ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа № 6/79

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ремонтно-будівельне підприємство", смт. Кельменці Чернівецької області б/н від 31.01.2015 року

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.01.2015 року

у справі № 6/79

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, с. Вартиківці Кельменецького району Чернівецької області

до відповідача: Комунального підприємства "Ремонтно-будівельне підприємство", смт. Кельменці Чернівецької області

про: стягнення 112 284, 78 грн. заборгованості

від позивача : не з'явився;

від відповідача : не з'явився;

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.01.2015 року у справі № 6/79 (суддя Паскарь А.Д.) заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення строку на пред'явлення наказу господарського суду по справі № 6/79 до виконання - задоволено та поновлено пропущений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 строк на пред'явлення наказу господарського суду Чернівецької області від 29.12.2010 р. № 6/79 до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.01.2015 року у справі № 6/79, відповідач - Комунальне підприємство "Ремонтно-будівельне підприємство" - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на часткове добровільне виконання наказу в сумі 135,07 грн., проведену реорганізацію, в ході якої ліквідаційною комісією при розгляді заяви щодо повернення боргу згідно судового наказу та акта звірки від 11.08.2009 р. було досліджено бухгалтерські документи комунального підприємства "Ремонтно-будівельне підприємство" з метою підтвердження вказаної в заяві суми заборгованості 112284,78 грн. Однак підтверджень саме такої суми боргу в документації не було. Була встановлена заборгованість лише в сумі 87000 грн. Також, апелянт вважає відсутніми поважні причини пропуску строку на пред'явлення наказу до примусового виконання. Так, судовий наказ було повернуто стягувачу державним виконавцем 06.06.2011 року та роз'яснено про право повторного пред'явлення вказаного наказу до 06.06.2014 року. Підстави правильності прийняття в порядку ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" такої постанови стягувачем не було оскаржено, також протягом 4 років не стягувач не скористався своїм правом примусового виконання рішення суду. Окрім того, апелянт зазначає про те, що стягувач протягом майже 27 місяців (з 06.06.2011 року до 28.08.2013 року) за відсутності будь-яких перешкод мала можливість використати ефективні засоби юридичного захисту своїх порушених прав. І тільки протягом 9 місяців (з 28.08.2013 року по 06.06.2014 року) була вказана в заяві причина пропущення визначеного законодавством строку пред'явлення до виконання судового наказу. На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.01.15 р. у справі № 6/79, не конкретизуючи змісту рішення, яке він просить прийняти за наслідками апеляційного розгляду справи. Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 09.02.15 року, справу № 6/79 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії : Желіку М.Б. та Марку РІ.. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ремонтно-будівельне підприємство", на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.01.2015 р. у справі №6/79 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 24.02.15 р. на 10 год. 30 хв. В судове засідання 24.02.15 року представники сторін не з'явились, причин неявки суду не довели, хоч були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду спору, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'', у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне: як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.12.2010 з Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне підприємство» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договорами в сумі 112284,78 грн., державне мито в розмірі 1122,85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 2360 грн.. У відповідності до змісту рішення, зазначена заборгованість скаржника перед заявником виникла у 2008-2009 роках. На виконання вказаного рішення, 29.12.2010 р. позивачеві був виданий відповідний наказ. Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду закріплена також й в статті 129 Конституції України. Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 р. №5- рп/2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції «право на суд» розцінюється не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов'язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд). Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що реальне виконання рішення суду є невід'ємною складовою частиною зазначеного права та саме воно забезпечує відновлення права сторони спорі. З матеріалів справи вбачається, що заявник вживала заходів до реалізації свого права на примусове виконання судового рішення, і з вини скаржника судове рішення не було реально виконане у встановленому порядку, чим спростовується посилання скаржника. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконав служби Кельменецького районного управління юстиції від 06.06.2011 № 23839 Гуцул І. В. на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» наказ був повернутий стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. В пункті 3 зазначеної постанови стягувачеві роз'яснено, що виконавчий документ (наказ) може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 06.06.2014. Таким чином заявник вжив усіх достатніх та залежних від нього заходів для реального виконання судового рішення у встановлений строк, і таке рішення не було виконане виключно з вини скаржника. Не залежно від того, чи здійснював заявник реально підприємницьку діяльність, чи ні, суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що перебування заявника після цього у відпустці по догляду за дитиною є достатньою підставою для поновлення строку для пред'явлення наказу господарського суду до примусового виконання.

При цьому, посилання скаржника на те, що у нього було проведено реорганізацію, що ліквідаційною комісією не було документально підтверджено зазначеної суми заборгованості перед заявником не приймаються до уваги як такі, що спрямовані на ревізування рішення господарського суду, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.01.2015 р. у справі № 6/79 слід залишити без змін. Керуючись ст.ст. ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ремонтно-будівельне підприємство" залишити без задоволення, а ухвалу суду Чернівецької області від 27.01.2015 р. у справі № 6/79- залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Чернівецької області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 02.03.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.