ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа № 920/1148/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 17.06.14 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2, м. Суми (вх. №515С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 04.12.14 року у справі № 920/1148/14

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Суми

до ФОП ОСОБА_3, м. Суми

про стягнення 42 334,23 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення 37760,00 грн. боргу, 1752,80 пені, 404, 78 грн. 3% річних, 2416,65 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 05.01.2014 року договору на поставку виробів медичного призначення №2.

Рішенням господарського суду Сумської області від 04.12.2014 року по справі №920/1148/14 (суддя Резніченко О.Ю.) в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 1687,68 грн. витрат за проведення експертизи по справі.

Позивач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на його необгрунтованість та незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 04.12.2014 року по справі №920/1148/14 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з відповідача всі судові витрати.

Як зазначає відповідач у своїй скарзі, суд першої інстанції необгрунтовано та невмотивовано відмовив позивачу у залученні до участі в цій справі, як третіх осіб на стороні відповідача, лікарських установ, яким, як кінцевим споживачам, поставлялися вироби медичного характеру від ФОП ОСОБА_3 (відповідача), а також - у встановленні факту розрахунків лікарських установ за поставлені вироби медичного призначення.

Позивач в ході судового розгляду справи надав суду першої інстанції копії накладних, які підтверджують, що товар, придбаний відповідачем у позивача (вироби медичного призначення), був в подальшому реалізований відповідачем кінцевим споживачам - лікарським установам Сумської області, які і провели оплату за цей товар постачальнику - ФОП ОСОБА_3 (відповідачу).

Однак, суд першої інстанції повернув копії документів, які підтверджують подальший рух товарів, придбаних відповідачем у позивача, зокрема - поставки товару в адресу лікарських установ Сумської області, з тих мотивів, що вказані обставини не відносяться до предмету спору.

В ході розгляду судом першої інстанції даної справи, позивачем було отримано від лікарських установ, яким ФОП ОСОБА_3 постачав вироби медичного призначення, придбані у ФОП ОСОБА_2, копії деяких платіжних документів, які свідчать про часткову оплату вартості цих товарів на рахунок ФОП ОСОБА_3, відкритий у банківській установі.

Однак, суд першої інстанції і ці документи, як докази, не прийняв до розгляду з тих мотивів, що вказані документи не відносяться до предмету спору.

Використання відповідачем факсиміле дійсно не було обумовлено сторонами у договорі №2 від 05.01.2014, і в ході судового розгляду відповідач зайняв позицію, що в нього взагалі не було такого факсиміле і він його не використовував.

Суд першої інстанції погодився з такою позицією відповідача, прийшовши до висновку про відсутність фактів поставки товарів за накладними, які зазначені у мотивованій частині рішення суду, на яких відповідач використовував факсиміле свого підпису.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач свого представника в засідання судової колегії не направив. До початку судового засідання від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи із посиланням на те, що вона знаходиться на лікарняному та неможливістю залучення іншого представника, а також необхідністю надання додаткових документів, котрі не були розглянуті судом першої інстанції.

Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечує, оскільки вважає, що зазначене клопотання заявлено з метою навмисного затягування розгляду справи, оскільки у зв'язку із хворобою представника ОСОБА_4, позивач - ФОП ОСОБА_2 мав можливість та повинен був прибути в судове засідання для надання пояснень щодо заявленої апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання представника позивача і враховуючи на те, що позивач та його представник були своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, а неявка представника позивача у засідання не є обставиною, що позбавляє судову колегію розглянути подану скаргу, оскільки позивач ФОП ОСОБА_2 мав можливість прибути в судове засідання для надання пояснень щодо заявленої апеляційної скарги. Причин неможливості прибути в судове засідання позивач не надав. За таких обставин та враховуючи встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає, що клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 37760 грн. боргу, 1752 грн. 80 коп. пені, 404 грн. 78 коп. 3% річних, 2416 грн. 65 коп. інфляційних витрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 05.01.2014 року договору на поставку виробів медичного призначення № 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач, на підтвердження факту поставки товару, надав наступні видаткові накладні: №№3 від 09.01.2014 р., 6 від 13.01.2014 р., 7 від 13.01.2014 р., 9 від 13.01.2014 р., 14 від 13.01.2014 р., 15 від 13.01.2014 р., 4 від 14.01.2014 р., 10 від 14.01.2014 р., 11 від 14.01.2014 р., 12 від 14.01.2014 р., 13 від 14.01.2014 р., 18 від 14.01.2014 р., 19 від 14.01.2014 р., 20 від 15.01.2014 р., 16 від 17.01.2014 р., 17 від 17.01.2014 р., 21 від 17.01.2014 р., 23 від 21.01.2014 р., 22 від 22.01.2014 р., 24 від 23.01.2014 р., 25 від 27.01.2014 р., 28 від 27.01.2014 р., 26 від 28.01.2014 р., 27 від 28.01.2014 р., 29 від 28.01.2014 р. (а.с. 64-88).

Однак, відповідач факт підписання видаткових накладних заперечував, в зв'язку з чим подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по справі.

19.08.2014 року господарський суд ухвалою призначив почеркознавчу експертизу по справі, в якій поставив питання про те, чи зроблені підписи на вищезазначених видаткових накладних ФОП ОСОБА_3

Від експертної установи надійшов лист, де зазначено, що досліджувані документи нанесені рельєфним кліше і являються факсимільним підписом.

20.10.2014 року господарський суд ухвалою призначив технічну експертизу документів.

У висновку експерта № 104 від 20.11.2014 року (а.с. 178-181) зазначено, що в вищезазначених видаткових накладних в графах "Отримав (ла)" підписи нанесені рельєфним кліше і являються факсимільним підписом.

Суд зобов'язував відповідача, у разі наявності, надати факсиміле, однак відповідач зазначив, що у нього відсутнє будь-яке факсиміле.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи. Основною відмінністю факсиміле від власноручного підпису є відсутність можливості стверджувати, що у відповідному документі виражена воля особи, чий підпис відтворено. Відповідно, використання аналога власноручного підпису можливе лише при наявності дієвого механізму встановлення достовірності документа, підписаного з використанням факсиміле.

Порядок оформлення первинних документів (в тому числі видаткових накладних) регулюється Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996) та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 (далі - Положення №88).

У ст. 9 Закону № 996 встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У зв'язку з цим у видатковій накладній варто вказувати посадових осіб, які її складають. Зазначення цих реквізитів дозволить у майбутньому визначити, чи мала право особа, що поставила факсимільний підпис на видатковій накладній, на вчинення таких дій.

Законом №996 застосування факсиміле для підпису первинних документів не передбачено. Зазначені документи підписуються особисто та/або із застосуванням електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Проте, відповідно до п. 2.5. Положення №88 документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу, символу або іншим механічним чи електронним способом посвідчення. Підписи осіб, відповідальних за складання первинних документів на обчислювальних машинах та інших засобах організаційної техніки, виконуються у вигляді паролю або іншим способом авторизації, що дає змогу однозначно ідентифікувати особу, яка здійснила господарську операцію.

Однак, згідно з п. 2.5 Положення №88, використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Має бути присутня угода сторін зі зразками власноручних підписів.

Проте, відповідно до п. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Тобто, як правомірно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, у разі використання факсимільного підпису сторони повинні були або у Договорі або у додатковій угоді до Договору письмово узгодити можливість такого підпису.

Таким чином, на сьогодні існує єдина можливість підтвердити факт отримання товару по Договору, використавши факсиміле - це здійснити погодження щодо можливості використання такого факсиміле, на якому мають стояти власноручні підписи представників сторін Договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у Договорі таке узгодження відсутнє, відповідач зазначає, що у нього відсутні будь-яке факсиміле, а представник позивача сам усно зазначив, що ні Договором, ні додатковими угодами сторони такого права не передбачали.

Також, позивачем не надано довіреностей або підпису повноважного представника відповідача, на отримання зазначено в позові товару.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про те, що оскільки видаткові накладні, якими позивач підтверджує факт поставки товару та факт виникнення боргу на суму 37760 грн., підписано за допомогою факсиміле, що встановлено експертизою по справі, без наявності відповідної угоди між сторонами, яка повинна бути у будь-якому випадку, вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами поставки товару та факту їх отримання з боку відповідача, а отже факт поставки товару позивачем відповідачу є недоведеним, тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу, пені, інфляційних та 3% річних є неправомірними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Сумської області від 04.12.14 року у справі №920/1148/74 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Сумської області від 04.12.14 року у справі №920/1148/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 05.03.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.