КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа№ 910/24276/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014

у справі № 910/24276/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 47 955,50 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/24276/14 відкладено на 02.03.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/24276/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту його фізичного зносу є саме звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначення збитків, що підлягають відшкодуванню згідно із вимогами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", однак, в матеріалах справи відсутній відповідний звіт або висновок експерта (експертне дослідження або інший документ), який би підтверджував розмір матеріального збитку, завданого страхувальникові застрахованого ТЗ внаслідок ДТП, та який міг би бути оцінений судом, як належний доказ з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що підлягає відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно із положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; розрахунок суми страхового відшкодування, здійсненого позивачем, та рахунок-фактура від 05.07.2013 № СГМ-К-В2048, виставлена позивачеві Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Мотор", не можуть вважатися належним підтвердженням розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/24276/14 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що виплата страхового відшкодування розраховувалась та проводилась позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2301-13-00162 від 06.06.2013; відповідно до п. 11 договору, в разі настання страхових випадків, передбачених умовами вказаного договору страхування, страхувальник зобов'язаний надати письмову заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (страхової виплати), калькуляцію рекомендованої (або погодженої) страховиком СТО із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартості, вартості деталей, що підлягають зміні, вартості витратних матеріалів, а відповідно до п. 12 договору розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та/або ДО, документів, зазначених у розділі 11 частини 2 договору; в інших випадках, в тому числі, коли одержувачем страхового відшкодування є вигодонабувач - заставодержатель застрахованого ТЗ, вартість відновлювального ремонту розраховується, виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку виключно за одним з нижченаведених варіантів, на вибір страховика: на підставі довідкових матеріалів, у тому числі з використанням програмного забезпечення аудатекс (розрахунок здійснюється страховиком); на підставі акту автотоварознавчої експертизи; позивачем в підтвердження виконання умов договору було надано рахунок № СГМ-К-В2048 від 05.07.2013, копію товарного чеку № 10102 від 02.08.2013 та касового чеку № 2662 від 02.08.2013, рахунок № СМГ-К-В3364 від 16.08.2013, згідно із якими було розраховано страхове відшкодування, також позивачем було надано платіжні доручення № 14193 від 14.08.2013, згідно із якими страхове відшкодування було перераховано на розрахунковий рахунок страхувальника позивача, оскільки останній надав докази самостійної оплати ремонту транспортного засобу та платіжне доручення № 16298 від 13.09.2013 про перерахування страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ремонтного підприємства, де здійснювався ремонт транспортного засобу, тому твердження суду про те, що позивачем не надано доказів підтвердження вартості відновлювального ремонту, є необґрунтованим; що стосується розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, то відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ, а згідно із свідоцтвом про реєстрацію пошкодженого транспортного засобу БМВ, державний реєстраційний № ВХ5170ВЕ рік випуску автомобіля - 2011 і на момент ДТП, строк його експлуатації не перевищував 5 років, таким чином, підстав для вирахування зносу в даному випадку немає.

Скаржник вважає, що звіт не може підтвердити остаточний розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки не є документом, що підтверджує ремонт транспортного засобу на спеціалізованій станції, крім того, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" не містить таку підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, як неподання звіту про оцінку вартості спричиненої шкоди власнику транспортного засобу.

У відзиві на апеляцій скаргу відповідача заперечує проти доводів апеляційної скарги, вказує на те, що умови оцінки шкоди за договором добровільного страхування не поширюють свою дію на відповідача, оскільки останній не підписував договір добровільного страхування і не має жодного відношення до умов договору добровільного страхування, відповідач виплачує страхове відшкодування відповідно до полісу, а не договору добровільного страхування; відсутня експертна оцінка шкоди, інші документи є суперечливі та не відображають тих обставин, на які посилається позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі; наявні розбіжності між пошкодженнями, які зазнав транспортний засіб внаслідок ДТП відповідно до довідки ДАІ та актом огляду пошкодженого транспортного засобу, складеного позивачем; рахунок на суму 18 177,30 грн. містить перелік робіт, відповідно і матеріалів, які стосуються ремонту також і тих пошкоджень, які не відносяться до даної ДТП відповідно до довідки ДАІ; є невідповідності між актом огляду позивача і оплаченими позивачем пошкодженнями.

Керуючись ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 у справі № 910/24276/14 від позивача були витребувані документи, які позивачем були надані, згідно із заявою позивача від 16.02.2015.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 47 955,50 грн.; судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, 06.06.2013 між позивачем, за договором страховиком, та громадянином Бербою Олександром В'ячеславовичем, за договором страхувальником, укладено договір № 28-2301-13-00162 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті.

Згідно із п.п. 4, 8 договору № 28-2301-13-00162 предметом страхування є транспортний засіб BMW 523i, державний номер ВХ5170ВЕ, рік випуску 2011, номер кузова WBAFP31040С622568; строк дії договору: з 07.06.2013 по 06.06.2014.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

29.06.2013 на 103-му км дороги М-06 Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки BMW 523i, д.н. ВХ5170ВЕ отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою від 29.06.2013, виданою інспектором ВДАІ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.07.2013 у справі № 280/137213-п провадження № 3/280/410/13 встановлено, що 29.06.2013 о 20 год. 00 хв., Боклан О.І. на 103 км + 350 м Київ-Чоп, керуючи автомобілем Geelly, держномер АМ7090АО, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги у русі автомобілю BMW 523i, держномер ВХ5170ВЕ, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося ДТП; під час ДПТ автомобілі отримали механічні пошкодження; своїми діями Боклан О.І. порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначеною постановою від 29.07.2013 Боклана О.І. визнано винним у вчиненні 29.06.2013 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

01.07.2013 Берба Олександр В'ячеславович звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 25 Закону № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Позивачем складено страховий акт № ЗСКА-2566 від 08.08.2013 згідно із яким сума, яка підлягає до сплати в якості страхового відшкодування, становить розмір 41 067,30 грн.

У п. 15 страхового акту № ЗСКА-2566 встановлено порядок виплати страхового відшкодування: 1-шу частину платежу в розмірі 20 910,75 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу; 2-гу частину страхового відшкодування в розмірі 18 177,30 грн. перерахувати Гранд Мотор; 3-тю частину страхового відшкодування в розмірі 1 979,25 грн. перерахувати Бербі Олександру В'ячеславовичу.

Позивач перерахував Гранд Мотор страхове відшкодування у розмірі 18 177,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14193 від 14.08.2013, та виплатив страхове відшкодування Бербі Олександру В'ячеславовичу у розмірі 1 979,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14194 від 14.08.2013.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність Боклана О.І., в момент ДТП, була застрахована відповідачем відповідно до полісу № АВ/3989813 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

12.09.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу № 11/6734, в якій просив відповідача сплатити суму в розмірі 41 067,30 грн., в якості відшкодування збитків згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3989813 транспортного засобу "Черрі", державний реєстраційний № АМ7090АО.

Також позивачем додатково складено страховий акт № ЗСКА-2566/1 від 13.09.2013, згідно із яким розмір страхового відшкодування складав, додатково, 7 398,20 грн., у зв'язку із чим позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу № 11/9000 від 04.06.2014, в якій зазначено, що позивач здійснив додаткову доплату страхового відшкодування та просив відповідача сплатити суму в розмірі 7 398,20 грн., в якості відшкодування збитків згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3989813 транспортного засобу "Черрі", державний реєстраційний № АМ7090АО, тому, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 20, 27 Закону України "Про страхування" просив відповідача сплатити суму в розмірі 48 465,50 грн.

Слід зазначити, що позивачем згідно із платіжним дорученням від 13.09.2013 № 16298 сплачено Гранд Мотор страхове відшкодування у розмірі 7 398,20 грн.

Також, згідно із довідкою позивача за № 11/10865, за підписами голови правління та фінансового директора, частину страхового відшкодування, в розмірі 20 910,75 грн., 08.08.2013 позивачем було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу.

Спір у даній справи виник у зв'язку із стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто із правовідносин, що регулюються положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР, згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Такою особою, в даному випадку, є винний у скоєнні ДТП Боклан О.І., однак, у разі якщо його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою, тобто, бере на себе відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961).

Згідно із ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності Боклана О.І., є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані спірною ДТП збитки відповідно до положень Закону № 1961, встановлених полісом № АВ/3989813.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку із відсутністю відповідного звіту або висновку експерта (експертне дослідження або інший документ), який би підтверджував розмір матеріального збитку, завданого страхувальникові застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, та який міг би бути оцінений судом, як належний доказ з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що підлягає відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно із положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як із таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог до матеріалів справи надано, крім платіжних доручень від 14.08.2013 за №№ 14193 та 14194 про сплату сум 18 177,30 грн. та 1 979,25 грн., відповідно, платіжного доручення № 16298 від 13.09.2013 про сплату суми 7 398,20 грн., довідки від 11.02.2015 за № 11/10865 про зарахування 08.08.2013 суми 20 910,75 грн., також надані, на підтвердження зазначених сум, копії наступних документів: рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Мотор" №СГМ-К-В3364 від 16.08.2013 на суму 7 774,40 грн. та від 05.07.2013 № СГМ-К-В2048 на суму 18 177,30 грн., товарного чеку № 10102 від 02.08.2013, виданого Бербі Олександру В'ячеславовичу на суму 24 360,00 грн. авансу за запчастини, та фіскального чеку від 02.08.2013 № 2662 про сплату 24 360,00 грн. авансу за запчастини.

Також до матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію № ЗСКА2566/1 від 13.09.2013, здійснену в системі AUDATEX № справи ЗСКА2566/1.

Згідно із п. 7 договору № 28-2301-13-00162 страхова премія у загальному розмірі 27 881,00 грн. підлягає сплаті протягом дії договору платежами по 6 970,25 грн. до 6-го числа першого місяця наступного трьохмісячного періоду договору.

Отже, на момент ДТП сума страхової премії була сплачена у розмірі 6 970,25 грн., залишок 20 910,75 грн.

Як вбачається із суми позовної вимоги, позивачем сума франшизи, передбачена полісом № 3989813 у розмірі 510,00 грн., відрахована.

Оскільки рік випуску пошкодженого в ДТП транспортного засобу BMW 523i, державний номер ВХ5170ВЕ, номер кузова WBAFP31040С622568 є 2011 рік, то відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Слід зауважити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, а не кінцеву суму, із врахуванням положень ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування", сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами, що витрачена на відновлення транспортного засобу, при цьому ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", яка визначає випадки, коли проведення оцінки майна є обов'язковим, такого обов'язку щодо оцінки на страховика, що уклав договір добровільного страхування, не покладає; крім того, частина страхового платежу в сумі 20 910,75 грн., врахована в страхове відшкодування, та виплачена страхувальнику, отже, з урахуванням приписів ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" підлягає стягненню в межах фактичних затрат в порядку регресу з особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність винної у ДТП особи.

Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчать, зокрема, постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2011 у справі № 42/92, від 13.05.2013 у справі № 5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 15.05.2013 у справі № 5011-50/17047-2012, від 24.06.2014 у справі № 910/470/14.

Твердження відповідача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

У довідці, виданій ВДАІ 29.06.2013, зазначені про наступні механічні пошкодження транспортного засобу: деформовано передні та задні ліві двері, заднє ліве крило, переднє ліве крило, заднє праве крило, задній бампер, розбитий задній правий фонар, та вказано, що довідка не є підставою для визначення суми заподіяного матеріального збитку. Отже, зазначені у рахунку № СГМ-К-В2048 від 05.07.2013, ремонтній калькуляції № ЗСКА2566/1 від 13.09.2013 роботи, не виходять за межі необхідного відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Посилаючись на розбіжності між відомостями про пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП та про проведення ремонтних робіт, відповідачем не наведено конкретних найменувань видів ремонтних робіт, які не відповідають пошкодженням та не наведено обґрунтування наявності розбіжностей, з посиланням на відповідні докази.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/24276/14 скасувати повністю.

3. Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 47 955,50 грн., 1 827,00 грн. судового збору.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код 30859524) 913,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/24276/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 10.03.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха