ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 березня 2015 р. Справа № 918/42/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши справу за позовом Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро"

про стягнення боргу в сумі 178 978 грн. 12 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: Гарголь В.В.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" про стягнення 191 763 грн. 39 коп. заборгованості за Договором на виконання агротехнічних робіт №20/07/11 від 20.07.2011 р., з яких 155 755 грн. 04 коп. - основний борг, 3855 грн. 13 коп. - 3% річних, 32 153 грн. 22 коп. - інфляційні втрати.

23.02.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 155 755 грн. 04 коп. - основного боргу, 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних, 20 977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, всього 178 978 грн. 12 коп. Вказана заява відповідає вимогам ГПК України, відтак прийнята судом до розгляду.

Представник позивача у судових засіданнях вимоги підтримав повністю з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача 178 978 грн. 12 коп. боргу.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. У судових засіданнях його представник позов визнав. Пояснив, що борг виник у зв'язку з важким матеріальним становищем товариства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та об'єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 20.07.2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - виконавець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" (надалі - замовник, відповідач) укладено договір № 20/07/11 на виконання агротехнічних робіт (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом даного договору є виконання наступних робіт: 1. збирання пшениці; 2. збирання ячменю; 3. збирання соняшника; 4. збирання кукурудзи; 5. збирання ріпаку; 6. збирання сої; 7. збирання гірчиці; 8. інші роботи; 9. автопослуги; 10. послуги пресу (арк.с. 10-11).

За змістом п.3 Договору вартість робіт по збиранню пшениці становить: 150 га - 400 грн. за 1 га, решта - 350 грн. за 1 га.

Згідно п.3.1 Договору, розрахунок за надані виконавцем послуги здійснюються замовником на протязі 1100 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

11.08.2011 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ "Фаворит-Агро" було складено акт надання послуг № 14, згідно якого виконавець, на підставі договору, провів роботи по обмолоту пшениці на загальну суму 113 025,00 грн., який підписано сторонами та скріплено печаткою відповідача (арк.с. 12-13).

Також 31.08.2011 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ "Фаворит-Агро" складено акт надання послуг № 633, відповідно до якого виконавець на підставі договору № 20/07/11 від 20.07.2011 року, провів роботи по перевезенню пшениці та зерна на загальну суму 97 730,04 грн., який підписаний сторонами та скріплено печаткою відповідача (арк.с. 14).

Таким чином, на виконання п.1.1 Договору, ФОП ОСОБА_1 надано ТзОВ "Фаворит-Агро" послуги на загальну суму 210 755,04 грн.

На виконання п.3.1 Договору ТзОВ "Фаворит-Агро" оплачено роботи на суму 55 000,00 грн. Відповідачем не оплачено вартість наданих згідно Договору послуг на суму 155 755,04 грн. (210755,04 грн. - 55 000,00 грн.).

Даний факт встановлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.02.2014 р. у справі №5019/1661/12.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою РАГС від 19.02.2014 р. №5019/1661/12 встановлено, що акти виконаних робіт між сторонами були підписані 11.08.2011 р. та 31.08.2011 р., відповідно, з урахуванням положень пункту 3.1 Договору, кінцевим днем оплати виконаних робіт по акту № 14 від 11.08.2011року є 14.08.2014 р., а по акту № 633 від 31.08.2011року - 03.09.2014 р.

Слід зауважити, що станом на 10 березня 2015 року докази погашення боргу у сумі 155755,04 грн. сторонами не надані.

Покликаючись на ст.625 ЦК України позивач нарахував 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних та 20977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат (розрахунок на арк.с. 27-29).

Надані суду розрахунки заборгованості перевірено та визнано правильними.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 178 978 грн. 12 коп. (155 755 грн. 04 коп. + 2 246 грн. 08 коп. + 20 977 грн. 00 коп.).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( частина 1 статті 901 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

Проаналізувавши наведені вище правові норми та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" 155 755 грн. 04 коп. - основного боргу, 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних, 20 977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, всього 178 978 грн. 12 коп., підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на законі та договорі, визнаються відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Як зазначалося вище, представником позивача була подана заява про зменшення розміру позовних вимог від 20.02.2015 р.

За умовами ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

За умовами пункту 1 частини першої статті 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У даному випадку, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч.2 ст.7 даного Закону).

Згідно поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог сума, яка остаточно заявлена до стягнення з відповідача складає всього 178 978 грн. 12 коп. При зверненні до суду із таким розміром позовних вимог позивач мав би сплатити судовий збір 2% від вказаної суми - 3579 грн. 56 коп.

Як вбачається з квитанції №0.0.342514093.1 від 23.01.2015 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3835 грн. 27 коп. Таким чином, за підрахунками суду переплачена сума судового збору складає 255 грн. 71 коп. (3835,27 - 3579,56 = 255,71).

У п.5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказано, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК). За необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до Державного бюджету України. Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума переплаченого судового збору у розмірі 255 грн. 71 коп., сплаченого позивачем згідно квитанції №0.0.342514093.1 від 23.01.2015 р., підлягає поверненню ФОП ОСОБА_1

Відтак, відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на ТзОВ "Фаворит-Агро" у розмірі 3 579 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" (34700, Рівненська область, м.Корець, вул.Київська, 8, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) - 155 755 грн. 04 коп. - основного боргу, 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних, 20 977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, 3579 грн. 56 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

4. Повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 255 грн. 71 коп., сплачений згідно квитанції №0.0.342514093.1 від 23.01.2015 р., про що видати відповідну ухвалу.

Повне рішення складено "11" березня 2015 року

Суддя Бережнюк В.В.