КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. справа№ 911/4167/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Сербін І.І.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект»

на рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2014 р.

у справі № 911/4167/14 (суддя - Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роско Трейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект»

про стягнення 1 009 676,61 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Роско Трейд» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект» про стягнення заборгованості за договором поставки № 1501-1 від 15.01.2014 р. у сумі 1 342 418,35 грн, з яких основна заборгованість у сумі 1 190 250,73 грн, штраф у розмірі 20% у сумі 62 525,55 грн, пеня у сумі 23 773,98 грн, 20% річних на суму 896,40 грн, 30% річних на суму 8 736,45 грн, 50% річних на суму 38 180,06 грн з інфляційним збільшенням на 18 054,18 грн.

В процесі розгляду справи позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог у зв'язку з тим, що відповідач частково сплатив суму заборгованості та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1 123 562,71 грн, з яких основна заборгованість у розмірі 945 250,73 грн, штраф у розмірі 20% від заборгованості у сумі 62 525,55 грн, пеня у сумі 39 419,94 грн, 20% річних на суму 11 394,80 грн, 30% річних на суму 8 736,45 грн, 50% річних у сумі 38 180,06 грн з інфляційним збільшенням на 18 054,18 грн.

У жовтні 2014 року позивач вдруге звернувся із заявою про зменщення позовних вимог у зв'язку з тим, що відповідач частково сплатив суму заборгованості та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 915 261,20 грн, з яких 788 630,38 грн сума основної заборгованості, штраф у розмірі 20% від заборгованості у сумі 58 086,20 грн, пеня у сумі 27 720,49 грн, 20% річних на суму 13 395,91 грн, 30% річних на суму 8 116,15 грн, 50% річних на суму 7 123,70 грн з інфляційним збільшенням на 12188,37 грн.

У листопаді 2014 року позивач знову звернувся із заявою про збільшення позовних вимог у зв'язку з виявленням помилок у розрахунку заборгованості, та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1 009 676,61 грн, з яких 587 153,85 грн сума основної заборгованості, штраф у розмірі 20% від заборгованості у сумі 58 086,20 грн, пеня у сумі 59 063,38 грн, 20% річних на суму 26 779,99 грн, 30% річних на суму 8 116,15 грн, 50% річних на суму 26 066,71 грн з інфляційним збільшенням на 40 542,17 грн, та сума зобов'язань, яка підлягає до стягнення за формулою, наведенною в п. 3.3 договору, у розмірі 193 868,16 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.11.2014 р. у справі № 911/4167/14 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Роско Трейд» 711 324,02 грн основного боргу, 59 063,38 грн пені, 58 086,20 грн штрафу, 70 962,85 грн процентів, 40 542,17 грн інфляційних втрат. В частині стягнення 69 697,99 грн основної заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 28.11.2014 р. у справі № 911/4167/14, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення суду в частині стягнення суми штрафу та пені, зменшити розмір штрафу до 11 617,24 грн, а пені до 11 812,68 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що позивач не скористався своїм правом розірвати договір, розмір неустойки був би значно менший ніж той, який нарахований позивачем, що свідчить про зловживання останнім своїм правом тривалий час не вирішувати, у встановленому законом та договором порядку, питання про стягнення заборгованості по ньому з метою нарахування найбільших сум фінансових санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 р. порушено апеляційне провадження у справі № 911/4167/14, а розгляд справи призначено на 27.01.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 р. розгляд справи відкладено до 19.02.2015 р. через неявку представника відповідача.

В засідання суду, призначене на 19.02.2015 р., представник відповідача вдруге не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.01.2014 р. між ТОВ «Роско Трейд» (далі - постачальник) та ТОВ НВП «Компанія Агропротект» (далі - покупець) було укладено договір № 1501-1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити покупцю засоби захисту рослин та іншу хімічну продукцію (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Згідно з п. 1.2 договору кількість та асортимент товару зазначається у специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору.

Як передбачено п. 2.1 договору, ціна за одиницю, строки, умови оплати та загальна вартість товару зазначається у специфікаціях до договору.

У відповідності до п. 2.2 договору оплата товару здійснюється покупцем у строк, передбачений договором, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті на зазначений у договорі розрахунковий рахунок постачальника; допускається оплата у готівковій формі відповідно до вимог чинного діючого законодавства; датою оплати вважається день зарахування грошових коштів за товар на розрахунковий рахунок постачальника.

За умови попередньої оплати за товар, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару відповідно до виставленого постачальником рахунку протягом 3 календарних днів з моменту його отримання (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору за умови оплати товару після його отримання, сторони у відповідній специфікації встановлюють ціну та загальну вартість товару у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США за курсом, що склався на Міжбанківському валютному ринку України.

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що поставка товару здійснюється на умовах (згідно міжнародних правил ІНКОТЕРМС), вказаних у специифікаціях до договору.

Відповідно до п. 4.2 договору товар повинен бути поставлений покупцю у строки, вказані у специфікаціях, і за умови належного виконання покупцем своїх зобов'язань за договором; у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань за договором постачальник має право в односторонньому порядку відмовитись від поставки або здійснювати поставку, встановлючи обсяг товару на власний розсуд; допускається поставка товару окремими партіями.

Як передбачено п. 5.3 договору, приймання товару за кількістю і якістю проводиться покупцем у момент його отримання від постачальника; покупець зобов'язаний перевірити кількість товару, його вагу, цілісність тари, пломб на ній (якщо вони присутні), відсутність ознак ушкодження і псування товару, й у випадку їхнього виявлення - негайно, до закінчення прийому, письмово про це заявити постачальнику; при відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем за кількістю та якістю.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. У випадку невиконання або неналежного виконання покупцем вимог даного договору, постачальник має право в односторонньому порядку розірвати договір, надіславши письмове повідомлення покупцю (п. 7.2 договору).

Згідно з п. 7.3 договору специфікації та інші додатки до договору вважаються невід'ємною частиною договору та є дійсними лише за умови підписання та скріплення печатками кожної з сторін. У разі якщо з будь-яких причин, відповідна специфікація є відсутньою у сторін, для виконання зобов'язань за договором використовуються дані видаткових накладних на товар, що поставляється за договором. Якщо у відповідній специфікації до договору будуть встановлені інші або додаткові умови оплати та розрахунків за товар, то вони мають силу у тій частині, що не суперечить умовам договору.

На виконання умов договору поставки між сторонами були підписані специфікації, відповідно до умов яких позивач зобов'язався поставити відповідачу засоби захисту рослин на загальну суму 5 884 624,06 грн, зокрема:

- специфікація № 1 від 15.01.2014 р. на загальну суму 237 000,00 грн;

- специфікація № 2 від 31.03.2014 р. на загальну суму 650 647,00грн;

- специфікація № 3 від 31.03.2014 р. на загальну суму 229 425,00 грн;

- специфікація № 4 від 31.03.2014 р. на загальну суму 270 494,10 грн;

- специфікація № 31.03 від 31.03.2014 р. на загальну суму 15 840,00 грн;

- специфікація № 28/04 від 28.04.2014 р. на загальну суму 414 856,80грн;

- специфікація № 29/04 від 29.04.2014 р. на загальну суму 2815 848,00 грн;

- специфікація № 19/05 від 19.05.2014 р. на загальну суму 26 400,00 грн;

- специфікація № 21.05 від 21.05.2014 р. на загальну суму 317 856,00 грн;

- специфікація № 21.05/1 від 21.05.2014 р. на загальну суму 704280,00 грн;

- специфікація № 02.06 від 02.06.2014 р. на загальну суму 90 480,00 грн;

Товар за даними специфікаціями було отримано відповідачем, що підтверджується видатковими накладними, зокрема:

- видаткова накладна № РТ-0000014 від 16.01.2014 р. на суму 237 000,00 грн

- видаткова накладна № РТ-0000236 від 27.03.2014 р. на суму 650 647,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0000275 від 31.03.2014 р. на суму 229 425,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0000273 від 31.03.2014 р. на суму 270 494,10 грн;

- видаткова накладна № РТ-0000292 від 31.03.2014 р. на суму 15 840,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0000785 від 30.04.2014 р. на суму 3 108 016,80 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001035 від 21.05.2014 р. на суму 122 686,00 грн;

- видаткова накладної № РТ-0001033 від 20.05.2014 р. на суму 26 400,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001220 від 02.06.2014 р. на суму 317 856,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001036 від 21.05.2014 р. на суму 216 498,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001052 від 22.05.2014 р. на суму 6 594,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001086 від 23.05.2014 р. на суму 13 188,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001257 від 04.06.2014 р. на суму 468 000,00 грн;

- видаткова накладна № РТ-0001285 від 10.06.2014 р. на суму 90 480,00 грн.

Відповідач частково сплатив заборгованість за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями та листами про зарахування оплат у вказаних сумах в рахунок погашення заборгованості за договором № 1501-1 від 15.01.2014 р. № 1/2904 від 29.04.2014 р. на суму 124 457,04 грн та № 1/0404 від 04.04.2014 р. на суму 81 148,23 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, за твердженням позивача, оплатив поставлений товар частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 587 153,85 грн.

Крім того, позивач донарахував до заборгованості за поставлений товар 193 868,16 грн з урахуванням зміни курсу долара США по відношенню до гривні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, що передбачено вказаною нормою.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до п. 2.1 договору ціна за одиницю, строки, умови оплати та загальна вартість товару зазначаються у специфікаціях до даного договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що позивач виконав свої зобов'язання за договором з поставки товару у повному обсязі, а відповідач виконав взяті на себе зобов'язання з оплати товару лише частково, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у сумі 587 153,85 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 193 868,16 грн донарахування вартості товару в порядку п. 3.3 договору, колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару. При цьому, положення ч. 3 вказаної норми про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до п. 3.3 договору в тому випадку, якщо встановлений НБУ курс долара США до гривні на момент здійснення платежу за товар вищий ніж курс долара США, зазначений у специфікації на момент укладення цього договору, то для визначення суми, яка підлягає оплаті покупцем за товар, використовується формула: Вт=(Ко/Кл)*Вгрн, де:

- Вт - вартість товару до сплати з врахуванням різниці між встановленим НБУ курсом гривні до долара США, згідно умов договору;

- Вгрн - вартість товару у національній валюті України, зазначена у відповідній специфікації;

- Ко - офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ на дату оплати;

- Кп - курс гривні до долара США, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на момент підписання договору (зазначається у відповідній специфікації).

Згідно з п. 3.4 договору покупець зобов'язаний визначити самостійно та сплатити вартість товару, розраховану відповідно до п. 3.3 договору, або звернутись до постачальника за наданням відповідного рахунку для здійснення платежу після чого оплатити відповідний рахунок протягом 3 календарних днів.

Таким чином, зміна ціни товару позивачем є правомірною, оскільки це передбачено умовами укладеного договору.

Встановлено, що на момент настання строку оплати, визначеного специфікаціями до договору, курс гривні збільшився по відношенню до іноземної валюти - долара США порівняно з відповідним курсом на момент підписання договору, що за умовами договору є підставою для індексації.

Разом з тим, позивачем було невірно проіндексовано суму залишку оплати за товар, оскільки при індексації взято курс долара США станом на момент фактичної оплати відповідачем, тоді як у п. 3.3 договору зазначено про курс на момент оплати; момент оплати узгоджений сторонами у кожній окремій специфікації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого задоволенню підлягає донарахування суми заборгованості у розмірі 124 170,17 грн.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 59 063,38 грн пені, яка нарахована:

- за період з 01.05.2014 р. по 03.06.2014 р. у розмірі 5140,23грн;

- за період з 04.06.2014 по 11.09.2014 р. у розмірі 16172,31 грн;

- за період з 12.09.2014 р. по 19.09.2014 р. у розмірі 1405,62грн;

- за період з 20.09.2014 р. по 22.09.2014 р. у розмірі 2 725,46 грн;

??- за період з 23.09.2014 по 04.11.2014 р. у розмірі 29 051,22 грн;

??- за період 05.11.2014 по 14.11.2014 у розмірі 4 568,54 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути 58 086,20 грн штрафу за період з 01.05.2014 р. по 03.06.2014 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таку ж правову позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Так, відповідно до п. 6.2 договору у випадку порушення строків або умов оплати товару, покупець зобов'язаний сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежного платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла на час прострочення зобов'язання) за кожен день прострочення оплати; при простроченні оплати на термін понад 3 календарних дні, покупець, окрім пені, сплачує штраф у розмірі 20 відсотків від суми простроченої заборгованості.

Згідно з п. 6.6 договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором не припиняється строком, визначеним ч. 6 ст. 232 ГК України, і здійснюється до моменту повного розрахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 59 063,38 грн та 58 086,20 грн штрафу за період з 01.05.2014 р. по 03.06.2014 р., є обґрунтованими, розмір їх перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

Крім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 70 962,85 грн процентів та 40 542,17 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 40 542,17 грн втрат від інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, їх розмір перевірений судом та становить більшу суму, однак у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог у відповідній частині.

Як передбачено п. 6.5 договору, у разі невиконання покупцем зобов'язань щодо термінів оплати товару та/або невиконання зобов'язань, передбачених п. п. 3.2, 3.3 договору, покупець відповідно до ст. 625 ЦК України сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, проценти, які нараховуються на загальну суму поставленого, але несплаченого товару, включаючи зобов'язання зі сплати різниці між встановленим НБУ курсом гривні до долара США, передбаченого п. 3.3 договору у наступних розмірах:

?- у разі затримки оплати за товар більш ніж на 10 календарних днів - 20% річних;

??- у разі затримки оплати за товар більш ніж на 30 календарних днів - 30% річних;

?- у разі затримки оплати за товар більш ніж на 60 календарних днів - 50% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений додатками до цього договору.

Встановлено, що позивачем було невірно розраховано розмір процентів, оскільки у деяких випадках невірно визначено дату, з якої проценти розраховуються у певному підвищеному розмірі згідно умов договору.

Так, за розрахунком, здійсненим судом, починаючи з заявленої позивачем дати періоду нарахування - з 01.05.2014 р., загальний розмір процентів становить 89 714,83 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що загальний розмір процентів є більшим ніж заявлено позивачем, проте у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог у відповідній частині, тому вимога позивача підлягає задоволенню у сумі 70 962,85 грн.

Вимоги скаржника щодо зменшення пені та штрафу на 80% колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в порядку ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України відсутні правові підстави для такого зменшення.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агропроект» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2014 р. у справі № 911/4167/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/4167/14 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран