адреса для листування: 03680, м. Київ, вул. Малинська, буд. 20; електронна адреса: , скорочено ТОВ «ФРА-М»)

про розірвання договору та стягнення суми.

Сутність спору:

Міністерством охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед" заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" про: 1) розірвання договору № 216Т/372/21-24 (в частині невиконаних зобов'язань), укладеного 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРА-М"; 2); стягнення основного боргу в розмірі 1154200 грн., штрафних санкцій в розмірі 313096,25 грн., 3% річних в розмірі 22103,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 177746,80 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. порушено провадження у справі № 908/5722/14, присвоєно справі номер провадження 34/158/14, розгляд якої призначено на 19.01.2014 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 02.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 12.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.02.2015 р. продовжено строк вирішення даного спору по 27.02.2015 р., розгляд справи відкладено на 16.02.2015 р. В судовому засіданні 16.02.15 р. оголошено перерву до 25.02.15 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністерство охорони здоров'я України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №298 є головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров'я. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державні цільові програми», 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРА-М» було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 216Т/372 21 -24. Умовами Договору визначено, що постачальник зобов'язується протягом 90 днів після здійснення попередньої оплати поставити ліки, зазначені в Специфікації (Додаток 1 до цього Договору ). Оплата по договору здійснена відповідно до платіжного доручення №5632 від 27.12.2013 р. на суму 1 564 140,00 грн. Тобто, відповідач не пізніше 30 березня 2014 року був зобов'язаний здійснити поставку на склад представника позивача товар на загальну суму 1 564 140,00 грн. Відповідачем частково було здійснено поставку товару на суму 298 190,00 грн. до 30 березня, що підтверджується видатковими накладними від 21.01.2014 р. № 25927/3 та від 25.03.2014 р. № 139047/3. Також поставка Товару була здійсненна після 30 березня 2014 р. на суму 111 750 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.08.2014 р. № 346709/3 (поставлено товар з запізненням у 129 к.д.). Всупереч вимогам п. 6.3.1 договору, відповідач не здійснив поставку товару (ЗАРСІО®) у кількості 2 900 од. на суму 1 154 200 грн. (один мільйон сто п'ятдесят чотири тисячі двісті грн. 00 коп.) у визначений графіком поставки термін, чим порушив зобов'язання щодо виконання умов договору. Станом на день подачі позову відповідач не виконав свої договірні зобов'язання на суму 1 154 200,00 грн., оскільки товар не поставлений. У відповідності до п. 7.2 договору та ст. 231 Господарського кодексу України за порушення строків постачання товару, визначеного графіком поставки, відповідачу нараховані штрафні санкції, та згідно ст. 625 ЦК України втрати від інфляції і 3% річних. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 662, 663, 712 Цивільного кодексу України ст. ст. 193, 216, 222, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1 - 4, 42, 21, 22, 44, 49, 53, 54, 55, 56, 57, 83 Господарського процесуального кодексу України

19.01.2015 р. в судовому засіданні представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зазначає, що після подачі позову відповідачем по справі було здійснено поставку товару на суму 702470,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 535482/3 від 30.12.2014 р. Таким чином, позивач зменшує розмір основного боргу на суму поставленого товару та просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 451730 грн., штрафних санкцій в розмірі 313096,25 грн., 3% річних в розмірі 22103,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 177746,80 грн.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В судовому засіданні 19.01.2015 р., на підставі ст. 22 ГПК України, судом прийнята заява позивача про зменшення позовних вимог. Таким чином, в судовому засіданні 19.01.2015 р. судом розглядались позовні вимоги про розірвання договору № 216Т/372/21-24 (в частині невиконаних зобов'язань), укладеного 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" та стягнення основного боргу в розмірі 451730 грн., пені в розмірі 224479,75 грн., штрафу в розмірі 88616,50 грн., 3% річних в розмірі 22103,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 177746,80 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив його задовольнити.

ТОВ «ФРА-М», відповідач по справі, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви в судовому засіданні від 16.02.2015 р.

25.02.15 р. до господарського суду Запорізької області надійшло клопотання від ТОВ «ФРА-М» про зменшення розміру штрафних санкцій, 3 % річних, та інфляційних втрат. У вказаному клопотанні відповідач вказує, що від Міністерства охорони здоров'я України було отримано листа про надання банківських реквізитів, на які 20 лютого 2015 року ТОВ «Фра-М» було здійснено повернення коштів в сумі 251730 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15640003 від 20 лютого 2015 року. Залишок основного боргу в розмірі 200000 грн. гарантує повернути протягом 10 робочих днів. Також просить суд врахувати, що виконання зобов'язань за договором № 216Т/372/21-24 від 23.12.2013 року було неможливим з причин, які не залежать від волі ТОВ «Фра-М», відповідач знаходиться в зоні АТО, несе і так значні збитки, спричинені діями злочинних формувань, а проведення з квітня місяця 2014 року антитерористичної операції в південно-східній частині України зробило не можливим здійснення перевезення вантажу перевізником і в результаті безпосередньо вплинуло на невиконання ТОВ «ФРА-М» умов договору про закупівлю товарів за державні кошти від 23.12.2013 року № 216Т/372/21-24. Вважає, що зазначені обставини підкреслюють винятковість ситуації, яка склалась, суттєво впливають на належне виконання зобов'язань підприємства відповідача за договором, але від волі ТОВ «Фра-М» не залежать. Просить суд врахувати факт того, що на території міста Донецьк Донецької області, де знаходиться відповідач, проводиться антитерористична операція, але ТОВ «Фра-М» намагається виконувати взяті на себе зобов'язання за договором. Так, 30.12.2014 року ТОВ «Фра-М» було здійснено поставку товару на суму 702470, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 535482/3 від 30.12.2014 р., 20 лютого 2015 року ТОВ «Фра-М» було здійснено повернення коштів в сумі 251730, 00 грн., залишок коштів основного боргу відповідач гарантує повернути протягом 10 робочих днів, та враховуючи вказані вище норми законодавства, судову практику з розгляду аналогічних справ, максимально зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних витрат. Крім того, в клопотанні від 06.02.15 р. про відкладення розгляду справи звертає увагу суду, що 2 червня 2014 року на створеному блокпосту м. Макіївка Чайкінське кільце, невідомими озброєними автоматами особами було зупинено автомобіль з товаром (лікарські засоби та вироби медичного призначення), що належить ТОВ «Фра-М». Автомобіль було завантажено лікарськими засобами та виробами медичного призначення та запломбовано (пломба № 9014897). Вартість вказаного товару складала 5779928, 43 грн. Автомобіль рухався у напрямку м. Дніпропетровська за адресою філії ТОВ «Фра-М» вул. Героїв Сталінграду, 151-Д. За словами водія Яневського В.С., погрожуючи фізичною розправою під дулом автомата його привезли на невідому базу, змусили відкрити автомобіль та зірвати пломбу, й увесь товар було вилучено без пояснення підстав та оформлення будь-яких документів, після чого його з порожнім автомобілем відпустили. Таким чином, ТОВ «Фра-М» було подано заяву до Калінінського РВДМУ ГУМВС України в Донецькій області про вчинення злочину, передбаченого статтею 186 (грабіж) Кримінального кодексу України. Відповідно до бухгалтерської документації ТОВ «Фра-М» спричинено матеріальний збиток на загальну суму 5779928, 43 грн. Серед товару були і препарати Філграстим (Торговельна назва/форма випуску: ЗАРСІО ® 2900 шприців), Цитарабін (Торговельна назва/форма випуску: АЛЕКСАН ® у кількості 2500 флаконів). Вказані обставини не залежать від волі ТОВ «Фра-М» та підкреслюють небезпечність та складність ситуації, яка склалась в регіоні. Додатково підкреслює, якщо б не настав вищезазначений факт грабежу, то ТОВ «Фра-М» мало змогу поставити товар в найбільш швидші строки, тобто ще в червні місяці 2014 року, а розмір штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних витрат був би набагато меншим. Відповідач надіслав лист до Державного українського об'єднання «ПОЛІТЕХМЕД» за вих. № 638/1-04/06-14 від 26.06.2014 р. з метою надання інформації щодо причин не поставки лікарських засобів, на поставку яких було отримано попередню оплату в грудні 2013 року, згідно з договорами про закупівлю товарів за державні кошти за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямами на протязі 90 днів після отримання попередньої оплати. Також, ТОВ «Фра-М» повідомило про складність ситуації у регіоні, де знаходиться підприємство та виказало прохання не нараховувати штрафних санкцій, які можуть додатково сприяти до банкрутства підприємства, яке знаходиться в зоні АТО та несе значні збитки, спричинені діями злочинних формувань. На підставі вищенаведених фактів, ТОВ «ФРА-М» повідомляє, що невиконання зобов'язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 23.12.2013 року № 216Т/372/21-24 було неможливим з причин, які не залежать від волі Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРА-М», а порушення умов поставки товару сталося внаслідок непереборної сили. Проведення антиурядових заворушень, що супроводжувались масовими безпорядками, пошкодженням майна та підпалами в м. Києві, проведення з квітня місяця 2014 року антитерористичної операції в південно-східній частині України, що зробило не можливим здійснення перевезення вантажу перевізником, та що в результаті безпосередньо вплинуло на невиконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти від 23.12.2013 року № 216Т/372/21-24 Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРА-М» є тими обставинами, які суттєво вплинули на належне виконання зобов'язань за договором. Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРА-М» було отримано від Торгово-промислової палати України Сертифікат (висновок) № 1130 про настання обставин непереборної сили за вих. № 3765/05-4/30 від 14 жовтня 2014 р., яким Торгово-промисловою палатою України було засвідчено настання обставин непереборної сили з 01 липня 2014 року ТОВ «ФРА-М».

За клопотанням представників учасників процесу, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників учасників процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України (замовник) та ТОВ «ФРА-М» (замовник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 216Т/372 21 -24 (далі - договір № 216Т/37221-24).

Згідно п. 1.1 договору № 216Т/37221-24 постачальник зобов'язується поставити ліки, зазначені в специфікації (додаток 1) (далі-товар), а замовник оплатити такий товар на умовах цього договору. Закупівля товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 "Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру" за напрямом "Централізована закупівля лікарських засобів та виробів медичного призначення для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання". Товар постачається уповноваженому підприємству замовника Державне українське об'єднання "Політехмед" з метою його подальшої поставки до закладів охорони здоров'я.

Відповідно до Специфікації до договору № 216Т/37221-24 відповідач повинен поставити товар, а саме препарати: ТОПОТЕКАН, ліофілізат для розчину для інфузій; ЗАРСІО, розчин для ін'єкцій або ін фузій; ФЛУДАБІН, ліофілізат для розчину для інфузій та ін'єкцій; ЦИСПЛАТИН «ЕБЕВЕ», концентрат для розчину для інфузій; АЛЕКСАН, розчин для ін'єкцій та інфузій; АЛЕКСАН, розчин для ін'єкцій та ін фузій.

Згідно п. 3.1. договору № 216Т/37221-24 валютою договору є гривня України. Сума цього договору становить 1564140 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. п. 4.3, 5.1, 5.2, 5.4 договору № 216Т/37221-24 замовник має право здійснити попередню оплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р. № 1404 у термін до 90 днів з моменту оплати у розмірі до 100% від ціни договору на підставі рахунку, виставленого постачальником. Постачальник протягом трьох місяців з дня надходження коштів, як попередньої оплати, підтверджує їх використання за призначенням згідно з видатковою накладною про поставку (передачу) товару. Постачальник забезпечує поставку товару, на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад уповноваженого підприємства замовника ДУО «Політехмед» за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 66-А, 08704, у відповідності до узгодженого Графіку поставки (Додаток 2). Уповноважене підприємство приймає товар для подальшого, його достачання до закладів охорони здоров'я відповідно до розподілу товару за номенклатурою в розрізі адміністративно-територіальних одиниць та закладів охорони здоров'я, що фінансуються з державного та місцевого бюджету, затвердженого наказом замовника. Приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною постачальника (в двох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою постачальника і уповноваженим підприємством, на ту кількість товару, яка відповідає вимогам договору. В накладній обов'язково зазначається: торговельна назва, дозування, форма випуску, фасування. номери серій, кількість, назва виробника, ціна за одиницю товару та загальна вартість поставки.

Згідно п. 10.1 договору № 216Т/37221-24 він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором купівлі-продажу.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Строк поставки товару, відповідно до графіку поставки, який є невід'ємною частиною договору № 216Т/37221-24, визначено 90 днів з дня здійснення попередньої оплати.

Оплата по договору № 216Т/37221-24 здійснена 30.12.2013 р. (проведено платіж казначейською службою) відповідно до платіжного доручення № 5632 від 27.12.2013 р. на суму 1 564 140,00 грн.

Відповідачем частково було здійснено поставку товару на суму 298 190 грн. до 30 березня, що підтверджується видатковими накладними від 21.01.2014 р. № 25927/3 та від 25.03.2014 р. № 139047/3.

Також поставка товару була здійсненна після 30 березня 2014 р. на суму 111750 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.08.2014 р. № 346709/3.

Вже після порушення 15.12.14р. провадження по справі та застосування судом заходів забезпечення позову, відповідач 30.12.14 р. поставив основну частину товару на суму 702470 грн., у зв'язку з чим на вказану суму позивачем було зменшено позовні вимоги.

Таким чином, не поставленим залишався товар на суму 451730 грн.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За наданим відповідачем платіжним доручення № 15640003 від 20 лютого 2015 року ТОВ «Фра-М» було здійснено повернення коштів в сумі 251730 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, щодо стягнення 251730 грн. попередньої оплати провадження по справі слід припинити згідно приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на викладене вище, вимоги про стягнення частини сплаченої суми попередньої оплати - 200000 грн. суд визнає обґрунтованими та задовольняє.

Статтею 651 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Суд вважає доведеним факт істотного порушення відповідачем умов договору № 216Т/37221-24 щодо своєчасної та повної поставки замовлених та оплачених медичних препаратів за бюджетною програмою КПКВК 2301400 "Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру" за напрямом "Централізована закупівля лікарських засобів та виробів медичного призначення для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання", тому договір № 216Т/37221-24 підлягає розірванню в частині невиконаних зобов'язань, оскільки в іншій частині договір припинився 31 грудня 2013 року, як це визначено п. 10.1 договору № 216Т/37221-24.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 УК України).

Згідно ч. 2 ст. 231 Господарського Кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.».

У випадку затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктами 5.1. та 5.2. договору постачальник, сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого (неприйнятого) товару, а уразі здійснення попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (п. 7.2 договору № 216Т/37221-24).

Згідно п. 7.14 договору № 216Т/37221-24 закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності та виконання зобов'язань за цим договором.

Позивачем надано наступний розрахунок пені та штрафу:

1) на суму 111750 грн. за період: з 30.03.14 р. по 06.08.14 р. нараховано 14415,75 грн. пені та 7822,50 грн. штрафу;

2) на суму 1154200 грн. за період: з 30.03.14 р. по 27.09.14 р. нараховано 210064,40 грн. пені та 80794 грн. штрафу;

Судом перевірено розрахунок та встановлено, що штраф заявлено вірно, а правильною загальною сумою пені є 224480,15 грн. (що більше, ніж заявлено позивачем).

Стосовно форс-мажорних обставин.

Пунктами 8.1-8.5 договору № 216Т/37221-24 визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов'язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п'яти) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються уповноваженими на це законами України органами. У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей Договір. У разі здійснення замовником попередньої оплати за товар та неможливості його поставки постачальником через настання обставин непереборної сили, постачальник повертає замовнику кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього договору.

Посилання відповідача на подію викрадення товару, яка сталася 2 червня 2014 року на створеному блокпосту м. Макіївка Чайкінське кільце та сертифікат (висновок) № 1130 про настання обставин непереборної сили за вих. № 3765/05-4/30 від 14 жовтня 2014 р., яким Торгово-промисловою палатою України було засвідчено настання обставин непереборної сили з 01 липня 2014 року, в якості підстави для повного звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань з поставки товару суд відхиляє. Станом на 02.06.14 р. та на 01.07.14 р. зобов'язання відповідачем вже були порушені, починаючи з 30.03.14 р., тобто більше двох місяців. Неможливість виконання зобов'язання до цього часу жодним чином не підтверджена.

Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Крім того, висновком Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12.-03 від 03.07.2014 р. засвідчено настання форс-мажорних обставин для продовження строків подання податкової декларації згідно п. п. 102.6-102.7 Податкового кодексу України, а не зобов'язань за договором № 216Т/37221-24.

Отже, суд не вважає обґрунтованим звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань з поставки товару за договором № 216Т/37221-24.

Разом з тим, суд при вирішенні питання щодо стягнення неустойки враховує: причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем, в тому числі повідомлення від 17.06.14 р. про прийняття і реєстрацію заяви за фактом самоправства в Єдиному реєстрі досудових розслідувань реєстраційний номер 0001464, проведення антитерористичної операції на території Донецької області, здійснення поставки товару після порушення провадження у даній справі, добровільне повернення частини попередньої оплати під час розгляду справи, майновий стан сторін (згідно звіту про фінансові результати за 9 місяців 2014 року наявний збиток у відповідача), а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, та приходить до наступних висновків.

Статті 614 ЦК України, 218 ГК України передбачають, що особа за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення міститься і в ст. 233 ГК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, суд вважає справедливим застосувати п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшити розмір штрафу і пені, що підлягають стягненню з відповідача, на 50 %, тобто до 112239 грн. 88 коп. по пені, і до 44308 грн. 25 коп. по штрафу.

Щодо заявлених сум втрат від інфляції та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2011 р. по справі № 16/164 (2010) встановлено наступне: «В обґрунтування заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 27 квітня 2011 року у справі № 10/162(10). У цій постанові за аналогічних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог, матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, встановлених судами фактичних обставин між тими ж сторонами суд касаційної інстанції дійшов протилежних висновків, ніж ті, що викладено в справі, яка розглядається. Зокрема, суд визнав зобов'язання щодо повернення відповідачем на користь позивача суми попередньої оплати за недопоставлену продукцію, призначене до стягнення рішенням господарського суду в межах іншої господарської справи, грошовим зобов'язанням, а тому задовольнив позов у частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань на підставі частини 2 статті 625 ЦК України…Визначення грошового зобов'язання закріплено в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) Статтею 1 Закону передбачено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Згідно з приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодекс. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Як встановлено судами нижчих інстанцій, рішенням господарського суду Львівської області від 9 червня 2009 року у справі № 14/62 договір про закупівлю № 06/03-ТП, укладений 25 квітня 2007 року між Підприємством та Товариством, розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача різницю між сумою перерахованих коштів і вартістю поставленого товару в розмірі 6 312 000 грн. Вказане рішення набуло законної сили, проте Товариство ні в добровільному, ні в примусовому порядку обов'язок зі сплати грошової суми, покладений на нього в судовому порядку, не виконало. Переглядаючи дану справу в касаційному порядку, Вищий господарський суд України погодився з висновком суду першої інстанції про те, що зобов'язання відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати за недопоставлений у строк товар, присуджене до стягнення рішенням господарського суду Львівської області від 9 червня 2009 року у справі № 14/62, не є грошовим зобов'язанням, а є правовим наслідком порушення умов договору щодо здійснення поставки товару. З огляду на це за порушення відповідачем обов'язку, який виник у нього на підставі рішення суду, для нього не можуть наставати негативні наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки це зумовлює настання правових наслідків, установлених статтею 611 ЦК України. Водночас такий висновок суду касаційної інстанції суперечить вищезазначеним положенням законодавства. Зокрема, частині 5 статті 11 ЦК України, яка прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, установлених частиною 2 статті 625 ЦК України».

Отже, грошове зобов'язання з повернення суми попередньої оплати виникає на підставі рішення суду, яким таку оплату стягнуто, відповідно застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України можливе з дати набрання законної сили рішенням суду про стягнення попередньої оплати.

Попередня оплата стягується за даним судовим рішенням, відповідно застосування позивачем частини 2 статті 625 ЦК України є передчасним, таке право позивач отримає з дати набрання сили даним судовим рішенням.

Водночас, пунктом 7.2 договору № 216Т/37221-24 сторони погодили нарахування інфляційних втрат на суму попередньої оплати, яка підлягає поверненню. Але, нарахування 3 % річних на таку суму сторони не передбачили.

Отже, вимоги про стягнення 3 % річних задоволенню не підлягають.

Втрати від інфляції позивачем заявлено за період: з квітня по жовтень 2014 року на суму 1154200 грн. в сумі 177746,80 грн. За підрахунками суду сума інфляції складає 178737,22 грн., тобто більше ніж заявлено, тому вимоги в цій частині задовольняються повністю. Повноваження щодо зменшення втрат від інфляції для суду законодавчо не передбачено.

Судові витрати розподіляються наступним чином.

Пунктом 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ господарського процесуального кодексу України" зазначено, що ч. 2 ст. 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Судовий збір за вимогами, які зменшено позивачем, та по яким припинено провадження згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки вказані процесуальні дії пов'язані з фактичним визнанням позовних вимог та виконанням зобов'язань в процесі розгляду спору судом.

Судовий збір у даній справі сплачено Державним українським об'єднанням "Політехмед", тому його повернення відповідачем має відбуватись саме на користь платника такого збору, за виключенням частини судового збору на суму 3 % річних - 22103 грн. 72 коп., в стягненні яких суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір № 216Т/372/21-24, в частині невиконаних зобов'язань, укладений 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРА-М".

Припинити провадження по справі № 908/5722/14 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" на користь Міністерством охорони здоров'я України 251730 (двісті п'ятдесят одна тисяча сімсот тридцять) грн. основного боргу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, Донецька область, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, ідентифікаційний код юридичної особи: 20322326) на користь Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7, розрахунковий рахунок , р/р 0199 в ДКСУ, код за , МФО 820172, КПКВ 2301400) 200000 (двісті тисяч) основного боргу, 177746 (сто сімдесят сім тисяч сімсот сорок шість) грн. 80 коп. втрат від інфляції, 112239 (сто дванадцять тисяч двісті тридцять дев'ять) грн. 88 коп. пені, 44308 (сорок чотири тисячі триста вісім) грн. 25 коп. штрафу.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" на користь Міністерства охорони здоров'я України 22103 (двадцять дві тисячі сто три) грн. 72 коп. в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, Донецька область, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, ідентифікаційний код юридичної особи: 20322326) на користь Державного українського об'єднання "Політехмед" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; поштова адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна, 25-27, ідентифікаційний код юридичної особи: 14282255) 34118 (тридцять чотири тисячі сто вісімнадцять) грн. 87 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.03.2015 р.

Суддя А.О. Науменко