РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015Справа №910/4805/13

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
До Житлово-будівельного кооперативу «Октава-2»
Простягнення 17 688, 00 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Гаркавенко С.В. - за дов.;

Від відповідача: Кіщук Т.В. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 14 947, 72 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.2000р. № 1630050, 2 095, 46 грн. пені, 206, 30 грн. інфляційної складової боргу, 438, 52 грн. - 3% річних та 1 720, 50 грн. витрат із сплати судового збору.

Ухвалою суду від 28.05.2013р. провадження у справі №910/4805/13 було зупинено до вирішення пов'язаною з нею справи №5011-1/9032-2012.

Як вбачається з документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» 03.09.2012р. у справі №5011-1/9032-2012 винесено рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2014р. вказане рішення скасовано частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2014р. залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

З огляду на викладені обставини, суд своєю ухвалою від 13.10.2014р. поновив провадження у справі №910/4805/13, призначив розгляд справи №910/4805/13 на 04.11.2014р. о 10:20, зобов'язавши позивача надати суду пояснення щодо того, чи підтримує останній заявлені позовні вимоги.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, на підтвердження чого надав додаткові матеріали по справі.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та надав додаткові матеріали по справі.

За клопотанням представників сторін, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п.3 ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Позивачем) та Житлово-будівельним кооперативом «Октава-2» (Відповідачем) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.2000р. № 1630050 (надалі - Договір).

Згідно з пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і відповідно до законодавства України Позивач постачає теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності Відповідачем для потреб: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком 1 до Договору, яку Відповідач зобов'язаний оплачувати щомісяця своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування Відповідачу за теплову енергію здійснюється відповідно до звернення-доручення про укладення Договору, розрахунковим способом, згідно договірних навантажень (до встановлення приладів обліку), та про приладах обліку за тарифами, встановленими і затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації, а з 01.01.2011 - затверджені Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, які можуть змінюватись в період дії договору.

Відповідно до умов Договору, Позивач зобов'язався поставити теплову енергію Відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а останній зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі та додатках до нього, які є невід'ємною частиною Договору.

У п. 2 Додатку 4 до Договору сторони передбачили, що Відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 3 Додатка 4 до Договору, сторони домовились, що Відповідач оплачує вартість, використаної теплової енергії не пізніше 25 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, а у разі прострочення оплати товару продавець, відповідно до п. 3 цієї ж статті, має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими коштами.

Однак свої зобов'язання за зазначеним Договором Відповідач не виконав, внаслідок чого за період з 01.07.2012р. по 01.02.2013р. виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.02.2013р. становить 14 947, 72 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та Довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Договір від 01.06.2000р. № 1630050 є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, між сторонами спору виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, і домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується факт постачання електроенергії відповідно до умов Договору Відповідачу, використовування електроенергії Відповідачем, а також заборгованість Відповідача перед Позивачем за період з 01.07.2012р. по 01.02.2013р. в розмірі 14 947, 72 грн.

Наданий Відповідачем суду висновок судово-економічної експертизи у справі №5011-1/9032-2012, не береться до уваги суду по справі №910/4805/14, оскільки він не має правового відношення до даної справи, а отже і висновки встановленні експертом у зазначеній експертизі не можуть оцінюватись судом як належні докази по справі №910/4805/14.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором в розмірі 14 947, 72 грн. за період з 01.07.2012р. по 01.02.2013р. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з відповідача.

Заперечення Відповідача щодо відсутності заборгованості по оплаті за фактично отриману послугу і його твердження, що вимоги Позивача оплатити кількість теплової енергії у гарячій воді на послугу з гарячого водопостачання, що розрахована ним без урахування норм законодавства за своєю власною внутрішньою методикою на підставі передбачених договором навантажень не приймаються судом до уваги, оскільки розрахунок вартості поставленої теплової енергії за спірний період здійснювався позивачем відповідно до звернення - доручення про укладення Договору, розрахунковим способом, згідно договірних навантажень (до встановлення приладів обліку), та по приладах обліку за тарифами, встановленими і затвердженими Розпорядженням Київської міської державної адміністрації, а з 01.01.2011р. затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, які можуть змінюватись в період дії договору. Крім того, ціни на теплову енергію є регульованими і Відповідач не вправі встановлювати для себе тарифи на власний розсуд.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3.5 Додатка 4 до Договору передбачено, що за несвоєчасно виконання умов Договору нараховується пеня на суму фактичного боргу у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України, тобто не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Отже, порушення відповідачем строків оплати, передбачених п. 2 Додатку 4 до Договору та п. 3 Додатка 4 до Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

За розрахунком Позивача пеня складає суму в розмірі 2 095, 46 грн.

Однак, за перерахунком суду, за прострочення терміну платежу з відповідача належить стягнути пеню у сумі 1 323, 24 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач правомірно нарахував відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За розрахунком Позивача інфляційна складова боргу складає 206, 30 грн., а 3% річних - 438, 52 грн.

Суд не погоджується з розрахунком Позивача щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних, оскільки такий розрахунок невірний.

Так, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок індексу інфляції та 3% річних , суд дійшов висновку, що він неправильний.

За розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню 265,37грн.-3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Індекс інфляції за період з 01.07.2012р. по 01.02.2013р. становив -15, 11 грн., тобто за спірний період не було інфляційного збільшення боргу.

Таким чином, враховуючи перерахунок 3% річних та інфляційних, останні підлягають частковому задоволенню, а саме: пеня в розмірі 1 323, 24 грн., 3% річних - 265, 37 грн., індекс інфляції - 0, 00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір згідно ст. 49 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Октава-2» (02222, м. Київ, вул. Вікентія Беретті, 3; Код: 22935317) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ) 14 947 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 72 коп. боргу за спожиту теплову енергію, пеню в розмірі 1 323 (одна тисяча триста двісті три) грн. 24 коп., 3% річних в розмірі 265 (двісті шістдесят п'ять) грн. 37 коп. та 1 609 (одну тисячу шістсот дев'ять) грн. 45 коп. витрат із сплати судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решіт позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.03.2015р.

Суддя І.І.Борисенко