Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" лютого 2015 р. Справа № 906/1737/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатех" (м. Дніпропетровськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" (смт. Миропіль Романівського району Житомирської області)

про стягнення 3373,54 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 3373,54 грн, з яких: 3300,52 грн боргу згідно видаткової накладної № 39562 від 18.11.2013, 10,31 грн 3% річних та 62,71 грн інфляційних втрат.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, заявою № 9 від 05.02.2015 представник позивача просив розгляд справи № 906/1737/14 проводити без участі повноважного представника. Також, подано довідку, згідно якої борг відповідача перед позивачем станом на 05.02.2015 становить 3300,52 грн.

Відповідач вимоги ухвал від 30.12.2014, від 09.02.2015 не виконав, свого представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.37).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 08.11.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт" отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатех" товар, згідно видаткової накладної на суму 13014,12 грн (а.с. 7).

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати отриманого товару, у відповідача перед позивачем станом на 01.08.2014 виникла заборгованість в сумі 6300,52 грн., що підтверджується підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків (а.с. 9).

У зв'язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, 03.11.2014 позивач направив відповідачу вимогу № 152 від 28.10.2014 про оплату купленого товару.

Однак, станом на день звернення до суду у відповідача перед позивачем не погашена заборгованість у розмірі 3300,52 грн., яка відповідно до довідки позивача від 05.02.2015 залишилась несплаченою після порушення провадження у справі (а.с.43).

В порядку ст. 625 ЦК України відповідачу в зв'язку з несвоєчасно проведеними розрахунками за період з 15.11.2014 по 22.12.2014 нараховано 10,31 грн 3% річних та 62,71 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Згідно ст.8 зазначеного Закону - головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що акти звірки взаємних розрахунків не є первинними документами, проте в силу ст.ст. 33, 34 ГПК України - є доказами, які в сукупності з іншими доказами можуть встановлювати юридичний факт - наявність заборгованості відповідача.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, оскільки оформив та підписав акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.08.2014 на суму 6300,52 грн (а.с. 9).

На підставі викладеного, заборгованість в сумі 3300,52 грн підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (правильність якого перевірена судом) розмір 3% річних та інфляційних втрат становить 10,31 грн та 62,71 грн відповідно.

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 3300,52 грн боргу, 10,31 грн 3% річних, 62,71 грн інфляційних втрат.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" (13033, Житомирська область, Романівський район, смт. Миропіль, вул. Леніна, 89, код 13563220) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатех" (49083, м. Дніпропетровськ. вул. Собінова, 1, код. 35203852): 3300,52 грн боргу, 10,31 грн 3% річних, 62,71 грн інфляційних втрат, 1827,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.02.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - у справу, 2,3 - сторонам (рек. з повід.)