ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 911/5427/14

За позовом ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

до 1) ТОВ "ПК Трейдсервісгруп", сМархалівка

2) МКП "Україна", смт. Сахновщина

про стягнення 28 541 грн. 81 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивач - не з'явився;

відповідачів - не з'явилися.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості 28 541 грн. 81 коп., а саме: солідарно стягнути з відповідачів 2 000 грн. 00 коп. - заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х та №ТК06/02/08-Х від 19.02.2008 р., угоди №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 р., договору поруки № 21-12-2012-45 від 21.12.2012 р.; стягнути з відповідача 2 - 26 541 грн. 81 коп. по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х та №ТК06/02/08-Х від 19.02.2008 р., угоди №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 р.; пропорційно стягнути з відповідачів 2 000 грн. 00 коп. - адвокатські витрати відповідно до договору про надання адвокатських послуг №25-45/03 від 25.03.2013 р.

Позивач в засідання суду не з'явився, але через загальний відділ суду подав клопотання про розгляд справи в порядку ст. 75 ГПК України, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач 1 в засідання суду не з'явився, позовні вимоги визнає про що зазначено в ухвалі суду від 21.01.2015 року.

Відповідач 2 також в засідання суду не з'явився про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте надав суду відзив, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог посилаючись на незаконність укладення договору поруки № 21-12-2012-45 від 21.12.2012 р., відсутність у ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» права на стягнення з МКП «Україна» заборгованості (індексації товару, оцінки вартості товару, курсової різниці), оскільки таке право не передбачене угодами № 15-11/12-141 та № 15-11/12-142 від 15.11.2012 року, а також просить суд припинити провадження в частині стягнення 2 000 грн. 00 коп. заборгованості на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х та №ТК06/02/08-Х від 19.02.2008 р., угоди №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 р., договору поруки № 21-12-2012-45 від 21.12.2012 р. оскільки з даного приводу було винесено рішення господарського суду Київської області від 30 вересня 2013 року у справі № 911/2921/13, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, крім того відповідач вказує на сплив строку позовної давності в зв'язку з тим, що ТОВ «ПК «Трейдсервісгруп» стягнув з МКП «Україна» заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2009 року у справі № 51/11-09 та № 53/13-09 від 19.02.2009 року.

Враховуючи те, що нез'явлення представників відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

19 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» (далі - постачальник) та Малим колективним підприємством «Україна» (далі - покупець) було укладено договори поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х та № ТК06/02/08-Х від 19.02.2008 р., відповідно до умов яких постачальник зобов'язувався передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його вартість та відсотки за користування товарним кредитом в сумі та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пункту 2.1 договорів постачальник надає покупцю товарний кредит у розмірі вартості отриманого і неоплаченого товару в період з дати отримання товару до 15 жовтня 2008 року.

Пунктом 2.2 договорів встановлено, що за користування кредитом покупець сплачує постачальнику проценти у розмірі 3% річних від вартості отриманого і неоплаченого товару за кожний день користування товарним кредитом.

Відповідно до пункту 2.7 договорів, вартість товару, яку покупець сплачує постачальнику, визначена на день підписання договору, тому у випадку якщо на дату платежу курс долару США збільшиться більш ніж на 2% від курсу на дату укладання договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу.

За порушення строків платежу по договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,25%, не більше розміру, встановленого законодавством, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, а також додатково штраф у розмірі 30% вартості договору за кожний факт порушення строку платежу (пп. 5.3.1 п. 5.3 договорів).

За умовами п. 5.4 договорів, відповідно до ст. 232 ГК України сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором здійснюється без обмеження строку.

Договір діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків за цим договором (п. 6.1 договорів).

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням МКП «Україна» взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, 24 грудня 2008 року ТОВ «Корпорація «Агросинтез» звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з МКП «Україна» суми заборгованості та штрафних санкцій (пені, штрафу) за період із 16.10.2008 р. до 24.12.2008 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16 лютого 2009 року у справі № 51/11-09 позовні вимоги ТОВ «Корпорація «Агросинтез» були задоволені у повному обсязі, а саме - стягнуто з МКП «Україна» на користь ТОВ «Корпорація «Агросинтез» - 16494,08 грн. основного боргу за договором № ТК05/02/08-Х від 19.02.2008 р.; 759,17 грн. пені; 8030,68 грн. штрафу; 8949,26 грн. суми індексації ціни товару; 342,33 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19 лютого 2009 року у справі № 53/13-09 позовні вимоги ТОВ «Корпорація «Агросинтез» були задоволені у повному обсязі, а саме - стягнуто з МКП «Україна» на користь ТОВ «Корпорація «Агросинтез» 7870,99 грн. - основного боргу за договором № ТК06/02/08-Х від 19.02.2008 р., 362,28 грн. - пені, 4679,24 грн. - штрафу, 4270,59 грн. інфляційних, 171,83 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до Постанови ВДВС Сахновщинського РУЮ Харківської області від 03 квітня 2009 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі № 51/11-09 від 06 березня 2009 року та наказу господарського суду Харківської області у справі № 53/13-09 від 11 березня 2009 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області по справі №51/11-09 від 10 червня 2013 року, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення господарського суду, змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області у справі №51/11-09 від 06 березня 2009 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» (69035, м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 3; ) на її правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

Ухвалою Господарського суду Харківської області по справі №53/13-09 від 12 червня 2013 року, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення господарського суду, змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області у справі №53/13-09 від 11 березня 2009 роду з

Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» (69035, м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 3; ) на її правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

Станом на 26 серпня 2014 року зобов'язання МКП «УКРАЇНА» перед ТОВ «КОРПОРАЦІЯ -АГРОСИНТЕЗ» як згідно вказаних вище наказів Господарського суду Харківської області, так і договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року не виконано.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Абзац 1 ч.І ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тобто, слід застосовувати загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Пунктом 2.7 Договору сторони передбачили порядок зміни ціни товару та сум платежів за Договором у разі зростання офіційного курсу долару США до гривні на момент оплати товару, у зв'язку із тим, що умови договорів, за якими позивач придбав товар відпущений відповідачу, містить аналогічні умови, або умови розрахуватися за цей товар в іноземній валюті, яку позивачу потрібно купувати.

Згідно з п. 2.7 Договору, вартість Товару, яку Покупець сплачує Постачальнику, визначена на день підписання Договору, тому у випадку якщо на дату платежу курс долару США збільшиться більш ніж на 2 % від курсу на дату укладення Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу. Проіндексована сума платежу визначається як (А1/А0)*СП, де А1 - офіційний курс долару США на дату платежу; АО - офіційний курс долару США на дату укладення Договору, СП - сума платежу.

Станом на дату укладення Договору (19.02.2008 р.), офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України, складав 5,050000 грн. із розрахунку за 1 долар США.

Відомості про офіційний курс Національного банку України взяті з офіційного сайту (порталу) Національного банку України. Відповідно до листа НБУ №24-211/113 від 23.03.1999 р. по курсу гривні до іноземних валют, Національний банк України повідомив всіх користувачів, що актуальну інформацію про курс гривні до іноземних валют можна отримати в мережі Інтернет.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і за умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, сторони дійшли згоди про те, що зобов'язання за даним договором має бути виконане у гривні з урахуванням курсу долара США на час укладення договору та на день фактичної оплати товару, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а його умови визначені на розсуд сторін і погодженні ними, що вказує на принцип свободи договору.

Фактично за такою умовою договору сторони визначили особливості формування ціни договору. Так, покупець взяв на себе обов'язок здійснювати оплату вартості товару виходячи з вартості товару на момент підписання договору з урахуванням курсу долару США на день такої оплати.

МКП «УКРАЇНА» взяте на себе грошове зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року щодо оплати вартості отриманого товару було виконано із порушенням строків, передбачених договором.

За змістом статті 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до листа Управління ДВС ГУЮ у Харківській області, заборгованість згідно наказу Господарського суду Харківської області у справі № 53/13-09 від 11 березня 2009 року, в тому числі й згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, становить 14 583,00 грн.

Станом на 26.08.2014 року офіційний курс Національного банку України складав 13,66 грн. /дол. США.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, заборгованість (індексація ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року становить 24 863 грн. 29 коп.

Відповідно до листа ВДВС Сахновщинського РУЮ Харківській області, заборгованість згідно наказу Господарського суду Харківської області у справі №51/11-09 від 06 березня 2009 року, в тому числі й згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, становить 5 000,00 грн.

Станом на дату укладення Договору (19.02.2008 р.), офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України, складав 5,050000 грн. із розрахунку за 1 долар США.

У Рішенні Господарського суду Харківської області від 16 лютого 2009 року у справі №51/11-09, позивачем було застосовано вимогу про індексацію товару, виходячи із того, що станом на дату складання позову (24.12.2008 року) офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України, складав 7,87 грн. із розрахунку за 1 долар США

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, заборгованість (індексація ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року становить 3 678 грн. 52 коп.

Сума дооцінки вартості товару (курсової різниці) згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х та № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року станом на 26.08.2014 року становить 28 541 грн. 81 коп.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

15 листопада 2012 року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" та ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС»» було укладено Угоду №15-11/12-141 та Угоду №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даних Угод, встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ») відступає Новому кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»») право вимоги виконання Малим колективним підприємством «УКРАЇНА» (), зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних витрат, набутих ТОВ «КОРПОРАЦІЯ «АГРОСИНТЕЗ» на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням МКП «УКРАЇНА» грошового зобов'язання згідно договорів поставки.

Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року (пункт 1.2. Угоди).

На виконання умов Угод (п. 4.1.), ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» було передано Позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем-2 Зумовленого зобов'язання. У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. Угод, ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» повідомленням про зміну кредитора у зобов'язані, належним чином повідомило МКП «УКРАЇНА» про зазначені вище обставини.

Сторони у пункті 2.3. Угод визначили, що з моменту укладення даної Угоди, Новий кредитор наділяється всіма правами Первісного кредитора, що випливають із умов договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК0б/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, по відношенню до Боржника щодо нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат, у зв'язку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договорів.

Враховуючи те, що заборгованість на сьогодні не погашена, Позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України, Позивач є належним та законним кредитором Відповідача-2 щодо отримання нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) із врахуванням розміру непогашеного боргу станом на 26 серпня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада 2012 року, 21 грудня 2012 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» Кредитор) та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (Поручитель) було укладено Договір поруки №21-12-2012-45, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Малим колективним підприємством «УКРАЇНА» () щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада 2012 року, укладену згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) у сумі 1 000 грн. 00 коп.

Пунктом 4.1. угоди передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до Відповідача-1 із вимогою вих. № 27-45/12 від 27 грудня 2012 року, котра була одержана останнім 29 грудня 2012 року, проте залишена без виконання.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Оскільки відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог також посилаючись на сплив строку позовної давності в зв'язку з тим, що ТОВ «ПК «Трейдсервісгруп» стягнув з МКП «Україна» заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2009 року у справі № 51/11-09 та № 53/13-09 від 19.02.2009 року то суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу - пункт 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Позивачем додано до матеріалів справи виписку по рахунку ТОВ «Компанія «Ніко тайс», з якого вбачається, що відповідач 2 частково сплачує заборгованість, так остання сплата до звернення позивачем із даним позовом до суду відбулась 08.12.2014 року на суму 500 грн. 00 коп., таким чином строк позовної давності переривався з моменту добровільного виконання відповідачем 2 зобов'язань зі сплати заборгованості.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 , ні відповідач-1 не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №15-11/12-141 та №15-11/12-142 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада 2012 року, укладену згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК05/02/08-Х від 19 лютого 2008 року та договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК06/02/08-Х від 19 лютого 2008 року, а заперечення відповідача спростовуються наявними в суду матеріалами справи позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить покласти на відповідачів витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

На підтвердження своїх вимог в цій частині позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг № 25-45/03 від 25.03.2013 року, акт прийому-передачі документів від 25.03.2013 року, акт приймання-передачі робіт щодо надання адвокатських послуг від 26.08.2014 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 року та посвідчення адвоката від 29.10.2009 року, платіжне доручення № 255 від 29.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним (Інформаційний лист Вищого господарського суду України № 01-8/155 від 13.02.2002р.).

Пунктом 12 роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 02-05/78 від 04.03.1998р. передбачено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім державного мита, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним; за таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При вирішенні питань, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, слід також враховувати викладене в абзаці третьому пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/973 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" № 01-8/973 від 14.12.2007р., за яким у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката Грищенка О.М. у всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи № 911/5427/14, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 2 000, 00 грн. співрозмірною з ціною позову, обґрунтованою та правомірною.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 514, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Солідарно стягнути з Малого колективного підприємства «Україна» (64501, Харківська обл., Сахновщинський район, смт. Сахновщина, вул. Станіславського, буд. 6, код 22633711) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) 2 000 (дві тисячі) 00 коп. заборгованості (курсової різниці).

Стягнути з Малого колективного підприємства «Україна» (64501, Харківська обл., Сахновщинський район, смт. Сахновщина, вул. Станіславського, буд. 6, код 22633711) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) - 26 541 (двадцять шість тисяч п'ятсот сорок одну) грн. 81 коп. заборгованості (курсової різниці).

Пропорційно стягнути з Малого колективного підприємства «Україна» (64501, Харківська обл., Сахновщинський район, смт. Сахновщина, вул. Станіславського, буд. 6, код 22633711) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Мальована Л.Я.