номер провадження справи 11/4/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 Справа № 908/68/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрпромснаб» (пр. Маяковського, буд. 11, кв. 75, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ),

до відповідача: Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»-Металургійний завод» (вул. Івана Ткаченка, буд. 122, м. Донецьк, Донецька область, 83062, ) в особі Філії «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-Металургійний завод» (вул. Івана Ткаченка, буд. 141, м. Донецьк, Донецька область, 83062, тел. , код. ),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: Пащенко А.С. - дов. №28/15 від 23.02.2015;

від відповідача: не з'явився;

про: стягнення 53430,96 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрпромснаб» про стягнення з Філії «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-Металургійний завод» 53430,96 грн., які складаються з основного боргу в сумі 40459,21 грн., 3003,92 грн. пені, 1269,01 грн. річних та 8698,82 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою від 06.01.2015р. порушено провадження по справі, призначені час і дата судового засідання, сторони зобов'язані надати документи та вчинити дії, необхідні для всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому підставою виникнення спору зазначає порушення відповідачем умов договору поставки № від 17.06.2013р. в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару. Заборгованість за договором на момент звернення до суду з позовною заявою складає 40459,21 грн. Тривала затримка оплати вартості поставленої продукції слугувала підставою для нарахування сум пені, річних та втрат від інфляції. Разом з цим, позивач просить судові витрати, пов'язані із розглядом справи, віднести на відповідача.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву та витребувані докази не надав, акт звіряння взаємних розрахунків, направлений на його адресу позивачем, не підписав. В судове засідання повноважного представника не направив. На адресу суду надійшло клопотання в якому відповідач просить розглядати справу без участі його повноважного представника, а у випадку прийняття рішення відстрочити його виконання на пів року. За таких обставин, справа розглядається в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в матеріалах справи документами та за відсутністю повноважного представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

17 червня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрпромснаб» (постачальник) і приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» -Металургійний завод» в особі Філії «Металургійний комплекс» Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» (покупець) був укладений договір поставки № , відповідно до пункту 1.1 якого позивач прийняв на себе зобов'язання передати, а відповідач прийняти і оплатити згідно з умовами даного договору продукцію виробничо-технічного призначення (товар). Номенклатура, кількість, ціна, строк і умови поставки товару обумовлюються сторонами у додатку та/або додатковій угоді, які є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 8.1 договору встановлений термін його дії до 31.12.2013р. Додатковою угодою № 6 від 27.12.2013р. термін дії договору було подовжено до 31.12.2014р.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 3.3 договору по факту відвантаження товару постачальник надає покупцю наступні документи: рахунок - 1 екз.; видаткову накладну (товарно-транспортну накладну) при відвантаженні вантажним автомобільним транспортом - 1 екз.; залізничну квитанцію про приймання вантажу і акт приймання-передачі при відвантаженні залізничним транспортом - 1 екз.; сертифікат якості та/або технічний паспорт - 1 екз.; інші спеціальні документи.

Умови і місце фактичної поставки (передачі) товару оговорюється сторонами в додатку та /або додатковій угоді. Вантажоодержувачем товару є покупець, якщо інше не оговорено в додатку та /або додатковій угоді. Момент переходу права власності на товар визначається у відповідності з умовами поставки.

Згідно з п. 3.1 договору ціна товару, визначена у додатку та/або додатковій угоді, відповідає рівню звичайних цін.

17.10.2013р. сторонами підписано додаткову угоду № 4 до договору, згідно з якою постачальник зобов'язався поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення, а саме: мітлу березову у кількості 4420 шт. на суму 12818,00 гри. та віник сорго вищий сорт у кількості 2000 шт. на суму 14160,00 грн.

Обумовлена кількість товару була відвантажена відповідачу за видатковими накладними № 22 та № 23 від 22.10.2013р. Факт отримання товару підтверджується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 3910 від 22.10.2013р. та підписами уповноваженої особи на видаткових накладних.

Разом із передачею товару позивачем було виставлено відповідачеві рахунок на оплату № 28 на суму 14133,60 грн., та рахунок на оплату № 27 на суму 18240,00 грн.

Загальна вартість поставленого на підставі додаткової угоди № 4 від 17.10.2013р. товару склала 32373,60 грн., в т.ч. ПДВ - 5395,60 грн.

26.11.2013р. між сторонами підписана додаткова угода № 5 до договору, згідно з якою постачальник зобов'язався поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення: мітлу березову у кількості 2500 шт. на суму 7250,00 грн. та віник сорго вищий сорт у кількості 1800 шт. на суму 12744,00 грн.

Товар був поставлений № 2 від 13.01.2014р. отримання товару підтверджується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 54 від 10.01.2014р. та підписом уповноваженої особи на видатковій накладній.

Разом із передачею товару позивачем було виставлено відповідачеві рахунок на оплату № 45 на суму 23992,80 грн.

Загальна вартість поставленого на підставі додаткової угоди № 5 від 26.11.2013р. товару становить 23992,80 грн., в т.ч. ПДВ - 3998,80 грн.

Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обов'язок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що покупець проводить оплату товару шляхом прямого перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати його поставки і отримання покупцем рахунку, якщо інше не оговорено в додатку та/або додатковій угоді. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

Таким чином, товар, поставлений за додатковою угодою № 4 від 17.10.2013р. мав бути оплаченим до 22.11.2013р., а за додатковою угодою № 5 від 26.11.2013р. - до 12.02.2014р.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару, належним чином не виконав, частково оплатив товар, поставлений за видатковою накладною № 2 від 13.01.2014р., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за договором поставки № від 17.06.2013р. в сумі 40459,21 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями про сплату існуючої заборгованості, проте дані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за нанесені одна одній збитки у відповідності із діючим законодавством і даним договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також, у відповідності до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.2 договору у випадку порушення строків оплати фактично поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За порушення строків оплати товару позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 3003,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не передбачено договором.

За порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача річні в сумі 1269,01 грн. та 8698,82 грн. втрат від інфляції.

Суми пені, 3% річних та втрат від інфляції ретельно перевірені в судовому засіданні, розрахунок здійснено вірно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 40459,21 грн., 3003,92 грн. пені, 1269,01 грн. річних та 8698,82 грн. втрат від інфляції позивачем заявлені правомірно та обґрунтовано, підтверджені зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати, слід віднести на відповідача, оскільки спір саме з його вини доведено до судового вирішення.

Клопотання Філії «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-Металургійний завод» про надання відстрочки виконання рішення на шість місяців не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід застосовувати положення ст. 121 Господарського процесуального Кодексу України.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема вчинення ним дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості.

Норми Господарського процесуального кодексу України не визначають переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України. За наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити або розстрочити його виконання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач надав Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 651 від 26.09.2014р., згідно з яким, проведення антитерористичної операції в районі місцезнаходження відповідача для нього є обставиною непереборної сили починаючи з 01. серпня 2014 року. Між тим, слід зазначити, що обов'язок виконання зобов'язань за договором поставки № від 17.06.2013р. виник 22.11.2013р. та 12.02.2014р. Інших доказів наявності обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у строки та у спосіб встановлений в рішенні суду, відповідачем не надано.

В силу вищенаведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для відстрочення виконання рішення. Також, слід зазначити, що скрутний фінансовий стан (який, до речі, відповідачем не доведений жодним доказом) не є такою виключною обставиною. За наявності належних доказів відповідач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про надання відстрочки/розстрочки виконання рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85, 121 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-Металургійний завод» (вул. Івана Ткаченка, буд. 122, м. Донецьк, Донецька область, 83062, ) в особі Філії «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-Металургійний завод» (вул. Івана Ткаченка, буд. 141, м. Донецьк, Донецька область, 83062, код. ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрпромснаб» (пр. Маяковського, буд. 11, кв. 75, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ) 40459 (сорок тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 21 коп. основного боргу, 3003 (три тисячі три) грн. 92 коп. пені, 1269 (одну тисячу двісті шістдесят дев'ять) грн. 01 коп. річних, 8698 (вісім тисяч шістсот дев'яносто вісім) грн. 82 коп. втрат від інфляції та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В засіданні 25.02.2014р. оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 26.02.2014р.

Суддя С.А.Гончаренко