ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 918/2017/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали справи за позовом Рівненської міської ради (далі - Рада) до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 20 по вулиці Шевченко, м. Рівне "Затишне" (далі - Об'єднання) про внесення змін до договору,

за участі представників:

позивача: Горчак Ю.П. за дов. від 6 січня 2015 року № 08-6,

відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2014 року Рада звернулася до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 березня 2012 року між нею та Об'єднанням був укладений договір оренди № 00360, за умовами якого Рада для будівництва і обслуговування житлового будинку передала відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку, розташовану у місті Рівному по вулиці Шевченка, 20. Вказаною угодою нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки була визначена на рівні 616 263 грн. 75 коп., а орендна плата - 554 грн. 64 коп., що становить 0,09 % від нормативної грошової оцінки. У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким було передбачено мінімальний розмір орендної плати за землі державної та комунальної власності у розмірі не менше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, Радою був проведений перерахунок орендної плати та встановлений її розмір на рівні 19 610 грн. 08 коп., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки вищезазначеної земельної ділянки, яка складає 653 669 грн. 26 коп. Оскільки спірним договором було передбачено перегляд розміру орендної плати у зв'язку зі змінами нормативної грошової оцінки, а відповідач ухиляється від внесення відповідних змін щодо збільшення розміру орендної плати у цей правочин, Рада, посилаючись на статті 632, 651, 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 201, 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 21, 30 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон), просила суд внести зміни до пункту 5 та абзацу 1 пункту 9 укладеного між сторонами спірного договору оренди, і викласти їх у наступній редакції:

"…пункт 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 653 669 (шістсот п'ятдесят три тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн. 26 коп., - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 1 квітня 2014 року".

"…абзац 1 пункту 9. За оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 19 610 (дев'ятнадцять тисяч шістсот десять) грн. 08 коп., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку 02-17/154-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу № 10 від 26 травня 2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки.

Орендар зобов'язується вносити орендну плату за новими ставками з 1 квітня 2014 року".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 29 грудня 2014 року порушено провадження у справі № 918/2017/14 та призначено її до розгляду на 14 січня 2015 року.

Ухвалою суду від 14 січня 2015 року розгляд справи відкладено на 28 січня 2015 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2015 року розгляд справи відкладено на 25 лютого 2015 року.

У судовому засіданні 25 лютого 2015 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач явку свого повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, проте надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З аналізу приписів вказаної норми вбачається, що у разі нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. У той же час доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.) можуть бути відхиленні, оскільки такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1-5 статті 28 ГПК України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова).

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки представник відповідача у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначив поважних причин неможливості розгляду даної справи без його участі, не надав доказів, які б свідчили про поважність обставин, які перешкоджають його участі у судовому засіданні 25 лютого 2015 року, не вказав причин неможливості його заміни, явка представника Об'єднання у судове засідання обов'язковою не визнавалась, а представник позивача у судовому засіданні 25 лютого 2015 року надав усні пояснення по суті цього спору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Слід також зазначити, що чергове відкладення розгляду справи спричинить до виходу за межі встановленого статтею 69 ГПК України граничного строку вирішення вказаного господарського спору, а в процесі розгляду справи жодною із сторін не було подано до суду заяву про продовження такого строку.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що Об'єднанню надавалося достатньо часу для залучення до розгляду справи інших представників, а також для подання письмових пояснень та додаткових документів, явка його уповноваженого представника у судове засідання обов'язковою не визнавалась, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, а чергове її відкладення спричинить до виходу за межі встановленого законом строку вирішення цього спору, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2012 року між Радою та Об'єднанням був укладений договір оренди № 00360, за умовами якого позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться у місті Рівному по вулиці Шевченка, 20 (а.с. 9-10).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками цих юридичних осіб та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 квітня 2012 року № 00360.

За пунктом 2 цієї угоди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1 141 м2 за рахунок земель житлової та громадської забудови. Кадастровий номер - :01:026:0200.

Пунктом 5 даного правочину передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 616 263 грн. 75 коп. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 04-09/20 виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 23 лютого 2012 року.

За умовами пункту 9 цього правочину за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 554 грн. 64 коп., що становить 0,09 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 04-09/20-1, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 1 січня 2012 року. Сторони погоджуються, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Радою рішення про надання земельної ділянки в оренду.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації (пункт 10 Договору).

У пункті 8 цього договору сторони погодили, що останній укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом приймання - передачі (пункт 20 договору).

Судом встановлено, що на виконання вказаного положення спірної угоди між сторонами було підписано відповідний акт приймання - передачі земельної ділянки в оренду (а.с. 14).

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

За статтею 1 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За частиною 2 статті 21 Закону розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Розмір орендної плати не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти, електричні підстанції, електричні мережі) - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Судом встановлено, що з метою приведення рішень Ради у галузі земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства 4 липня 2013 року позивачем було прийнято рішення від № 3122 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Рівного" (а.с. 8).

Вказаним рішенням, яке на час розгляду даної справи не скасовано, у встановленому законом порядку не визнано недійсним та є чинним, крім іншого, було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки міста Рівного, введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста Рівного з 1 січня 2014 року та установлено, що нормативна грошова оцінка земель міста Рівного підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства.

Рішенням контрольної комісії Ради з питань встановлення розмірів орендної плати за землю, оформленим протоколом засідання даної комісії від 26 травня 2014 року № 10 (а.с. 36) було встановлено розміри орендної плати за земельні ділянки юридичним особам та підприємцям в рік згідно доданого списку у кількості 24 (а.с. 44).

Відповідно до додатку до вказаного рішення "Перелік об'єктів, які подаються на комісію по встановленню розмірів орендної плати " розмір орендної плати, встановленої для орендованої відповідачем земельної ділянки, що знаходиться у місті Рівному по вулиці Шевченка, 20, було встановлено на рівні 19 610 грн. 08 коп. У матеріалах даної справи наявна копія розрахунку № 02-17/154-1, яким був визначений даний розмір орендної плати (а.с. 17).

Враховуючи дані обставини, листом від 3 червня 2014 року № 08-1441 Рада звернулася до Об'єднання з пропозицією укласти додатковий договір до спірної угоди щодо збільшення розміру орендної плати за орендовану відповідачем земельну ділянку. До цієї пропозиції позивачем було долучено проект зазначеної додаткової угоди, відповідно до якого Об'єднанню було запропоновано внести зміни до вищенаведеного договору оренди землі та викласти його окремі пункти в наступній редакції:

"…пункт 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 653 669 (шістсот п'ятдесят три тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн. 26 коп., - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 1 квітня 2014 року".

"…абзац 1 пункту 9. За оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 19 610 (дев'ятнадцять тисяч шістсот десять) грн. 08 коп., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку 02-17/154-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу № 10 від 26 травня 2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки.

Орендар зобов'язується вносити орендну плату за новими ставками з 1 квітня 2014 року".

У той же час відповідач у встановленому законом порядку проект вказаного додаткового договору не розглянув, оферту позивача не акцептував, протоколу розбіжностей на адресу Ради не надіслав та не повідомив позивача про причини таких своїх дій.

Відповідно до пункту 13 укладеного між сторонами договору оренди землі від 14 березня 2012 року № 00360 розмір орендної плати може змінюватись орендодавцем в односторонньому порядку. Пропозиції про перегляд розміру орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на квартал і розглядаються відповідно до законодавства. Зміна розміру орендної плати при її індексації проводиться без внесення змін до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, зміни нормативної грошової оцінки земель у місті Рівному та зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначеної законодавством.

Пунктом 34 вказаного договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених пунктом 13 цього договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

Слід також зазначити, що вищезазначені положення спірного договору узгоджуються з нормативними приписами чинного законодавства.

Так, за частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 30 Закону встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина 2 даної статті).

Частиною 3 статті 653 встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).

Як було зазначено вище, статтею 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що річна сума платежу за оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що розмір орендної плати, який запропоновано позивачем, визначено у межах граничних розмірів платежу за оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності, передбачених статтею 288 Податкового кодексу України. Даний розмір також узгоджується з приписами статті 21 Закону.

Оскільки сторонами у договорі оренди землі від 14 березня 2012 року № 00360 передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 грудня 2010 року у справі № 27/15-10, від 23 травня 2011 року у справі № 7/105-10 (30/234-09), від 4 липня 2011року у справі № 41/81пд.

Відповідно до статі 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін. Проте зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Враховуючи, що запропонований позивачем розмір орендної плати за спірну земельну ділянку визначено у межах граничних розмірів такого платежу, передбачених статтею 288 Податкового кодексу України, і такі зміни умов договору зумовлені імперативними приписами чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовна вимоги Ради про внесення змін до спірного договору в частині збільшення розміру орендної плати за користування вищезазначеною земельною ділянкою є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

У той же час, як вже було зазначено, частиною 3 статті 653 встановлено, що коли договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Зі змісту даної норми вбачається, що спірне зобов'язання відповідача змінюється лише з моменту набрання рішенням суду про його зміну законної сили. Проте зміна такого зобов'язання у ретроспективі в судовому порядку чинним законодавством не передбачена.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

З огляду на те, що зміни до спірного договору в частині зобов'язання Об'єднання вносити орендну плату за новими ставками набирають чинності з дня набрання сили рішення суду у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Ради в частині внесення змін у спірний договір щодо зобов'язання відповідача вносити орендну плату за новими ставками з 1 квітня 2014 року.

За змістом частини 1 статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, судовий збір покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Водночас якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

З огляду на вищезазначені приписи суд дійшов висновку про розподіл між сторонами судового збору у рівних частинах.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Внести зміни до пункту 5 та абзацу 1 пункту 9 договору оренди землі від 14 березня 2012 року № 00360, укладеного між Рівненською міською радою і об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку № 20 по вулиці Шевченко, м. Рівне "Затишне" та зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у місті Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 квітня 2012 року № 00360, виклавши їх у наступній редакції:

"…пункт 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 653 669 (шістсот п'ятдесят три тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн. 26 коп., - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 1 квітня 2014 року".

"…абзац 1 пункту 9. За оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 19 610 (дев'ятнадцять тисяч шістсот десять) грн. 08 коп., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку 02-17/154-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу № 10 від 26 травня 2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки".

Стягнути з об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 20 по вулиці Шевченко, м. Рівне "Затишне" (33013, місто Рівне, вулиця Шевченко, будинок 20, ідентифікаційний код: 36416452) на користь Рівненської міської ради (33028, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 12А, ідентифікаційний код: 34847334) судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 2 березня 2015 року

Суддя Є.В. Павленко