КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Справа№ 925/1842/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Шлончаку Д.В.,

за участю представників:

позивача: Здоровєйшева Т.Ю. - за довіреністю від 31.10.2014 № 15;

відповідача 1: Хижняк Р.Ю. - за довіреністю від 04.02.2015 № б/н;

Зінченко О.В. - за довіреністю від 04.02.2015 № б/н;

відповідача 2: Микитюк П.Ю. - директор,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ»

на рішення господарського суду Черкаської області від 09.12.2014

у справі № 925/1842/14 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ»

до 1) приватного підприємства «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ»

2) приватного підприємства «НВП ТЕХНОЦЕНТР»

про стягнення 85 318,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 09.12.2014 у справі № 925/1842/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 09.12.2014 у справі № 925/1842/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 у справі № 925/1842/14 прийнято апеляційну скаргу ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 09 лютого 2015 року.

В судовому засіданні 09 лютого 2015 року представники відповідачів надали пояснення, якими заперечили проти доводів, викладених в скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представник позивача у вказаному судовому засіданні надав усні пояснення, якими підтримав доводи, викладені в скарзі, та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 липня 2011 року між ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ», як замовником, ПП «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ», як проектувальником, та ПП «НВП ТЕХНОЦЕНТР», як виконавцем, укладено Договір про виконання проектних робіт, поставку обладнання, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт № 01/07/11-01 (далі - Договір).

Відповідно до предмету Договору проектувальник зобов'язаний відповідно до технічних умов і завдання на проектування, в межах договірної ціни виконати і здати в установлений договором термін проектну документацію «Робочий проект Технічне переоснащення двох сушильних камер фарбувального цеху ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» за адресою: бульвар 1-го Травня, 13, у місті Біла Церква» (далі - проект) (пункти 1.1, 1.3 Договору).

Зміст і терміни виконання основних етапів проектних робіт визначаються сторонами Договору у графіку виконання і фінансування робіт, який є додатком № 1 до Договору і невід'ємною його частиною (п. 1.5 Договору).

Згідно з п. 1.6 Договору виконавець зобов'язався згідно з Проектом та технічним завданням виготовити одну сушильну камеру (далі - обладнання), виконати її монтаж і пусконалагоджувальні роботи, а замовник - забезпечити своєчасне фінансування робіт згідно з додатком, прийняття проектних робіт, обладнання, монтажних і пусконалагоджувальних робіт і їх оплату (п. 1.7 Договору).

Розділом 2 Договору передбачена вартість робіт, яка складає 320 000,00 грн, з яких: 60 000,00 грн - проектні роботи (п. 2.2); 260 000,00 грн - вартість обладнання, монтаж та пусконалагоджувальні роботи (п. 2.3).

Оплату проектних робіт замовник здійснює згідно з графіками їх виконання і фінансування проектних робіт, які є додатками до Договору (п. 3.3 Договору).

Як визначено п. 6.2 Договору, початкові дані для розробки надаються замовником відповідно до номенклатури початкових даних, необхідних для розробки проектної документації, але не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дати підписання Договору.

В свою чергу, згідно з п. 4.7 Договору проектувальник приймає на себе зобов'язання виконати проектні роботи в одну стадію, а саме: «робочий проект» з терміном виконання до 40 робочих днів з моменту отримання завдання на проектування і надання усіх початкових даних.

При цьому, відповідно до п. 6.2 Договору в разі затримки видачі початкових даних на термін більше 5 (п'яти) календарних днів, терміни виконання робіт продовжуються на термін отримання початкових даних.

Згідно з Графіком виконання і фінансування проектних робіт, який є Додатком № 1, сторони погодили що, зокрема, сплату замовником проектувальникові авансу у сумі 18 000,00 грн протягом 01-07 липня 2011 року, а також передачу проектувальником замовникові робочого Проекту здійснюється за актом виконання робіт в термін до 26 серпня 2011 року.

Графіком виконання і фінансування обладнання, монтажних і пусконалагоджувальних робіт, який є Додатком № 3, сторони погодили наступні умови, зокрема: здійснення замовником перерахування на користь виконавця авансу в сумі 52 000,00 грн в період з 01-07 липня 2011 року; видачу замовником технічного завдання технічних умов на проектування проектувальнику за актом передачі протягом 01-07 липня 2011 року; передачу виконавцем технічного проекту сушильної камери проектувальнику за актом передачі 21.07.2011.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» 11 липня 2011 року перерахувало проектувальникові ПП «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ» 18 000,00 грн авансу. Також, 13 та 25 липня 2011 року позивач перерахував виконавцеві ПП «НВП ТЕХНОЦЕНТР» аванс на загальну суму 52 000,00 грн за виготовлення обладнання, виконання монтажних і пусконалагоджувальних робіт.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідачів грошових кошів, сплачених ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» відповідачам у вигляді авансів, передбачених Договором, а також процентів за користування чужими коштами.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що ПП «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ», як проектувальник, прострочив термін передачі позивачеві проекту у зв'язку з чим, ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» надіслало відповідачам лист від 20.07.2012 № 05/903 із вимогою повернути аванс в сумі 52 000,00 грн, а також висловив своє бажання розірвати договір з 10 серпня 2012 на підставі, зокрема, п. 11.1.2 Договору.

Згідно з листом ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» від 20.12.2012 № 05/1621, надісланого 21 грудня 2012 року ПП «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ», позивач вважає, що Договір є розірваним з 20 грудня 2012 року. Позивач у вказаному листі також заявив відповідачеві 1 вимогу про повернення авансу в сумі 24 200,00 грн.

ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» надсилало відповідачам листи-вимоги неодноразово (а.с. 29, 31,36, 38).

Невиконання відповідачами вказаних вимог стало причиною звернення ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» до господарського суду з даним позовом.

Також, в обґрунтування позову, ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» посилається на приписи ч. 2 ст. 653 ЦК України і вважає, що підстава (Договір), на якій відповідачами було набуто грошові кошти у вигляді авансів, відпала, а тому ці грошові кошти підлягають стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України, а проценти - 536 названого Кодексу.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що міна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторонами в п. 11.1.2 Договору передбачили, що замовник ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» може розірвати договір або припинити його дію з причин відставання у виконанні робіт з вини виконавця ПП «НВП ТЕХНОЦЕНТР» проти графіка виконання робіт більш ніж на два місяці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що п. 11.1.2 Договору надає право позивачеві розірвати Договір в односторонньому порядку лише з підстав прострочення виконання зобов'язання саме виконавцем ПП «НВП ТЕХНОЦЕНТР».

Відтак, намір позивача щодо одностороннього розірвання Договору в порядку п. 11.1.2 Договору та з підстав прострочення проектувальником ПП «СЛАВУТИЧ-КОНТАКТ» виконання зобов'язання є необґрунтованим і безпідставним.

Доказів погодження відповідачами пропозиції позивача щодо розірвання Договору, а також визнання його недійсним матеріали даної справи не містять.

Отже, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір не є таким, що розірваний, а зобов'язання за ним - припиненими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки за правилами вказаної норми права у спірних відносинах сторін повинна бути відсутня правова підстава набуття відповідачами грошових коштів, проте, як встановлено вище, така підстава існує у вигляді дійсного Договору.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів авансів, передбачених Договором, є безпідставним, а відтак, рішення суду першої інстанції про відмову в позові в цій частині є законним.

Також колегія суддів зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідачів процентів за користування чужими коштами є похідною від безпідставної вимоги позивача про стягнення авансів, а тому ці похідні вимоги ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду Черкаської області від 09.12.2014 у справі № 925/1842/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В той же час, доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» на рішення господарського суду Черкаської області від 09.12.2014 у справі № 925/1842/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 09.12.2014 у справі № 925/1842/14 залишити без змін.

3. Справу № 925/1842/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич

Повний текст постанови складено 20 лютого 2015 року.