ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 911/4917/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області
до 1) Ірпінської міської ради Київської області, Київська обл., м. Ірпінь 2) Приватного підприємства «Тієрра», Київська обл., м. Ірпінь
про визнання рішень та договору оренди недійсними, повернення земельної ділянки,
за участю представників:

прокуратури:Підяш О.С., посвідчення №028911;
відповідач 1:Семененко Ю.В., довіреність №01-20/3726 від 17.12.2014 року;
відповідач 2:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2014 року прокурор міста Ірпеня Київської області (позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Ірпінської міської ради Київської області (відповідач 1) та Приватного підприємства «Тієрра» (відповідач 2) про: - визнання недійсним рішення Ірпінської міської ради Київської області від 16.06.2009 року №3050-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра»; - визнання недійсним рішення Ірпінської міської ради Київської області від 04.12.2009 року №3924-79-V «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра» для проектування та будівництва авто сервісного комплексу» в м. Ірпінь, вул. Центральна; - визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,1500 га для проектування та будівництва автосервісного комплексу по вул. Центральній в м. Ірпені, укладений 29.09.2010 між Ірпінською радою та ПП «Тієрра» за №60 від 29.09.2010 з моменту його державної реєстрації; - зобов'язання ПП «Тієрра» повернути в комунальну власність Ірпінської міської ради земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером 01:01:150:0145, що розташована по вул. Центральна в м. Ірпінь, вартістю 68 391,97 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.01.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.01.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 05.02.2015 року.

05.02.2015 року через канцелярію господарського суду Київської області відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволені позову.

У судовому засіданні 05.02.2015 року представниками прокуратури та відповідача 1 було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2015 року суд продовжив строк вирішення спору та відклав розгляд справи на 05.03.2015 року.

Представник відповідача 2 у судове засідання 05.03.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача 2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача 2, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2007 року Ірпінською міською радою Київської області прийнято рішення №548-19-V «Про надання дозволу приватному підприємству «Тієрра» на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для проектування та будівництва авто сервісного комплексу в м. Ірпінь, по вул. Центральній». Даним рішенням надано дозвіл ПП «Тієрра» на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 1 500 м2 на умовах оренди.

Рішенням №1832-48-V від 02.06.2008 року «Про надання дозволу приватному підприємству «Тієрра» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна для проектування та будівництва автосервісного комплексу», погоджено ПП «Тієрра» місце розташування земельної ділянки площею 0,1500 га для проектування та будівництва автосервісного комплексу та надано дозвіл ПП «Тієрра» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років площею 0,1500 га в м. Ірпінь, вул. Центральна для проектування та будівництва авто сервісного комплексу.

Згідно рішення №3050-70-V від 16.06.2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» для проектування та будівництва авто сервісного комплексу за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна» Ірпінською Міською радою Київської області затверджено приватному підприємству «Тієрра» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, надано в оренду терміном на 5 років приватному підприємству «Тієрра» земельну ділянку площею 0,1500 га для проектування та будівництва авто сервісного комплексу в м. Ірпінь, вул. Центральна за рахунок земель запасу (зелені насадження) Ірпінської міської ради.

Рішенням №3924-79-V від 04.12.2009 року «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 року №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» для проектування та будівництва автосервісного комплексу за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна» внесено зміни до п. 2 рішення №3050-70-V від 16.06.2009 року та викладено його в наступній редакції: «надати в оренду терміном на 49 років приватному підприємству «Тієрра» земельну ділянку площею 0,1500 га для проектування та будівництва магазину по продажу меблів в м. Ірпінь, вул. Центральна».

Рішенням №4840-90-V від 25.06.2010 року «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 року №3050-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра» для проектування та будівництва автосервісного комплексу в м. Ірпінь, вул. Центральна» внесено зміни до п. 2 рішення №3050-70-V від 16.06.2009 року та викладено його в наступній редакції: «надати в оренду терміном на 49 років приватному підприємству «Тієрра» земельну ділянку площею 0,1500 га для проектування та будівництва автосервісного комплексу в м. Ірпінь, вул. Центральна за рахунок земель запасу (зелені насадження) Ірпінської міської ради» та скасовано рішення №3924-79-V від 04.12.2009 року «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 року №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» для проектування та будівництва автосервісного комплексу в м. Ірпінь, вул. Центральна».

29.09.2010 року на підставі вищезазначеного рішення семидесятої сесії п'ятого скликання Ірпінської міської ради (друге засідання) від 16.06.2009 року №3052-70-V між Ірпінською міською радою Київської області (орендодавець) та Приватним підприємством «Тієрра» (орендар) укладено договір оренди землі, зареєстрований у Ірпінському міському відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру «Київський обласний реєстраційний центр» за №60.

У позовній заяві прокурор зазначає, що вищезазначене рішення №3050-70-V від 16.06.2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» для проектування та будівництва авто сервісного комплексу за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна» та рішення №3924-79-V від 04.12.2009 року «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 року №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» для проектування та будівництва автосервісного комплексу за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна» Ірпінської міської ради прийняті з порушенням вимог законодавства, а тому повинні бути визнані судом недійсними.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення від №3050-70-V від 16.06.2009 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, крім випадків відмови власника розташованого на земельній ділянці нерухомого майна від її викупу або укладення договору оренди; використання земельних ділянок для користування надрами та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій); використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; перебування в користуванні земельних ділянок або розташованих на них будівель підприємств, установ та організацій, що належать до державної та комунальної власності, підприємств і громадських організацій у сферах культури і мистецтв (у тому числі національних творчих спілок); розміщення дипломатичних та прирівняних до них представництв іноземних держав і міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; будівництва та обслуговування лінійних об'єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, газопроводів, водопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, нафто- та газових терміналів, електростанцій тощо); проведення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду відповідно до закону; будівництва соціального та доступного житла; будівництва об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, що фінансується за рахунок державного чи місцевих бюджетів. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу.

У позовній заяві прокурор стверджує, що земельна ділянка площею 0,1500 га, що розміщена за адресою м. Ірпінь, вул. Центральна, до ділянок, які не підлягають продажу на конкурентних засадах, а тому, не могла передаватись в оренду інакше як з проведенням земельного аукціону.

Також прокурор вказує, що відповідачем 1, в порушення вимог ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, при передачі відповідачу 2 в оренду спірної земельної ділянки площею 0,1500 га, що розміщена за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна не було проведено земельних торгів.

Відповідно до абз. 3 п. 1 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Судом встановлено, що 12.06.2007 року Ірпінською міською радою Київської області прийнято рішення №548-19-V «Про надання дозволу приватному підприємству «Тієрра» на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для проектування та будівництва авто сервісного комплексу в м. Ірпінь, по вул. Центральній». Даним рішенням надано дозвіл ПП «Тієрра» на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 1 500 м2 на умовах оренди.

Тобто, рішення щодо надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Тієрра» було прийнято до 1 січня 2008 року, в зв'язку з чим, передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності могло здійснюватись без проведення земельних торгів (аукціонів).

Наступні рішення Ірпінської міської ради Київської області рішення №3050-70-V від 16.06.2009 року, №3924-79-V від 04.12.2009 року та №4840-90-V від 25.06.2010 року були похідними саме від цього першого рішення від 12.06.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором міста Ірпеня Київської області за заявленими вимогами та їх правовими підставами не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання незаконним акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, суд прийшов до висновку, що вимоги прокурора міста Ірпеня Київської області про визнання недійсними рішень Ірпінської міської ради Київської є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України №911/4441/13 від 13.08.2014 року.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відтак, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України №16/191 від 12.04.2010 р.

Приписами статей ст. 175, 173, 283 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Пунктом 6 цієї статті визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статей 123, 124 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Аналогічні положення містяться у ст. 16 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Зі змісту зазначених вимог Закону слідує, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. № 01-8/211, оспорюваний правочин стає недійсним внаслідок прийняття судового рішення, яке має зворотну силу у часі.

Враховуючи вищевикладене та те, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,1500 га для проектування та будівництва автосервісного комплексу по вул. Центральній в м. Ірпені, укладений 29.09.2010 між Ірпінською радою та ПП «Тієрра» за №60 від 29.09.2010 з моменту його державної реєстрації є похідною від позовних вимог про визнання недійсними рішень Ірпінської міської ради Київської області від 16.06.2009 року №3050-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра», від 04.12.2009 року №3924-79-V «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра» для проектування та будівництва авто сервісного комплексу» в м. Ірпінь, вул. Центральна та відмови у задоволенні судом вказаних первісних позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимоги про визнання недійсними рішень Ірпінської міської ради Київської області від 16.06.2009 року №3050-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра», від 04.12.2009 року №3924-79-V «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради від 16.06.2009 №3052-70-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тієрра» для проектування та будівництва авто сервісного комплексу» в м. Ірпінь, вул. Центральна.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про зобов'язання ПП «Тієрра» повернути в комунальну власність Ірпінської міської ради земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 01:01:150:0145 є необґрунтованою та такою, що непідлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VII Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 75, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 10.03.2015р.

Суддя Т.Д. Лилак