ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2015 р.Справа № 924/1947/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" с. Крушанівка, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл.

про стягнення 19209,01 грн. понесених збитків

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Гуменюк О.М.- представник на підставі довіреності №1-Д від 23.01.15р.

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 19209,01 грн. понесених збитків у зв'язку з поставкою товару неналежної якості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач на виконання умов договору купівлі-продажу сої №03/10-14 від 03.10.2014р. зобов'язаний був поставити товар у відповідності до ДСТУ4964:2008 соя. Якісні параметри та генетична чистота сорту обумовлювалися у протоколі №1 до договору, який є невід'ємною його частиною. Проте, після поставки товару, з'ясувалося, що відповідач порушив умови договору, оскільки куплений товар не відповідав вимогам, які були погоджені між сторонами. Зазначений товар був повернутий відповідачу та отримано нову партію товару, яка також не відповідала умовам протоколу №1.

При цьому позивачем були понесені витрати на послуги перевізника в сумі 9474,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату №201 від 13.01.2014р., актом здачі-приймання робіт №201 від 13.10.2014р. та в сумі 9684,61 грн., що підтверджується рахунком на оплату №201 від 13.01.2014р., актом здачі-приймання робіт №201 від 13.10.2014р., а також витрати на лабораторні дослідження в розмірі 50,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату №2970 від 11.10.2014р. Загальна вартість додаткових витрат понесена позивачем з вини відповідача складає 19209,01 грн., які просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI".

В додаткових поясненнях від 26.02.2015р. за вих. №11 позивач посилається на роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994р. №02-5/215, яким визначено, що необхідно враховувати те, що можуть мати місце випадки, коли сторони перебувають у договірних відносинах, але заподіяння шкоди однією із сторін іншій стороні не пов'язане з виконанням зобов'язання, що випливає з цього договору. За таких обставин, незалежно від наявності договору, при вирішенні спору слід керуватися нормами ЦК України та ГК України щодо відшкодування позадоговірної шкоди.

При цьому, посилаючись на ст. 1166 ЦК України позивач зазначає, що збитки, які заявлені до стягнення з відповідача по своїй правовій природі є позадоговірними. Звертає увагу, що відповідач визнав свою вину, оскільки здійснив заміну товару, проте не вжив усіх заходів для того, щоб позивач отримав товар згідно умов договору, а отримав його з порушенням.

З приводу оплати рахунку №202 від 15.10.2014р. повідомляє, що вказаний рахунок було оплачено двома частинами, а саме: 15.10.2014р. - на суму 8070,51 грн. та 29.10.2014р. - на суму 1614,10 грн. (копію платіжного доручення надає).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте у клопотанні від 05.03.2015р. за вих. №05 просить справу розглядати за відсутності представника у зв'язку з його перебуванням на розгляді іншої справи.

У поясненні від 05.03.2014р. позивач зазначає, що в телефонному режимі сторони уклали усну домовленість відповідно до якої відповідач не виїжджав на місце, зазначене в телеграмі, а погодився зменшити ціну за товар з однієї тони на 50,00 грн., тому висновок Державного центру сертифікації і експертизи зерна та продуктів його переробки не був зроблений. Також позивач стверджує, що в первинній документації відповідач визнав, що проданий товар був неякісним, оскільки обміняв його.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових відзивах від 10.02.2015р., 05.03.2015р. проти позову заперечує. Звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи на підтвердження факту неналежної якості товару долучено результати лабораторних досліджень (копію аналізної картки ТОВ „Волинь-зерно-продукт", згідно з якими у дослідних зразках є відхилення показників масової частки білка. Проте, відбір зразків для досліджень проводився позивачем самостійно за відсутності представника відповідача. В аналізній картці відсутні ідентифікаційні ознаки того, що саме предметом дослідження була соя придбана у відповідача. Аналізна картка містить багато незаповнених граф, зокрема відсутні відомості про договір, ким відібраний зразок, дата відбору зразка, номер зразка, вага зразка, номер накладної, зовнішній огляд партії та інші, що ставить її під сумнів як джерело доказування у справі.

Зазначає, що покупцем не було своєчасно повідомлено продавця про недоліки товару, не зупинено приймання товару та не запрошено продавця взяти участь у прийманні товару, як це передбачено інструкціями Держарбітражу.

Також звертає увагу суду на те, що наданий позивачем в якості доказу проект договору №03/10-14 купівлі-продажу сої від 03.10.2014р. відповідачем не погоджувався, на ньому відсутній підпис уповноваженого представника та печатка. Вказує, що наданий позивачем примірник договору містить відмінності від погодженого договору відповідачем, але разом з тим, відповідач не заперечує факт наявності договірних відносин купівлі-продажу сої. Вказує, що не погоджувались із відповідачем виправлення, які містяться у товарно-транспортній накладній №96110 від 09.10.2014р., зокрема щодо пункту розвантаження та вантажоодержувача - ПАТ „Володимир-Волинська птахофабрика".

Відповідач зазначає, що на виконання умов договору, видаткової та товарно-транспортної накладної №96110 від 09.10.2014р. ним було відвантажено зерно сої на загальну суму 166530,00 грн., якість якого підтверджується посвідченням про якість №1/10 Соя Технічні умови. ДСТУ 4964:2008 від 01.10.2014р. Жодних претензій щодо кількості та якості при відвантажені товару у позивача не було. За вказаний товар було перераховано грошові кошти, що є опосередкованим доказом якості товару (оплата за товар проводиться після отримання аналізів лабораторії).

Також акцентує увагу, що в договорі відсутні норми, які встановлюють зобов'язання з відшкодування збитків.

Відповідач стверджує, що позивачу було передано товар належної якості, тому твердження позивача про заподіяння йому збитків з вини відповідача є безпідставним.

В судовому засіданні, представник відповідача звертає увагу, що в товарно-транспортній накладній №96110 від 09.10.2014р. в графі "вантажоодержувач" стоїть печатка іншого підприємства - ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI плюс". Зазначає, що ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" товар назад не отримувало та повторної поставки не здійснювало, просить в позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" зареєстроване як юридична особа та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.11.2014 р. та Довідкою з ЄДРПОУ №688173 від 13.03.2013р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" зареєстроване як юридична особа та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ від 29.12.2014р.

03.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" (покупець) укладено договір купівлі-продажу сої №03/10-14 відповідно до умов якого продавець зобов'язується продати для покупця сою (сировину), надалі товар, згідно ДСТУ4964:2008 Соя. Технічні умови, врожаю 2014 року, в кількості 500 тонн, із відхиленням +/- 20%, що визначаються в товарно-транспортних накладних. Покупець зобов'язується викупити у продавця сою в об'ємі, обумовленому п. 1.1. даного договору за умови відповідності якісних параметрів і генетичної чистоти сорту, обумовлених у протоколі до даного договору (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Згідно з п. 1.3. договору об'єм, ціна на сою та умови її доставки встановлюються щодо кожної партії в залежності від якості (показник вологості, білка та інших показників) і зазначаються у додатку №1 до даного договору, підписаними сторонами, які є його невід'ємною частиною.

Якість товару, що постачається за даним договором повинна відповідати додаткам до даного договору, що є його невід'ємними частинами. Відповідність якості товару параметрам, обумовленим у додатках, визначається лабораторією покупця відповідно до місця поставки (п. п. 2.11, 2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору визначено місце поставки: 32376, с. Панівці, вул. Маршала Марченка, 1а, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область. У випадках зміни місця поставки, покупець попередньо письмово повідомляє про це продавця, надалі поставка здійснюється на умовах СРТ у відповідності до ІНКОТЕРМС 2010.

Об'єм і термін та місце поставки кожної партії узгоджується із представниками покупця, згідно специфікацій до даного договору, що являються невід'ємною частиною договору (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору продавець зобов'язується передати покупцю оригінали наступних документів на товар: товарно-транспортної накладної; накладної на товар; податкової накладної; завірена печаткою продавця копія свідоцтва про державну реєстрацію (або виписка з ЄДРПОУ), копія діючого свідоцтва платника ПДВ, завірена печаткою продавця.

Пунктами 3.6. 3.7. договору передбачено, що навантаження сої в автотранспорт здійснюється навантажувальними засобами та силами продавця. Перевезення товару здійснюється за рахунок покупця.

Згідно з п. 3.8. договору продавець зобов'язується надати пробну кількість товару з автомобіля для проведення аналізів лабораторією покупця за фізико-хімічними показниками (вологість, білок, сміттєва домішка) для прийняття рішення по погодженню умов та термінів поставки.

Ціна сої за одну тонну визначається специфікацією (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору покупець зобов'язується оплачувати вартість отриманої сої після отримання аналізів лабораторією і здійснюється покупцем в день фактичної поставки автомобіля, без вигрузки товару на склад покупця, згідно рахунку-фактури на завантажений товар у автотранспорті.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у випадку, якщо якість товару не відповідає умовам даного договору, покупець має право або відмовитись від прийняття такого товару або запропонувати переглянути ціну з огляду на ринкову вартість товару.

Продавець гарантує відповідність сої вимогам стандарту ДСТУ 4964:2008 (п. 9.5. договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін. Даний договір діє до моменту та вважається виконаним після виконання сторонами усіх своїх обов'язків за цим договором та додатковими угодами (протоколами) до нього. Даний договір діє до повного виконання даного договору, в будь-якому разі, не пізніше 31.12.2014р. (п.п. 7.1.-7.3. договору).

Вказаний договір підписано лише директором ТОВ „УТФ Зерно" та скріплено печаткою підприємства ТОВ „УТФ Зерно", однак сторони, позивач та відповідач, по факту приступили до його виконання. У письмовому відзиві від 05.03.2015р. відповідач не заперечує факт наявності між сторонами договірних відносин купівлі-продажу сої в редакції доданій до матеріалів справи позивачем, хоча звертає увагу, що наявний в матеріалах справи примірник договору містить відмінності від погодженого договору відповідачем.

Протоколом №1 до договору купівлі-продажу №03/10-14 від 03.10.2014р. сторони узгодили технічні умови (показники якості) поставленої сої урожаю 2014р.

Також 03.10.2014р. між сторонами підписана специфікація на олейне насіння сої №1 до договору, в якій визначено, що продавець і покупець відповідно до п. 1.2. договору купівлі-продажу №03/10 від 03.10.2014р. домовились, що продавець продає, а покупець приймає та оплачує грошовими коштами сою (сировину) у порядку і на умовах, передбачених договором та цим додатком. Специфікацією визначено кількість сої, що поставляється - 500,000 тонн, ціну - 4570,00 грн. та суму - 2285000,00 грн. Пунктом 2 специфікації визначено, що в інших випадках, що необумовлені в цьому додатку, діють умови договору.

В матеріалах справи наявна специфікація № 2 від 09.10.2014p. до договору купівлі-продажу №03/10 від 03.10.2014р., в якій визначено, що продавець продає, а покупець приймає та оплачує грошовими коштами сою (сировину) в кількості 36,440 тонн, за ціною 4520,00 грн. на загальну суму 164708,80 грн., а також протокол № 2 від 09.10.2014р. до договору купівлі-продажу №03/10 від 03.10.2014р., яким визначено технічні умови (показники якості) сої урожаю 2014р. Вказана специфікація та протокол підписані та скріплені печаткою лише з боку ТОВ "УТФ ЗЕРНО".

Згідно платіжного доручення №202 від 09.10.2014р. позивачем було перераховано на рахунок відповідача 166530,80 грн. в якості авансу за сою відповідно до договору №03/10-14 від 03.10.2014р. та рахунку №79 від 07.10.2014р.

Як вбачається із товарно-транспортної накладної №96 110 від 09.10.2014р. ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" було відвантажено ТОВ "УТФ ЗЕРНО" для ПАТ „Володимир-Волинська птахофабрика" 53,320 тонн сої вартістю 166530,80 грн. Вказано пункт завантаження: с. Крушанівка Кам'янець-Подільського району, а пункт розвантаження: м. Устилуг Волинської область. Перевезення здійснювалося автомобільним перевізником ПП Чорнопиським О.Я.

10.10.2014р. комісією ПАТ „Володимир-Волинська птахофабрика" складено акт про повернення автомобіля №33-80 з соєю, що поступила від постачальника ТОВ "УТФ ЗЕРНО", у зв'язку з невідповідністю поставленої сировини по якісним показникам, а саме, вміст сирого протеїну фактично складав 30,1 % (при нормі не менше 34,0%).

Телеграмою від 10.10.2014р. вих. №3 ТОВ "УТФ ЗЕРНО" повідомило ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI", що при визначенні якості сої лабораторією комбікормового заводу було визначено, що вміст сирого протеїну в сої складає 30,1 %, що не відповідає умовам укладеного договору. Позивач просив направити представника на адресу: Волинська область, м. Устилуг, вул. Володимирська, 3 для подальшого відбору проб зразків сої в незалежну лабораторію, або зменшити ціну товару. При цьому, посилався на висновок Державного центру сертифікації і експертизи зерна та продуктів його переробки.

Згідно товарно-транспортної накладної №96 від 10.10.2014р. вантаж (товар) мав бути переадресований в с. Крушанівка Хмельницької області, на склад ТОВ "АГРО-ЕКО XXI". Проте, у вказаній товарно-транспортній накладні, зазначено лише вантажовідправника - ТОВ "УТФ ЗЕРНО" та перевізника ФОП Чорнописький О.Я., наявні їх печатки. В графі вантажоодержувача відсутні будь-які відмітки.

Також в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №98 від 15.10.2014р., в якій у графі: „вантажовідправник" зазначено ТОВ "УТФ ЗЕРНО", в графі „вантажоодержувач" - ПАТ „Володимир-Волинська птахофабрика", вказано пункт завантаження: с. Крушанівка Кам'янець-Подільського району, пункт розвантаження: м. Устилуг Волинської область. Перевезення здійснювалося автомобільним перевізником ПП Чорнопиським О.Я. Будь-які відмітки, підписи та печатки ТОВ "АГРО-ЕКО XXI" в товарно-транспортній накладній відсутні.

Надання автомобільних послуг позивачу здійснювалося на підставі договору №8 на транспортно-експедиторські послуги від 08.10.2014р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Чорнопиським О.Я. (перевізник) відповідно до умов якого замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов'язання по здійсненню транспортного обслуговування вантажів автомобільним транспортом по території України.

ПП Чорнопиським О.Я. були надані позивачу автомобільні послуги за маршрутом: с. Крушанівка Хмельницької області - м. Устилуг Волинської області вартістю 9474,40 грн., за маршрутом: м. Устилуг Волинської області - с. Крушанівка Хмельницької області вартістю 9474,40 грн., за маршрутом: с. Крушанівка Хмельницької області - м. Устилуг Волинської області вартістю 9684,61 грн., про що свідчать акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №200 від 09.10.2014р. на суму 9474,40 грн., №201 від 13.10.2014р. на суму 9474,40 грн., №202 від 15.10.2014р. на суму 9684,61 грн.

Оплата наданих автомобільних послуг здійснювалася позивачем на підставі виставлених перевізником рахунків: №200 від 09.10.2014р., №201 від 13.10.2014р., №202 від 15.10.2014р.. які були оплачені згідно платіжних доручень: №203 від 09.10.2014р. на суму 9474,40 грн., №204 від 13.10.2014р. та №216 від 14.10.2014р. на загальну суму 9474,40 грн., №208 від 15.10.2014р. та №232 від 28.10.2014р. на загальну суму 9684,61 грн.

В матеріалах справи міститься аналізна картка складена ТОВ „Волинь-зерно-продкут" від 11.10.2014р., в якій встановлено, що зерно сої урожаю 2014р., поставлене ТОВ "УТФ ЗЕРНО", зразок з автомобіля 33-80 має незадовільний стан, запах невластивий. Зазначені показники: вологість 11,8%, масова частка білка 34,2%, смітна домішка 22,0%, зіпсовані зерна 20,0%, биті зерна, 13,4%, пошкоджені зерна 29,2%.

Також в матеріалах справи наявне посвідчення ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" про якість №1/10 Соя. Технічні умови. ДСТУ 4964:2008 від 01.10.2014р.

Позивач стверджуючи про те, що відповідачем був проданий товар неналежної якості, просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 19209,01 грн., які завдані з вини останнього та складаються із вартості додаткових автомобільних витрат та вартості лабораторного аналізу зерна сої.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом взято до уваги.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Згідно з абз. 2 п. 1 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994 року №02-5/215 (в редакції Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 року №04-5/239) вказано, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (стаття 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України). Наголошено, що помилковими є рішення окремих господарських судів, які при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань, посилаються на статтю 1166 ЦК України.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення збитків, зазначає, що такі збитки завдані йому з вини відповідача у зв'язку з поставкою зерна неналежної якості згідно умов договору купівлі-продажу сої №03/10-14 від 03.10.2014р. Таким чином, як стверджує позивач, йому були завдані збитки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язання. З огляду на зазначене, на спірні відносини поширюються положення чинного законодавства, які регулюють питання відшкодування договірних збитків.

Поряд з тим, позивачем, посилаючись на порушення відповідачем саме договірних зобов'язань, обрано спосіб захисту свого порушеного права із посиланням на норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок відшкодування позадоговірної шкоди.

При цьому, слід відрізняти такі правові поняття як договірні збитки та позадоговірні збитки, котрі різняться між собою як підставами виникнення так і підставами правового регулювання.

Зокрема, договірними збитками вважаються збитки, що завдані стороні у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, яке виникло з договору. В той час, як позадоговірні збитки мають абсолютний характер та є результатом вчинення протиправних дій однією особою щодо іншої за відсутності між ними договору або незалежно від наявних між ними договірних відносин.

Необґрунтованим є посилання позивача на п. 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994 року №02-5/215, з якого випливає, що відшкодування позадоговірної шкоди може мати місце у випадку, коли сторони перебувають у договірних відносинах, однак заподіяння шкоди, не пов'язане з виконанням договірних зобов'язань, оскільки мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем саме договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, й відшкодування збитків.

В силу ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Аналогічні положення містяться у ст. 224 ГК України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані збитки суб'єкту, права або інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані доходи, які управлена сторона одержала б в разі належного виконання зобов'язань або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України відшкодування збитків є господарською санкцією.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т. ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є вчинення правопорушення, що включає в себе певні елементи: протиправність поведінки особи; збитки як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками; вина особи, що заподіяла збитки. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Позивач стверджує, що збитки в розмірі 19209,01 грн., які складаються із вартості додаткових автомобільних витрат та вартості лабораторного аналізу зерна сої, завдані товариству з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" з вини відповідача, оскільки останнім було поставлено товар неналежної якості. Проте, таке твердження позивача спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.

Зокрема, як вбачається із п. 4.2. договору покупець зобов'язується оплачувати вартість отриманої сої після отримання аналізів лабораторією і здійснюється покупцем в день фактичної поставки автомобіля, без вигрузки товару на склад покупця, згідно рахунку-фактури на завантажений товар у автотранспорті. Отже, з умов договору слідує, що позивач зобов'язаний був здійснити лабораторний аналіз сої та лише після отримання результатів аналізу оплачувати вартість товару. Однак, незважаючи на положення договору, позивач на власний розсуд, без проведення лабораторних досліджень здійснив оплату та прийняв товар. Жодних претензій щодо кількості та якості при відвантажені товару у покупця не було. За таких обставин, враховуючи умови договору купівлі-продажу сої №03/10-14 від 03.10.2014р., доводи позивача про заподіяння йому збитків з вини відповідача у зв'язку з продажем товару неналежної якості є безпідставними. В даному випадку вина ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" відсутня.

Як вбачається із п. 1.1. договору продавець зобов'язався продати для покупця сою, згідно ДСТУ 4964:2008 Соя. Технічні умови, врожаю 2014 року.

При цьому, судом береться до уваги, що в матеріалах справи наявне посвідчення ТОВ "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" про якість №1/10 Соя. Технічні умови. ДСТУ 4964:2008 від 01.10.2014р.

З приводу посилання позивача на результати лабораторних досліджень ТОВ „Волинь-зерно-продукт", згідно з якими у дослідних зразках є відхилення показників масової частки білка, то суд вкотре акцентує увагу, що за умовами договору лабораторний аналіз сої повинен був здійснюватися покупцем - ТОВ "УТФ ЗЕРНО" до моменту здійснення оплати та вигрузки товару. Крім того, як вбачається з аналізної картки ТОВ „Волинь-зерно-продукт", відбір зразків для досліджень проводився за відсутності представника відповідача. Посилання позивача на те, що між сторонами в телефонному режимі була укладена усна домовленість, відповідно до якої відповідач не виїжджав для подальшого відбору проб зразків сої в незалежну лабораторію, а погодився зменшити ціну за товар з однієї тони на 50,00 грн. судом до уваги не береться, оскільки у господарському процесі належними та допустимими доказами відповідно до ст. 32 ГПК України є письмові докази. Крім того, враховується позиція відповідача, який заперечує проти укладення будь-яких усних домовленостей.

В аналізній картці також відсутні ідентифікаційні ознаки того, що предметом дослідження була соя придбана у відповідача згідно договору №03/10-14 від 03.10.2014р., відсутні відомості про дату відбору зразка, номер та вагу зразка, ким відібраний зразок, номер накладної, зовнішній огляд партії. Враховуючи зазначене, аналізна картка ТОВ „Волинь-зерно-продукт", на яку позивач посилається як на доказ продажу відповідачем неякісного товару не є належним та допустимим доказом по справі в розумінні ст. 32-34 ГПК України.

Також судом не можуть братися до уваги в якості належних доказів товарно-транспортні накладні №96 від 10.10.2014р. та №98 від 15.10.2014р. Зокрема, як стверджує позивач, у зв'язку з поставкою сої неналежної якості, згідно товарно-транспортної накладної №96 від 10.10.2014р. товар був переадресований на склад відповідача. Проте, у вказаній товарно-транспортній накладній зазначено лише вантажовідправника - ТОВ "УТФ ЗЕРНО" та перевізника - ФОП Чорнописький О.Я., наявні їх печатки. В графі вантажоодержувача відсутні будь-які відмітки. За таких обставин, товарно-транспортна накладна №96 від 10.10.2014р. не може слугувати доказом переадресації товару на склад відповідача.

За твердженням позивача, згідно товарно-транспортної накладної №98 від 15.10.2014р. відповідачем було відвантажено нову партію товару та вказує, що зазначений факт підтверджує вину ТОВ "АГРО-ЕКО XXI". Однак, як вбачається із вищевказаної товарно-транспортної накладної, у графі: „вантажовідправник" зазначено ТОВ "УТФ ЗЕРНО" (а не ТОВ "АГРО-ЕКО XXI"), в графі „вантажоодержувач" - ПАТ „Володимир-Волинська птахофабрика". При цьому, в товарно-транспортній накладній відсутні, будь-які відмітки, підписи та печатки ТОВ "АГРО-ЕКО XXI". З огляду на зазначене, товарно-транспортна накладна №98 від 15.10.2014р. не може бути доказом відвантаження товару відповідачем, що в свою чергу спростовує доводи позивача про те, що ТОВ "АГРО-ЕКО XXI" визнав свою вину, оскільки поставив нову партію товару.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що між сторонами 09.10.2014р. були підписані специфікація №2 та протокол №2, якими погоджено нову ціну товару та визначено інші технічні умови (показники якості) сої урожаю 2014р., оскільки вказані специфікація та протокол підписані та скріплені печаткою лише з боку ТОВ "УТФ ЗЕРНО".

При цьому, судом береться до уваги пояснення відповідача про те, що на виконання умов договору, видаткової та товарно-транспортної накладної №110 від 09.10.2014р. ТОВ "АГРО-ЕКО XXI" було відвантажено зерно сої, якість якого підтверджується посвідченням про якість №1/10 Соя Технічні умови. ДСТУ 4964:2008 від 01.10.2014р., що наявне в справи, а також те, що відповідач заперечує факт повернення йому зерна сої та повторну поставку товару позивачу.

Також незрозумілим є відмітка та відбиток печатки у товарно-транспортній накладній №96110 від 09.10.2014р. у графі "вантажоодержувач" ТОВ "Агро-Еко XXI плюс", с. Панівці, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область, оскільки відповідачем по справі є ТОВ "АГРО-ЕКО XXI", с. Крушанівка, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область.

Більш того, відповідно до п. 3.7. договору перевезення товару здійснюється за рахунок покупця, тобто позивача. Згідно з п. 4.2. договору обов'язок здійснювати лабораторний аналіз сої покладено також на покупця. Отже, саме недотримання позивачем умов договору, який на власний розсуд, без проведення лабораторних досліджень здійснив оплату та прийняв товар, призвело до понесення ним же додаткових витрат.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача, вину відповідача в заподіянні збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою і збитками, а також те, що збитки є результатом протиправної поведінки відповідача.

Крім того, як вбачається із умов договору купівлі-продажу сої №03/10-14 від 03.10.2014р., в останньому відсутні положення, які встановлюють зобов'язання відповідача з відшкодування збитків та будь-яких транспортних витрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на здійснений судом правовий аналіз приписів чинного законодавства, якими визначені правові підстави для відшкодування збитків особою, яка порушила прийняті на себе договірні зобов'язання, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності в діях ТОВ "АГРО-ЕКО XXI" складу цивільного правопорушення, а відтак відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку відшкодування витрат позивача в розмірі 19209,01 грн., які кваліфіковані останнім як збитки. За таких обставин, в позові необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 32-34, 44, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові товариства з обмеженою відповідальністю "УТФ ЗЕРНО" м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АГРО-ЕКО XXI" с. Крушанівка, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область про стягнення 19209,01 грн. понесених збитків відмовити.

Повне рішення складено 10.03.2015р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - 04205,м.Київ, пр-т Оболонський,30, офіс 287 (простим.);

3 - відповідачу-32390, Хмельницька обл.,Кам'янець-подільський р-н, с.Крушанівка,вул. Леніна,40. (за заявою).