ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 922/5956/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Гончаровою В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків (перший відповідач) та Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар (другий відповідач) , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1-Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс-Т", с. Радгоспне; 2- Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто", с. Тернова; 3- Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг", с. Тернова; 4 -Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук
про визнання договору іпотеки припиненим
за участю представників сторін:

позивача - Хоменко С.Г.

відповідача-1 - Перепелиця В.М.

відповідача-2 - не з*явився

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1 ТОВ "Автосервіс-Т" - не з"явився;

2 ТОВ "Інтер-Авто" - не з"явився;

3 ТОВ "Авто-Холдінг" - не з"явився;

4 ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс» 22.12.2014 р. звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та до Корпорації «Співдружність Комп» про визнання припиненим договору іпотеки нерухомого майна укладеного 31 травня 2007 року між Акціонерним інноваційним банком «УкрСибБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Корпорацією «АИС», правонаступником якої є Корпорація «Співдружність Комп» посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за № 1-1619 щодо передачі в іпотеку нерухомого майна - будівлі виробничої бази (салону з продажу автомобілі з автоцетром перепродажної підготовки) літ. "А-3" площею 1501,0 кв.м. паркани, ворота № 1-4, замощення!, що знаходиться за адресою : Донецька обл. , м. Донецьк, вул. Разенкова, будинок 14"а".

В обґрунтування позову вказує на те, що без згоди відповідача 2 (іпотекодавця) були укладені додаткові угоди до кредитних договорів, укладених відповідачем 1 з третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТОВ "Автосервіс-Т", ТОВ "Інтер-Авто", ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", якими установлено оплату додаткових комісій, що в свою чергу порушує права позивача, якому ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу № 21-У/13 від 22.10.2013 р., укладеного з позивачем, відступило право вимоги, що належало ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу № 20-У/13 від 30.07.2013 р.; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 15, 16, 559, 583 ЦК України.

Представник позивача позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 у відзиві на позов про визнання договору іпотеки припиненим від 14.01.2015 р. вх. № 902 (т. 1 а.с. 146-147) проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, просить суд застосувати наслідки пропущення строку позовної давності (заява про застосування строку позовної давності від 14.01.2015 р. № 650, т. 1 а.с. 141-142).

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву ТОВ "Кредо Солюшнс" про визнання договору іпотеки припиненим від 14.01.2015 р. вх. № 922 (т. 2 а.с. 1-4) просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Решта учасників судового процесу своїх представників у судове засідання не направили, доказів на виконання ухвали суду від 24.12.2014 р. не надали, причини неявки у судове засідання суду не повідомили.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

03.05.2007 р. між Відповідачем-1 та Третьою особою-1 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-1"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа-1 приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-1.

03.05.2007 р. між Відповідачем-1 та Третьою особою-2 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-2"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа - приймати, належним чином використовувати та повернути Позивачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-2.

03.05.2007 р. між Відповідачем-1 та Третьою особою-3 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-3"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа - приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-3.

03.05.2007 р. між Відповідачем-1 та Третьою особою-4 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-4"), згідно умов якого Відповідач-1 взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа - приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-4.

31.05.2007 року між АТ "УкрСиббанк" (назву змінено з Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства") та Корпорацією "АІС" (назва була змінена на Корпорація "Співдружність КОМП") було укладено договір іпотеки нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-1619, згідно умов якого Відповідач-2, з метою забезпечення наведених нижче зобов'язань, передає в іпотеку Відповідачу-1 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Разенкова, 14-А. Ринкова вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить 14 963 150,00 грн.

Згідно п. 1.2. Договору іпотеки, зазначена нерухомість була передана в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб перед відповідачем-1, зокрема: ТОВ "Автосервіс-Т" - усіх її зобов'язань, що виникли з Кредитного договору-1 в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути у майбутньому; ТОВ "Авто-Холдінг" - усіх її зобов'язань, що виникли з Кредитного договору-2 в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути у майбутньому; ТОВ "Інтер-Авто" - усіх її зобов'язань, що виникли з Кредитного договору-3 в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути у майбутньому; ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - усіх її зобов'язань, що виникли з Кредитного договору-4 в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2012 р. визнано юридичну особу - Корпорацію "Співдружність КОМП" (ідентифікаційний код юридичної особи 30712903, правонаступник Корпорації "АИС") банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві на підставі договору факторингу №39 Ф-Н від 04.12.2012 р. ПАТ "Сведбанк" відступив на користь ТОВ "Кредо Солюшнс" (Позивач) право вимоги до боржника - Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитними договорами № 54/07 від 05.12.2007 р. та 65/59765-КЛ від 05.12.2007р. а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитними договорами) своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до п. 4.3. договору факторингу сторони визначили загальний розмір заборгованості боржників, право вимоги повернення якої відступлено фактору в сумі 19 671 563,46 дол. США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату укладення цього договору становить 157 234 806,74 грн. та 180 425 982,54 грн. На підставі вказаного факту було внесено до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (ухвали Господарського суду Харківської області від 22.04.2013 р. у справі №5023/7064/11).

Після цього, вказує позивач, на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Українська факторингова група" кредитор відступив на користь ТОВ "Українська факторингова група" право вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008р., а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитним договором) своїх зобов'язань за кредитним договором, зокрема договором поруки № 605-П/08 від 30.12.2008 р., укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є банкрут. Відповідно до п. 1.2. даного договору факторингу сторони визначили, що за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008 р. відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту, наданою в доларах США, відповідно до даного договору в сумі 29 243 496.68 доларів США, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому договором про відкриття кредитної лінії, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 14 963 853,70 доларів США, право вимоги сплати неустойки (пені) встановленої договором про відкриття кредитної лінії, нарахованої та несплаченої станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 3 778 317,21 грн.

В решті, стверджує позивач, ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №21-У/13 від 22 жовтня 2013 року, укладеного з ТОВ "Кредо Солюшнс" відступило на користь Позивача право вимоги, що належало ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року. В зв'язку з цим було зобов'язано ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (ухвали господарського суду Харківської області від 09.04.2014 р. у справі №5023/7064/11).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2012 р. №5023/7064/11 було затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП". Вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" у розмірі 672541864,59 грн. були окремо внесені до реєстру вимог, як такі, що забезпечені заставою майна боржника (перша черга задоволення).

За твердженнями позивача Відповідачем-1 та третіми особами - 1, 2, 3, 4 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитними договорами - 1, 2, 3, 4 без згоди відповідача-2, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Відповідачем-1 та Третьою особою-1 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-1 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-1. якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-1:

- угодою про надання траншу від 11.12.2008р. до Кредитного договору-1 встановлено оплату Третьою особою-1 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-1;

- угодою про надання траншу від 23.01.2008р. до Кредитного договору-1 встановлено оплату Третьою особою-1 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 3.000,00 (три тисячі) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-1.

Відповідачем-1 та Третьою особою-2 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-2 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця. внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-2, якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-2:

- додатковою угодою №6 від 24.04.2008р. до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (2340,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- додатковою угодою №10 від 23.07.2008р. до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 11 325,60 (одинадцять тисяч триста двадцять п'ять) гривень 60 копійок, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- угодою про надання траншу від 11.12.2008р. до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2.

Відповідачем-1 разом з Третьою особою-4 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-4 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-4, якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-2:

- додатковою угодою №6 від 24.04.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (13000,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- додатковою угодою №13 від 15.10.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 15.000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 12.08.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 2.880,00 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 4633,46 (чотири тисячі шістсот тридцять три) долари США 46 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 3.861,39 (три тисячі вісімсот шістдесят один) долар США 39 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 4508,92 (чотири тисячі п'ятсот вісім) доларів США 92 цента, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4.

Наведені умови, як стверджує позивач, у Договорі іпотеки відображені не були і про їх узгодження Відповідач-2 повідомлений не був.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

За результатами дослідження матеріалів справи, обговорення усіх обставин справи заслуховування пояснень позивача, відповідача, всебічного та повного дослідження наданих учасниками судового процесу доказів, суд прийшов до висновку про відмову в позові у зв'язку з таким.

По-перше, право позивача не порушене.

У відповідності до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту порушення його прав та/або охоронюваних законом інтересів відповідним фактом збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця за спірним договором іпотеки нерухомого майна від 31.05.2007р. №1-1619 .

Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Матеріали справи свідчать, що позивач ТОВ "Кредо Солюшнс" був створений 03.05.2012р. тобто пізніше на п'ять років ніж було укладено спірний договір та пізніше на чотири роки ніж відповідачами та третіми особами було вчинено правочини (січень-грудень 2008р), котрі на його, позивача думку свідчать про збільшення кредиторських вимог до відповідача-2 та обсягу відповідальності відповідача-2 за спірним договором іпотеки нерухомого майна від 31.05.2007р. №1-1619 .

Відсутність позивача в момент вчинення сторонами відповідних правочинів означає відсутність можливості порушення прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача цими правочинами.

Крім того, суд зауважує, що позивач взагалі не надав доказів переходу до нього прав вимоги, котрі забезпечені спірним договором іпотеки нерухомого майна від 31.05.2007р. р.№1-1619. Так у матеріалах справи відсутній договір факторингу від 22.10.2013р. №21-У/13, на підставі якого відповідне право вимоги було, як стверджує позивач, передане йому ТОВ «Українська факторингова група». Відсутні також й інші договори про відступлення цього пава, які передували названому, і про існування яких позивач стверджує в позовній заяві. Позивачем не вказано, що заважало надати йому ці докази разом із позовною заявою або в процесі розгляду справи. Між тим, судом були створені позивачеві належні умови для реалізації своїх прав по наданню відповідних доказів та пояснень.

По-друге, позовні вимоги є незаконними, оскільки ґрунтуються на нормах права, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так позивач просить визнати договір іпотеки нерухомого майна від 31.05.2007р. №1-1619 припиненим на підставі частини першої ст.559 ЦК України (порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності).

Між тим, норма статті 559 ЦК України не поширюється на правовідносини майнової поруки (іпотеки, застави), оскільки остання є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в пункті 4.1.8. Постанови від 24.11.2014 року №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» вказав у застосуванні статті 559 ЦК України слід враховувати, що ця норма не поширюється на правовідносини майнової поруки (застави), яка є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання. Застава регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та Законами України "Про іпотеку" і "Про заставу". Підстави припинення майнової поруки безпосередньо врегульовано окремими нормами цивільного законодавства, а тому суд не може вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов'язання, - незалежно від ступеню їх подібності.

Такі обставини унеможливлюють визнання припиненим договору іпотеки нерухомого майна від 31.05.2007р. №1-1619 на підставі частини першої ст.559 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 16.10.2012р. у аналогічній справі №3-45гс12, в якій Суд, зокрема, вказав наступне: «на відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом».

Інших норм чинного законодавства України, а саме норм ЦК України, ГК України та норм спеціального Закону України «Про іпотеку» або інші ., які б давали правові підстави для визнання договору іпотеки припиненим внаслідок внесення без згоди іпотекодержателя змін до основного забезпеченого іпотекою зобов'язання, немає.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, як на підставу відмови в позові суд зазначає наступне.

Згідно п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що в даному разі судом встановлено, що ні право, ні охоронюваний законом інтерес позивача не порушені суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України і покладає їх на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 256, 559 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 11 Закону України "Про іпотеку", статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 03.03.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова