ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 р. Справа № 909/27/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., при секретарі судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", вул. Васильківська, буд. 34 корпус В, кімната 308, м. Київ,03022

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "Роднічок", вул. Шкільна, 3В, смт. Рожнятів, Івано-Франківська область, 77601

про стягнення заборгованості в сумі 468836,56 грн.

за участю представників сторін:

Від позивача: Ізмайлов Д.Л. - юрисконсульт, довіреність № 41 від 14.07.14,

Від відповідача: не з"явились,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Роднічок" заборгованості в сумі 468836,56 грн., в тому числі 422599,64 грн. основного боргу, 6240,38 грн. пені, 35539,13 грн. штрафу та 4457,41 грн. - 20% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.01.15 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.02.15. Ухвалою суду від 10.02.15 розгляд справи відкладено на 26.02.15.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. В обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу насіння №14 НК 18/КВСЯ від 25.07.14 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

Відповідач в засідання суду повторно не з"явився, про причини неявки не повідомив, витребуваних документів не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме ухвалами від 13.01.15 та 10.02.15 (доказ вручення ухвали від 10.02.15 міститься в матеріалах справи).

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до п.3.14 зазначеної постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо її явку судом визнано обов'язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст.43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

25.07.14 року між Позивачем (Продавцем) та Відповідачам (Покупцем) укладено договір купівлі-продажу насіння №14 НК 18/КВСЯ (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору в порядку, визначеному цим Договором, та на умовах відстрочення остаточної оплати на певний термін, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця насіння ( надалі - Товар), згідно специфікацій - додатків до Договору, які є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору документи, які Продавець повинен передати Покупцю на кожну партію Товару: видаткова накладна; податкова накладна; сертифікат якості; сертифікат відповідності; карантинний сертифікат.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 325391,28 грн., що підтверджується видатковою накладною №АІ000007890 від 05.08.14, а також довіреністю від 28.07.14 №2 на отримання товару (а.с.14-15).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ціни, загальна вартість, найменування Товару, вид обробки, одиниця виміру зазначаються у Додатку (ах). В ціну Товару входить вартість тари, упаковки, маркування.

Згідно п. 2.2. Договору, якщо на дату поставки товару ціна визначається в еквіваленті євро до гривні та вказується у гривні. Ціна товару може бути змінена продавцем в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із покупцем, у випадку зміни порядку та умов нарахування існуючих податків і зборів або інших змін у законодавстві, які вплинуть на вартість товару та порядок формування ціни на товар в період з дати підписання даного договору до дати поставки відповідної партії товару. Ціна товару також може бути змінена продавцем в односторонньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання євро до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання євро до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою). У випадку проведення часткової попередньої оплати за товар наступні оплати за договором у разі зміни в сторону зменшення міжбанківського курсу євро відносно гривні здійснюються за міжбанківським курсом євро, визначеним на день першої оплати. У випадку проведення часткової або повної попередньої оплати - ціна частини товару/партії товару, який відпускається покупцю, перераховується за ціною на день проведення попередньої оплати за нього.

Вартість товару розраховується за формулою та сплачується у гривні:

Х2=(Y2/Y1)*Х1, де

Х1 - вартість товару у національній валюті України на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою).

Y1 - міжбанківський курс придбання євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку на дату першого платежу за договором /або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою) з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів у розмірі 0,3%.

Y2 - міжбанківський курс євро до національної валюти України, визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню фактичних розрахунків по даному договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів у розмірі 0,3%.

Х2 - кінцева вартість товару у національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, - є фактичною загальною ціною товару за цим договором, яку покупець зобов'язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням п. 2.2. цього договору. При цьому ціна на товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків за даним договором із врахуванням комісії банків на обслуговування платежів у розмірі 0,3%.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті.

В даному випадку сторонами у належній формі досягнуто згоди щодо можливості зміни обумовленої ціни у визначених ними випадках та визначено спосіб перегляду ціни відповідно до формули, за якою вираховується зміна ціни. Чинне законодавство не містить прямого застереження про недійсність відповідної домовленості. Умови договору купівлі-продажу відповідають загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору (стаття 627 ЦК України) та положенням щодо вільного встановлення у договорі ціни як його умови (стаття 632 ЦК України). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 07.10.14 №910/763/13).

Відповідно до п.2.3. договору, покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 0% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку до договору або замовленні покупця не пізніше ніж за 7 днів до дати поставки відповідної партії товару. Решта вартості товару виплачується покупцем до 01.12.14 - 100% вартості партії товару отриманого покупцем. Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 01.12.14.

Однак, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов"язання, в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, у строк встановлений п.2.3. договору, і як наслідок, утворилась заборгованість у розмірі 325391,28 грн.

Позивачем, на підставі п.2.2. Договору, відкориговано суму основного боргу (ціну поставленого товару), яка згідно проведеного розрахунку (16,1784/12,4582 *325391,28 грн.), на підставі даних, вказаних на сайті www.udinform.com. (наявні в матеріалах справи) складає 422599,64 грн.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов»язань.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищенаведене та всі обставини справи, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 422599,64 грн. заборгованості за поставлену продукцію з врахуванням коригування обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Також обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення 6240,38 грн. пені, 35539,13 грн. штрафу та 4457,41 грн. - 20% річних, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив иконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.4. договору, у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у договорі, покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати до моменту повної оплати , а також 20% річних від простроченої суми. Крім того, у разі порушення покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від суми неоплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару (п. 6.5. договору).

Судом перевірено правильність нарахування 20% річних, пені та штрафу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, до стягнення підлягають 422599,64 грн. основного боргу, 6240,38 грн. пені, 35539,13 грн. штрафу та 4457,41 грн. - 20% річних.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 9376,73 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 121, 124 Конституції України, ст.ст.174, 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625 629, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Роднічок" про стягнення заборгованості в сумі 468836,56 грн. задоволити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Роднічок" (вул. Шкільна, 3В, смт. Рожнятів, Івано-Франківська область, 77601, код 37983204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (вул. Васильківська, буд. 34 корпус В, кімната 308, м. Київ,03022, код 38948033) - 422599 (чотириста двадцять дві тисячі п"ятсот дев"яносто дев"ять) грн. 64 коп. основного боргу, 6240 (шість тисяч двісті сорок) грн. 38 коп. пені, 35539 (тридцять п"ять тисяч п"ятсот тридцять дев"ять) грн. 13 коп. штрафу, 4457 (чотири тисячі чотириста п"ятдесят сім) грн. 41 коп. - 20% річних та 9376 (дев"ять тисяч триста сімдесят шість) грн. 73 коп. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.15

Суддя Цюх Г.З.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

__________помічник судді Шунтов О.М. 03.03.15