ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" березня 2015 р. Справа № 3/5014/2361/201

вх. № 5977/14л

Суддя господарського суду: Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання: Гончарова В.В.

за участю сторін :

заявник - Замкова М.О.

ДВС України - Фоміна В.І.

стягувач - Єфременко О.О.

розглянувши скаргу на дії ДВС України у справі за позовом Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз "

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" звернулося до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України щодо зобов'язання Державну виконавчу службу України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №40503279, відкритому на підставі наказу господарського суду Луганської області від 12.08.2013 року у справі №3/5014/2361/2012 з підстав, передбачених п. п. 4,8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги заявник вказує на те, що 05.11.2013 року Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Луганської області від 12.08.2013 року №3/5014/2361/2012 про стягнення з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» заборгованість за договором №14/2219/11 від 30.09.2011 року купівлі-продажу природного газу у розмірі 38077858,71 грн. про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40503279 від 05.11.2013 року (а.с.17-18).

Державна виконавча служба не згодна зі скаргою заявника та вважає скаргу безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню ( а.с.98-99).

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 03.02.2105 року до 02.03.2015 року до 9 год. 30 хв. для підготовки повного тексту ухвали по справі.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне, що відповідно до частини другої статті 25 цього Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як було вже зазначено, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 05.11.2013 року, якою боржника зобов*язано самостійно виконати рішення в 7 денний строк з дня винесення (отримання ) постанови . Заявником надано копію поштового конверту в якому на його адресу надійшла вказана постанова 13.11.2013 року. ( а.с.17-19).

Постановою ВПВР ДВС України від 25.11.2013 року виконавче провадження було зупинено на підставі п.185 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із внесенням боржника до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу згідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 року №568( а.с.30-31).

Відповідно до п. 1.2. 3.7. Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 №2711-ІV, погашення заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення та/або розстрочення кредиторської та дебіторської заборгованості шляхом застосування механізмів списання, взаєморозрахунків, реструктуризації, часткової оплати на умовах, визначених законом.

На строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

З 01.08.2014р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення розрахунків у паливно-енергетичному комплексі" № 1571-УІІ, яким визначено, що положення цього Закону щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та умови їх виконання щодо підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на умовах, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" застосовуються з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" до 01.01.2016 р.

31.10.2013 року між боржником та стягувачем було підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого було вирішено питання про припинення грошового зобов'язання у розмірі 30 677786,53 грн.

17.12.2013 року боржник звернувся із заявою про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2013 року з посиланням на погашення заборгованості перед стягувачем шляхом списання боргу на підставі Закону України " Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію № 3319 від 12.05.2011 року та постанови КМУ "Про затвердження порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" № 894 від 08.08.2011 року.

17.01.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про поновлення виконавчого провадження ( а.с.33).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.02.2014 року визнано наказ господарського суду Луганської області від 12.08.2013 року №3/5014/2361/2012 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення пені у розмірі 3 793967,54 грн., 3% річних у розмірі 2505254,96 грн., інфляційні витрати у розмірі 1036469,68 грн., а всього на суму 7335692,18 грн. ( а.с.36-38).

Таким чином, сума яка підлягала стягненню з боржника за відповідним наказом складала 64380,00 грн. судового збору, тобто на час поновлення провадження у справі.

Як зазначає позивач , кошти у сумі 64380,00 грн. були перераховані боржником на рахунок ПАТ «Нафтогаз України» 25.02.2014 року згідно платіжного доручення №2/570 ( а.с.41).

Враховуючи, що у період, коли виконавче провадження було зупинено, боржник поза заходами примусового стягнення з боку ВПВР ДВС України самостійно виконав грошове зобов'язання шляхом:

- самостійне перерахування коштів здійснене до моменту пред*явлення виконавчого документу до органу примусового виконання рішень у розмірі 30677786,53 грн.

- визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на суму 7335692,18 грн.;

- самостійного погашення залишку заборгованості у сумі 64380,00 грн.

У зв*язку з чим, 06.03.2014 року ( а.с.39-40) та 06.06.2014 року ( а.с.42-44) боржником до ВПВР ДВС України було направлено заяву про закінчення виконавчого провадження, до яких додано документальне підтвердження відсутності заборгованості. Проте, до теперішнього часу постанова про закінчення виконавчого провадження не винесена, що і стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником , до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому Законом.

Виконавчий збір та витрати, пов*язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягується.

Зазначена норма, також пояснюється Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Мінюсту від 02.04.2012 року № 512/5, відповідно до п. 3.7.2 якої , якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково, до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно .

Також, суд бере до уваги, що відповідно до п. 3.7.4. "Інструкції з примусового виконання рішень" у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Всі перелічені пункти ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", допускають здійснення державним виконавцем повного чи частково стягнення заборгованості, вчиненого шляхом частково стягнення заборгованості, вчиненого шляхом застосування заходів примусового стягнення. Саме тому, у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначається про виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 % від фактичного задоволених вимог стягувача.

Таким чином, оскільки боржником залишок боргу зі сплати судового збору у розмірі 64380,00 грн. було погашено після поновлення виконавчого провадження, то у постанові про закінчення виконавчого провадження має бути вказано лише про виділення виконавчого збору в межах 10 % цієї суми.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" скарга на дії Державної виконавчої служби України, щодо зобов*язання винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №40503279, відкритому на підставі наказу господарського суду Луганської області від 12.08.2013 року у справі №3/5014/2361/2012 підлягає частковому задоволенню , відносно 30677786,53 грн., та 7335692,18 грн.

Керуючись ст.86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу на дії Державної виконавчої служби задовольнити частково.

Зобов*язати Державну виконавчу службу України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №40503279, відкритому на підставі наказу господарського суду Луганської області від 12.08.2013 року у справі №3/5014/2361/2012 відносно 30677786,53 грн., та 7335692,18 грн.

В іншій частині - відмовити.

Суддя Лаврова Л.С.

ухвала підписана 03.03.2015 року.