ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 р. Справа №917/2595/14

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Урожай", с. Медянівка ,Кобеляцький район, Полтавська область,39215

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верасень - сервис", вул. Торгова,14А, м. Смолевічі, Мінська область, Республіка Білорусь, 222201

про стягнення 19 135,18 дол. США

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Панченко О.О. дов. №01 від 16.01.2015 року

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 03.03.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 19 135,18 доларів США, з яких: 3565,12 доларів США пеня, 15 570,06 доларів США 3% річних (в редакції заяви від 27.01.2015 року).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином. 02.02.2015 року від відповідача по факсу, а 09.02.2015 року по пошті до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Разом з даним клопотанням до суду також надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що між сторонами 12.04.2013 року було підписано додаткову угоду до договору № 01/04/2013 від 01.04.2013 року в якій сторони внесли зміни до п. 4.5. договору і виклали його в наступній редакції: "п.4.5. банківська комісія за перерахування валютних коштів в банці покупця за рахунок - покупця, комісія іноземних банків - кореспондентів і банків - посередників за рахунок - продавця. Відповідно до статті 241 Банківського Кодексу РБ, виконання платіжного доручення вважається належним навіть у випадку, якщо сума платіжного доручення акцептованого банком - одержувачем, в результаті зняття ним винагороди (плати) за надані послуги виявиться мене суми платіжного доручення платника. В зв'язку з чим відповідач вважає, що його заборгованість перед позивачем за договором № 01/04/2013 від 01.04.2013 року погашена в повному обсязі і нарахування пені та 3% річних є неможливим.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

01.04.2013 року між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірмою "Урожай" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верасень - сервис" (покупець, відповідач) було укладено договір № 01/04/2013 (арк. с. 29-30).

11.04.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 01/04/2013 від 01.04.2013 року, в якій сторони внесли зміни до п. 3.1. договору. Крім того, 02.07.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 01/04/2013 від 01.04.2013 року, в якій сторони внесли зміни до п.4.4. та п. 7.1. договору № 01/04/2013 від 01.04.2013 року (арк. с. 31).

Відповідно до п.1.1. договору, продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти і оплатити гібридні насіння кукурудзи першого покоління, другої і третьої фракції виробництва Україна "Кремень 200 СВ", в подальшому іменується товар, в кількості і по ціні згідно додатків, які є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.1. договору (в редакції додаткової угоди від 11.04.2013 року) сторони погодили, що продавець зобов'язується передати покупцю обумовлену кількість товару на умовах DAF (Інкотермс 2000) Україна, станція переходу "Горностаївка експорт".

Вагони з насінням кукурудзи прибувають на станцію "Могілев 2" (код станції 156609) - Білоруської з.д. отримувач ТОВ "Верасень - сервис" (код отримувача -5480). Юридична і поштова адреса: Республіка Білорусь, 222201. Мінська область, м. Смолевічі, вул. Торгова, 14А.

Відповідно до п. 3.2. договору датою поставки отару вважається дата відмітки станції отримувача Республіки Білорусь на залізничній накладній в місці доставки.

Валютою договору являється долар США. Валютою платежу являється долар США. Загальна варітьсь товару приблизно складає 250 000 доларів США (п. 4.1., п. 4.3. договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що ціна однієї тонни гібридного насіння кукурудзи першого покоління встановлюється в розмірі 1 250 доларів США. На умовах DAF (Інкотермс 2000) границі України, станція переходу "Горностаївка експорт" включаючи вартість тари, упаковки, маркування і завантаження товару, транспортні, митні і інші витрати (документації).

Відповідно до пункту 4.4. договору (в редакції додаткової угоди від 02.07.2013 року) покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його після видачі висновку ГУ "Мінська обласна державна інспекція з насіннєзнавства, карантину і захисту рослин" і державною акредитованою лабораторією по визначенню гібридності та сходів насіння. В свою чергу оплата за поставлене насіння повинна бути проведена не пізніше 80 календарних днів від дати митного оформлення товару в країні продавця. Дата митного оформлення підтверджується залізничною накладною або міжнародною товарно-транспортною накладною і декларацією форми МД-2".

Також в п. 7.1. договору (в редакції додаткової угоди від 02.07.2013 року) сторони погодили, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути між сторонами по даному договору вирішуються, якщо це можливо шляхом переговорів. У випадку якщо розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в господарському суді Полтавської області (Україна, Полтава), застосовуване право - матеріальне право України".

На виконання умов договору та додатків до нього позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 168 325,00 доларів США, що підтверджується митною декларацією №806020000/2013/004646 від 26.04.2013 року (арк. с. 32-34).

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання по оплаті поставленого товару у встановлені в договорі строки не здійснив, в зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду Полтавської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №01/04/2013 року від 01.04.2013 року в сумі 168 325,00 доларів США.

Господарським судом Полтавської області було винесено рішення від 06.08.2013 року у справі № 917/1460/13 про задоволення цього позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верасень - сервис" на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Урожай" 168 325,00 доларів США заборгованості за договором №01/04/2013 року від 01.04.2013 року (арк. с. 37-40).

19.08.2013 року господарським судом Полтавської області на виконання рішення від 06.08.2013 року у справі № 917/1460/13 було видано відповідний наказ (арк. с. 41).

Як зазначає позивач, після винесення рішення господарським судом Полтавської області у справі № 917/1460/13 сума боргу за договором №01/04/2013 року від 01.04.2013 року була частково погашена відповідачем в розмірі 168 086,50 доларів США, а саме: 23.01.2014 року в сумі 49 949,50 доларів США; 21.03.2014 року в сумі 49 949,50 доларів США; 16.04.2014 року в сумі 14 956,50 доларів США; 15.05.2014 року в сумі 19 956,50 доларів США; 17.06.2014 року в сумі 33 274,50 доларів США, що підтверджується довідкою обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вих. №35-6-5-00/3256 від 31.10.2014 року (арк. с. 44).

В зв'язку з тим, що під час стягнення основної заборгованості за договором №01/04/2013 року від 01.04.2013 року з відповідача позивачем не заявлялися до стягнення пеня та 3% річних від простроченої суми і сума основного боргу повністю не погашена відповідачем, позивач звернувся до господарського суду Полтавської області та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 3 565,12 доларів США за період з 16.07.2013 року по 16.01.2014 року та 3% річних в сумі 15 570,06 доларів США за періоди: з 16.07.2013 року по 22.01.2014 року (на суму боргу 168 325,00 доларів США); з 23.01.2014 року по 20.03.2014 року (на суму боргу 118 375,50 доларів США); з 21.03.2014 року по 15.04.2014 року (на суму боргу 68 426,00 доларів США); з 16.04.2014 року по 14.05.2014 року (на суму боргу 53 469,50 доларів США); з 15.05.2014 року по 16.06.2014 року (на суму боргу 33 513,00 доларів США); з 17.06.2014 року по 11.12.2014 року (на суму боргу 238,50 доларів США).

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

В рішенні господарського суду Полтавської області від 06.08.2013 року у справі № 917/1460/13 було встановлено факти наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Верасень - сервис" перед Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма "Урожай" заборгованості за договором №01/04/2013 року від 01.04.2013 року та додатковими угодами до нього від 11.04.2013 року та від 02.07.2013 року в сумі 168 325,00 доларів США.

Відповідно до ч. 2 статті 35 ГПК України факти, встановленні рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до п. 5.3 договору покупець за порушення термінів оплати по даному договору, сплачує пеню у розмірі 0,05 % від неоплаченої суми за кожний день прострочки.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців. Відповідно до частини 1 статтею 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Частина 1 статті 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, а відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за період з 16.07.2013 року по 16.01.2014 року в сумі 3 565,12 доларів США та 3 % річних в сумі 15 570,06 доларів США за періоди: з 16.07.2013 року по 22.01.2014 року (на суму боргу 168 325,00 доларів США); з 23.01.2014 року по 20.03.2014 року (на суму боргу 118 375,50 доларів США); з 21.03.2014 року по 15.04.2014 року (на суму боргу 68 426,00 доларів США); з 16.04.2014 року по 14.05.2014 року (на суму боргу 53 469,50 доларів США); з 15.05.2014 року по 16.06.2014 року (на суму боргу 33 513,00 доларів США); з 17.06.2014 року по 11.12.2014 року (на суму боргу 238,50 доларів США) (розрахунок в матеріалах справи). Суд здійснивши перерахунок пені та 3% річних дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною 1 статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Наведені відповідачем заперечення у відзиві на позовну заяву судом відхиляються, виходячи з наступного.

Факт існування у відповідача перед позивачем заборгованості за поставлений товар по договору №01/04/2013 від 01.04.2013 року в сумі 168 325,00 доларів США підтверджується рішенням господарського суду Полтавської області від 06.08.2013 року у справі №917/1460/13, яке набрало законної сили. Предметом розгляду даної справи є стягнення 3565,12 доларів США пені та 15 570,06 доларів США 3% річних за неналежне виконання відповідачем умов договору №01/04/2013 від 01.04.2013 року щодо оплати поставленого позивачем товару в сумі 168 325,00 доларів США .

Як вбачається з рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2013 року у справі №917/1460/13, додаткова угода від 12.04.2013 року, на яку посилається відповідач, в рамках вказаної справи сторонами суду не надавалась та судом не досліджувалася. Предметом спору ж у справі № 917/2595/14 є стягнення пені та річних, нарахованих на суму боргу, що встановлена судовим рішенням у справі № 917/1460/13.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівними встановлені рішенням господарського суду у справі №1 917/1460/13 факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які не потребують додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2013 року у справі №917/1460/13 за нововиявленими обставинами не переглядалося.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Надана відповідачем додаткова угода від 12.04.2013 року зроблена з факсимільної копії, що не відповідає вимогам ст. 36 ГПК України.

Інших обґрунтованих заперечень від відповідача не надходило.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 565,12 доларів США грн. пені та 15 570,06 доларів США 3% річних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33,35,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верасень - сервис" (вул. Торговая,14А, м. Смолевічі, Мінська область, Республіка Білорусь, 222201, ідентифікаційний код 28878493, ІПН 600039930) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Урожай" (с. Медянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, Україна,39215, ідентифікаційний код 05287928) 3 565,12 доларів США грн. пені, 15 570,06 доларів США 3% річних, 5988,16 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Зобов'язати позивача до 16.03.2015 року надати суду нотаріально посвідчений переклад даного рішення суду на російську мову для направлення відповідачу у справі.

Повне рішення складено 06.03.2015 року

Суддя Тимощенко О.М.