РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015Справа №910/29324/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ БЕЗПЕКИ-К"

до товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛСТРОЙ"

про стягнення 232 213,41 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Кравченко А.Р.(дов. від 01.01.2015)

Від відповідача: Гаджук П.П.(дов. від 14.02.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у зв"язку з неналежним виконанням умов договору підряду № 03/10-06 від 03.10.2011 у розмірі 232 213,41 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.12.2014 порушено провадження у справі №910/29324/14 та призначено до розгляду на 20.01.2015.

20.01.2015 в судовому засіданні оголошено перерву на 22.01.2015, а 22.01.2015 - на 05.02.2015 для подання додаткових доказів.

В судове засідання 05.02.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 19.02.2015, потім оголошено перерву на 03.03.2015.

В судове засіданні 03.03.2015 прибули представники позивача, відповідача і дали пояснення по справі.

Представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача подав суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Суд прийняв дану заяву.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, вислухавши представників позивача, відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2011 між ТОВ «СИСТЕМИ БЕЗПЕК-К» (далі - позивач, підрядник) та ТОВ «СОЛСТРОЙ» (далі - відповідач, генпідрядник) укладено Договір підряду № 03/10-06 (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що позивач зобов'язується організувати та виконати повний комплекс робіт з використанням власних матеріалів та обладнання, необхідних для введення об'єкту «Торговельно-складський комплекс з офісними приміщеннями та парковкою на перетині вулиці Академіка Заболотного та Столичного шосе в Голосіївському районі м. Києва» в експлуатацію, а саме:

- проект виконання робіт з вогнезахисту металевих конструкцій;

- вогнезахист несучих металевих конструкцій;

- очистка, ґрунтування, нанесення вогнезахисного покриття металевих конструкцій - 6 000 м.кв.

Невід'ємною частиною Договору є: Додаток № 1 Розрахунок договірної ціни (далі - Додаток № 1).

01.12.2011 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (далі Додаткова угода).

Згідно Додаткової угоди сторони збільшили вартість робіт за Договором, що становила 1 474 745,00 грн. (один мільйон чотириста сімдесят чотири тисячі сімсот сорок п'ять гривень).

Пунктом 2.1. Договору встановлено термін виконання робіт з 05.10.2011 по 30.10.2011.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що терміни виконання робіт можуть бути змінені. Додатковою угодою продовжено виконання робіт за Договором строком до 30.04.2012.

Відповідно до п. 4.2. Договору, відповідач приймає роботи, у наступному порядку: позивач пізніше 25 числа звітного місяця подає відповідачу Акт приймання - передачі виконаних робіт, а відповідач розглядає і підписує Акт протягом 5 днів з дати отримання, або надає мотивувальну відмову.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи на загальну суму 1 312 250,59 грн. (один мільйон триста дванадцять тисяч двісті п'ятдесят гривень 59 коп.), що підтверджується належним чином оформленими сторонами документами:

Довідкою за формою № КБ-3 від 31.10.2011 на суму - 322 251,13 грн.;

Довідкою за формою № КБ-3 від 29.11.2011 на суму - 957 499,50 грн.;

Довідкою за формою № КБ-3 від 30.12.2011 на суму - 32 500,00 грн.;

Актом за формою № КБ-2В від 31.10.2011 (вартість робіт - 322 251,13грн.);

Актом за формою № КБ-2В від 29.11.2011 (вартість робіт - 957 499,50 грн.);

Актом за формою № КБ-2В від 30.12.2011 (вартість робіт - 32 500,00 грн.);

Актом прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 24.04.2012.

Всі вказані вище документи підписані сторонами, а отже зобов'язання позивача перед відповідачем за Договором були повністю виконані.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що тверда договірна ціна робіт погоджена в розмірі 600 000,00 грн. Договірна ціна може бути переглянута. Додатковою угодою договірну ціну було змінено, та встановлено в розмірі 1 474 745,00 грн.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що протягом 10 днів після підписання Договору, відповідач перераховує позивачу авансовий платіж у розмірі окремо визначеному сторонами.

Пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що відповідач розраховується з позивачем протягом 15 днів після підписання Акту приймання - передачі виконаних робіт.

Пунктом 4.2.3. Договору передбачено, що відповідач утримує за фактично виконані роботи 12,73% вартості виконаних робіт для формування гарантійного фонду.

Пунктом 4.2.4. Договору передбачено, що 50 % гарантійного фонду відповідач перераховує після 30 календарних днів із дати підписання Акту про прийняття об'єкта в експлуатацію, протягом 15 днів. 50 % гарантійного фонду, відповідач утримує протягом 1 (одного) року із дати введення об'єкту в експлуатацію, або до часу перерахування 50 % коштів гарантійного фонду Замовнику будівництва, і перераховує його позивачу у наявному залишку протягом 15 днів.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що остаточний розрахунок за виконанні роботи, передбачені Договором відповідач здійснює тільки після надання позивачем документації, що підтверджує якість використаних матеріалів, передачі виконавчої документації в повному обсязі.

Підтвердженням належно виконаних робіт та передання всіх необхідних документів (сертифікат відповідності, регламент робіт з вогнезахисту, проект проведення робіт, ліцензія Держпожбезпеки) є Акт прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння, який підписаний Відповідачем та представником Департаменту пожежної безпеки Державної інспекції техногенної безпеки України від 24 квітня 2014 року.

Отже, позивачем виконано роботи, що підтверджується:

1) Актом прийняття виконаних робіт від 30.10.2011;

2) Актом прийняття виконаних робіт від 29.11.2011;

3) Актом прийняття виконаних робіт від 30.12.2011.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору відповідач розраховується з позивачем протягом 15 днів після підписання Акту прийняття виконаних робіт.

Граничний строк оплати Актів прийняття виконаних робіт становить:

- Акт від 31.10.2011 - строк оплати 15.11.2011;

- Акт від 29.11.2011 - строк оплати 14.12.2011;

- Акт від 30.12.2011 - строк оплати 14.01.2012.

Відповідачем на виконання умов Договору перераховано грошові кошти:

- 14.10.2011-250 000,00 грн.;

- 19.10.2011-250 000,00 грн.;

- 03.11.2011-250 000,00 грн.;

- 13.12.2011-347 642,11 грн.;

- 19.01.2012-27 875,00 грн.;

- 12.11.2012-0,25 грн.

Всього відповідачем перераховано: 1 125 517,36 грн.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що позивач відшкодовує відповідачу вартість наданих генпідрядних послуг у розмірі 1,5 % від вартості фактично виконаних робіт.

На виконання п. 4.4. Договору між позивачем та відповідачем підписано протоколи погашення взаємної заборгованості та суму основної заборгованості зменшено на суму 19 683,76 грн.(дев'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят три гривні 76 коп.) про, що підписано акти здачі - прийняття виконаних робіт, а саме:

- 31.10.2011 на суму 4 833,77 грн.;

- 30.11.2011 на суму 14 362,49 грн.;

- 31.12.2011 на суму 487,50 грн.;

Отже, позивач зазначає, що у відповідача перед ним виникла заборгованість в розмірі (1 312 250,63 - 1 125 517,36 - 19 683,76 = 167 049,51 грн.) 167 049,51 грн.

Також позивач наголосив, що оскільки граничний строк оплати Актів прийняття виконаних робіт становить:

- Акт від 31.10.2011 - строк оплати 15.11.2011;

- Акт від 29.11.2011 - строк оплати 14.12.2011;

- Акт від 30.12.2011 - строк оплати 14.01.2012,

а відповідач підписав акт виконаних робіт 24.04.2012, то немає підстав вважати, що сплинув час позовної давності.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Укладений між сторонами договір має ознаки договору підряду, а відтак суд застосовує норми що регулюють даний вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідач подав суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, на що суд зазначає наступне:

Пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що відповідач розраховується з позивачем протягом 15 днів після підписання Акту приймання - передачі виконаних робіт.

Відповідно до ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що доказом виконання позивачем робіт є акти здачі - прийняття виконаних робіт, а саме:

- 31.10.2011 на суму 322 251,13 грн.;

- 30.11.2011 на суму 957 499,50 грн.;

- 31.12.2011 на суму 32 500,00 грн.

Вказані акти є типової форми № КБ-2в, яка встановлена для відносин в підрядних договорах.

В силу п. 4.2.2. договору граничний строк оплати Актів прийняття виконаних робіт становить:

- Акт від 31.10.2011 - строк оплати 15.11.2011;

- Акт від 29.11.2011 - строк оплати 14.12.2011;

- Акт від 30.12.2011 - строк оплати 14.01.2012.

Акт прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 24.04.2012, на який позивач посилається як на доказ не пропущення строку позовної давності є лише актом відсутності порушень правил вогнезахисту та не являється підставою для проведення розрахунків між сторонами, оскільки такою підставою є лише акт встановленої форми - КБ-2в.

Відтак твердження позивача, що акт прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 24.04.2012 перервав перебіг строку позовної давності не відповідає дійсності.

При цьому, позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Постанова Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначає, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суд ще раз наголошує, що в договорі чітко встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач проводить протягом 15 днів після підписання Акту приймання - передачі виконаних робіт.

Таким чином, у позивача не має підстав вважати, що акт прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 24.04.2012 є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності, що є, відповідно до ч.ч. 3. та 4 ст. 267 ЦК України, підставою для відмови у позові.

При цьому, обовязок доказування викладених в позовній заяві обставин покладається на позивача.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальний строк позовної давності встановлений у три роки і не залежить від суб'єктивного складу відносин (ст. 257 ЦК). Отже, позивач має право подати позов до суду щодо правовідносин із відповідачем протягом трьох років з моменту початку перебігу строку позовної давності.

Згідно розділу 4 ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВИЩОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ УКРАЇНИ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", - Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий частини п'ятої статті 261 ЦК України). Як вже визначено вище у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання:

- по акту від 31.10.2011 - 15.11.2011;

- по акту від 29.11.2011 - 14.12.2011;

- по акту від 30.12.2011 - 14.01.2012.

Отже, по актах від 31.10.2011 та від 29.11.2011 строк позовної давності сплив відповідно 15.11.2014 та 14.12.2014. А щодо того, що оплата заборгованості по акту від 30.12.2011 на суму 32 500,00 грн. відповідачем не була здійснена позивач доказів не подав, хоча як зазначив сам у своїй позовній заяві відповідачем на виконання умов Договору перераховано грошові кошти у сумі 1 125 517,36 грн.

Згідно пункту 4.4. розділу 4 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ УКРАЇНИ від 29.05.2013 № 10 перебіг позовної давності може перериватися згідно ст.264 ЦК України. Правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

- визнання пред'явленої претензії;

- зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

- письмове прохання відстрочити сплату боргу;

- підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

- письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

- часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

У зв'язку з наведеним суд зазначає:

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до частини 2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, суд задовольняє клопотання відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення з відповідача 232 213,41 грн. та відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ БЕЗПЕКИ-К" відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 10.03.2015