ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 916/2242/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуАрбітражного керуючого Афоніна Дмитра Олександровича
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року
у справі№ 916/2242/13 господарського суду Одеської області
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Наталка-Трейд"
пробанкрутство
за участю представників сторін: Арбітражний керуючий Афонін Д.О.; від Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" - Денисенко Л.М., дов. № 282 від 12.06.2014 року; від Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - Дяковський О.С., дов. № 33-15/18052 від 20.05.2014 року, Карпов О.Я., дов. № 4194 від 13.11.2014 року; від Велгевос Ентерпрайзес Лімітед - Нестеренко Є.О., дов. б/н від 04.08.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13 (суддя - Лепеха Г.А.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Наталка-Трейд" (далі - ТОВ "Наталка-Трейд"); вирішено припинити юридичну особу - ТОВ "Наталка-Трейд" із зобов'язанням державного реєстратора внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; повноваження ліквідатора та провадження у справі про банкрутство ТОВ "Наталка-Трейд" припинено. Крім цього, відмовлено у задоволенні заяви Підприємства "Відас", заснованого на повній власності Кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Velgevos Enterprises Limited", про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.08.2014 року № 2055, укладеного між ТОВ "Наталка-Трейд" та ТОВ "Наталка-Торгцентр", визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ТОВ "Наталка-Трейд" і повернення його ТОВ "Наталка-Трейд" з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки від 12.06.2008 року, укладеного між ТОВ "Наталка-Трейд" та ПАТ "Марфін Банк". Відмовлено у задоволенні клопотання Підприємства "Відас", заснованого на повній власності Кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Velgevos Enterprises Limited", про витребування додаткових доказів. Зобов'язано Одеську міську Виконавчу дирекцію Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вжити заходів з повернення до бюджету коштів, які надійшли на окремий поточний (спеціальний) рахунок підприємства - боржника ТОВ "Наталка-Трейд", відкритий в ПАТ "Марфін Банк" спеціальний рахунок № 1, МФО 328168, на оплату лікарняних листів у зв'язку із вагітністю та пологами, та забезпечити надання матеріального забезпечення застрахованим особам.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року у справі № 916/2242/13 (головуючий суддя - Лашин В.В., суддя - Воронюк О.Л., суддя - Ярош А.І.) апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк"), Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" (далі - ПАТ "Марфін Банк") та Велгевос Ентерпрайзес Лімітед задоволено, ухвалу господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13 скасовано. Відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ "Наталка-Трейд", проведену відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13. Справу передано господарському суду Одеської області для розгляду. Копію постанови направлено Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції.

Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року у справі № 916/2242/13, арбітражний керуючий Афонін Дмитро Олександрович звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року у справі № 916/2242/13 та залишити в силі ухвалу господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 41, 42, 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство), ст. ст. 33, 38 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

ПАТ "УкрСиббанк" подав до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу арбітражного керуючого Афоніна Д.О., в якому просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року у справі № 916/2242/13 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Одеської області від 10.09.2013 року порушено провадження у справі № 916/2242/13 про банкрутство ТОВ "Наталка-Трейд", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна ТОВ "Наталка-Трейд" призначено арбітражного керуючого Афоніна Д.О.

Постановою господарського суду Одеської області від 11.03.2014 року у справі № 916/2242/13 боржника визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ТОВ "Наталка-Трейд" призначено розпорядника майна арбітражного керуючого Афоніна Д.О., якого зобов'язано виконувати повноваження ліквідатора у відповідності до вимог Закону про банкрутство. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2014 року залишено без змін постанову господарського суду Одеської області від 11.03.2014 року у справі № 916/2242/13.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ТОВ "Наталка-Трейд", повноваження ліквідатора та провадження у справі про банкрутство ТОВ "Наталка-Трейд" припинено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що погашення грошових вимог кредиторів в порядку ст. 45 Закону про банкрутство є неможливим, оскільки в ході провадження у справі про банкрутство ТОВ "Наталка-Трейд" арбітражним керуючим вжиті заходи щодо пошуку та виявлення майна боржника, за результатами яких, ані в процедурі розпорядження майном, ані в процедурі ліквідації, майна боржника не виявлено, а також встановлено, що реалізація майна боржника була здійснена до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Наталка-Трейд".

Суд апеляційної інстанції такі висновки суду першої інстанції визнав передчасними, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В зв'язку з чим, скасував ухвалу господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вказав на те, що ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав підчас розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Повноваження ліквідатора визначені у ст. 41 Закону про банкрутство, серед яких, зокрема, проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута; формування ліквідаційної маси; подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; ведення реєстру вимог кредиторів тощо.

Отже, обов'язком ліквідатора є належне виконанням ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури, зокрема, встановлення майна та майнових прав (обтяжень) боржника.

Водночас, в ліквідаційній процедурі ліквідатор не повинен обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна, ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

При цьому, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, саме на ліквідатора покладений обов'язок доведення повноти та правомірності здійснення ним покладених на нього законом обов'язків з наданням усіх визначених законом підтверджуючих документів.

Ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Згідно з ч. 1 ст. 213 ГК України у процедурах банкрутства використовуються майнові активи, які належать йому на підставі зобов'язальних прав, а також права інтелектуальної власності.

Права вимоги за зобов'язаннями та об'єкти права інтелектуальної власності можуть бути предметами цивільного обігу, а тому вони підлягають включенню до складу ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором у порядку, встановленому Законом про банкрутство.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 213 ГК України до складу ліквідаційної маси включаються також майнові активи осіб, які відповідають за зобов'язаннями неплатоспроможного боржника відповідно до закону або установчих документів боржника.

Згідно з ч. 7 ст. 41 Закону про банкрутство під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ліквідатором був виявлений окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів (спеціальний рахунок) № 1, МФО 328168, на якому згідно виписки банку знаходилися кошти в сумі 26698,19 грн., що надійшли від Одеської міської Виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на оплату лікарняних листів у зв'язку із вагітністю та пологами. Однак, зазначений рахунок не був закритий, як того вимагають імперативні приписи закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Як встановлено судом апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, звіт ліквідатора не був схвалений комітетом кредиторів ТОВ "Наталка-Трейд". Також до звіту ліквідатора не було додано реєстру вимог кредиторів, довідки архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Судом апеляційної інстанції вірно вказано на передчасність висновків суду першої інстанції, з огляду на невирішеність питання щодо скарги на дії ліквідатора, у зв'язку із переглядом Одеським апеляційним господарським судом законності ухвали господарського суду Одеської області від 09.09.2014 року.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що затверджуючи звіт ліквідатора боржника та припиняючи провадження у справі, господарським судом першої інстанції не було належним чином досліджено повноту дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, а також не надано належної оцінки поданих звіту та ліквідаційного балансу ТОВ "Наталка-Трейд".

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність скасування ухвали господарського суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі № 916/2242/13, якою затверджено звіт та ліквідаційний баланс, ліквідовано ТОВ "Наталка-Трейд" та припинено провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Арбітражного керуючого Афоніна Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року у справі № 916/2242/13 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді: Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.