ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.15р. Справа № 904/9765/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНЕ БЮРО ФРАНКЕ ІНТЕРНЕШЕНАЛ", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача:Чікіньова А.Д., дов. від 15.12.2014 року, представник; Гусєва К.В., дов. від 15.12.2014 року, представник;

від відповідача: Гільбурд Р.Ю., дов. № 68 від 27.11.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНЕ БЮРО ФРАНКЕ ІНТЕРНЕШЕНАЛ", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги частково визнає, не погоджується з твердженнями позивача в частині нарахувань по акту від 28.02.2014 року, оскільки замовлень на виконання послуг відповідачем не було надано, дата надання послуг сторонами не погоджувалась, а відтак в частині нарахувань по акту від 28.02.2014 року просить відмовити.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.02.2015 року до 24.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2015 року строк розгляду вирішення спору продовжено до 24.02.2015 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.02.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

06.07. 2012 року між ТОВ "ІНЖЕНЕРНЕ БЮРО ФРАНКЕ ІНТЕРНЕШЕНАЛ" (далі -Позивач) та ТОВ "Інтерпайп Україна" (далі - Відповідач) було укладено договір №EBFI.Ukr. 12-14 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець зобов'язується палати Замовнику інформаційні, інспекційні, консультаційні. сюрвеєрські послуги та послуги технічного аудит) (далі «ПОСЛУГИ»), а замовник зобов'язується оплатити послуги за ціною, на умовах та в складі, узгодженому) сторонами, що наведені в Додатках, які є невід'ємною частиною цього договору.

У підпункті 1.2 договору зазначено, що Додаток складається на кожен окремий вид послуг, доручений Позивачу, та включає наступні розділи:

- найменування продукції, що інспектується

- об'єм послуг та термін виконання;

- вартість послуг;

- строк надання послуг

Відповідно до п.п.3.10, 3.11 договору плата послуг по даному договору відбувається після завершення надання послуг та підписання сторонами Акту наданих послуг; Відповідач зобов'язаний сплатити всі підтверджені Актами наданих послуг рахунків на протязі 20(двадцяти) днів після підписання таких актів. Оплата відбувається в національній валюті України - гривні.

01 липня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було підписано Додаток 12 від 01.07.2013р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р.

30.11.2013 року між Позивачем та Відповідачем було підписано Акт здачі -приймання послуг №UKR13-00328 згідно Додатку №12 від 01.07.2013р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р. на суму 119 340,00 грн.

10.12. 013 року між Позивачем та Відповідачем було підписано Акт здачі - приймання послуг №UKR-00337 від 10.12.2013р. згідно Додатку №12 від 01.07.2013р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р. на суму 17 960,00 грн.

07.02. 2014 року Позивачем було виписано Додаток 15 від 07.02.2014р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р.

28.02. 2014 року Позивачем було виписано Акт здачі-приймання послуг №UKR-00045 від 28.02.2014р. згідно Додатку №15 від 07.02.2014р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р. та на суму 19 125,15грн., який не підписано відповідачем.

03.03.2014 року за результатами виконаних робіт згідно до Додатку 15 від 07.02.2014р. Позивачем було складено, а Відповідачем підписано фінальний інспекційний звіт.

29.10.2014 року Позивачем було направлено Відповідачу лист із проханням підписатита скріпити печаткою Додаток 15 від 07.02.2014р. до Договору №EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012р., акт здачі-приймання послуг №UKR14-00045 від 28.02.2014р. та Додаткову угоду №2 від 07.02.2014р. Даний лист було отримано представником Відповідача 31.10.2014р., про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень.

17.11.2014 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію із вимогою сплатити заборгованість у розмірі 156 425,15 грн. у 7-денний строк із дня отримання даної претензії. Претензія була отримана представником Відповідача 19.11.2014р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яка залишена відповідачем буз відповіді.

Доказів погашення заборгованості на час розгляду справи сторонами не надано.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши надані позивачем акти здачі приймання послуг, господарський суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за актом №UKR14-00045 від 28.02.2014р. на суму 19 125,15 грн. з огляду на наступне.

Умовами договору сторонами було узгоджено, що замовник зобов'язується оплатити послуги за ціною, на умовах та в складі, узгодженому сторонами, що наведені в Додатках, які є невід'ємною частиною цього договору, додаток складається на кожен окремий вид послуг, доручений Позивачу, та включає відповідні розділи.

Всі змін та доповнення до цього договору дійсні, якщо вони здійснені в письмові формі та підписані обома сторонами (п. 8.1. договору).

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем не доведено досягнення домовленості щодо найменування, об'єму, вартості та строку надання послуг, вказаних в специфікації №15-14 та акті №UKR14-00045 від 28.02.2014 року (не підписаних з боку відповідача). Суд не сприймає в якості належних доказів електронне листування надане позивачем, оскільки такий спосіб узгодження відповідних питань не передбачено умовами договору № EBFI.Ukr. 12-14 від 06.07.2012 року.

Надані позивачем документи, які на його думку свідчать про фактичне виконання послуг за актом № UKR14-00045 від 28.02.2014 року не можуть підтверджувати об'єму фактично наданих послуг та ціни, на яку їх надано. За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу задовольнити частково в розмірі 137300 грн.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що в разі порушення Відповідачем строків оплати послуг, він зобов'язаний сплатити Позивачу пеню за кожний день прострочення оплати в розмірі 0,3% від вартості несплачених в строк послуг, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення платежу.

За несвоєчасну оплату позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 12376,27грн.

Враховуючи недоведеність надання послуг позивачем на підставі акту №UKR14-00045 від 28.02.2014 року, господарський суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені за прострочення оплати по актами UKR13-00325 та UKR13-00337, яка складає 10 441,75 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 4292,23 грн. та інфляційних в розмірі 29 010,41 грн.

Перевіривши вищезазначені нарахування, господарський суд вважає за можливе задовольнити 3% річних в розмірі 3889,82 грн. та інфляційних в розмірі 26 048,73 грн., які нараховані на заборгованість за актами UKR13-00325 та UKR13-00337.

Таким чином, сума основного боргу в розмірі 137300грн. 3% річних в розмірі 3889,82 грн., інфляційних в розмірі 26 048,73 грн. та пені в розмірі 10 441,75 грн. підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (49005, вул. Пісаржевського, 1-а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне бюро Франке Інтернешенал" (49108, м. Дніпропетровськ, вул. Амурська, 55, ) суму основного боргу в розмірі 137300грн. 3% річних в розмірі 3889,82 грн., інфляційних в розмірі 26 048,73 грн., пені в розмірі 10 441,75 грн. та судового збору в розмірі 3553,60 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.03.2015 року.

Суддя С.В. Мартинюк