ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 лютого 2015 р. Справа № 918/1965/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора м.Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз"

про стягнення коштів в сумі 285 468 грн. 55 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Горчак Ю.П. (довіреність №08-6 від 06.01.2015р.).

Від відповідача : Омельченко А.В. (довіреність №4 від 12.01.2015).

Від органу прокуратури : Кректун О.А. (посвідчення №028215 від 15.08.2014р.).

Суть спору: Заступник прокурора м. Рівне звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" про стягнення збитків в сумі 285 468 грн. 55 коп..

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що прокуратурою міста за результатами вивчення стану використання земельних ділянок на території міста без правовстановлюючих документів на них, встановлено, що пунктом 3 рішення рівненської міської ради від 29.06.2010р. №3647 Товариству з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» надано в оренду строком на десять років земельну ділянку площею 8 567 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Курчатова, 9-А для обслуговування автозаправної станції, на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 04.04.2009р. №1205, від 04.04.2009р. №1208 та від 04.04.2009р. №1209. Пунктом 5 вказаного рішення Рівненською міською радою зобов'язано землекористувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" у тримісячний термін з дня прийняття вказаного рішення виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельними ділянками. Однак у тримісячний термін, визначений рішенням ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" договір оренди земельної ділянки з Рівненською міською радою не уклало, що фактично призводить до використання вищевказаної земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів та ненадходженню до місцевого бюджету орендної плати.

При цьому, судом встановлено, що у пункті 2 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд: «Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Миронова, буд. 30, офіс 70, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ідентифікаційний код:34847334) збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки площею 2 603 м2 за адресою м. Рівне , вул. Замкова, 26А без правовстановлюючих документів в сумі 285 468 грн. 55 коп.».

Ухвалою суду від 25.12.2014р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.01.2015р..

15.01.2015р. представник відповідача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" не завдало збитків Рівненській міській раді та державі, оскільки земельною ділянкою площею 2 603 м2, яка розташована за адресою м. Рівне, вул. Замкова, 26А не користувалось взагалі.

Крім того, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз", позивачем при поданні позовної заяви про стягнення збитків, було порушено правила підсудності, оскільки така категорія справ повинна розглядатись за правилами ст. 15 ГПК України, а саме за місцем знаходження відповідача.

Суд не погоджується з посиланням відповідача на порушення правил підсудності з огляду на наступне.

У відповідності до ст.16 Господарського процесуального Кодексу України, справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті. При цьому, в пункті 6 частини першої статті 12 йдеться про підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Ухвалою суду від 15.01.2015р. розгляд справи відкладено на 29.01.2015р..

27.01.2015р. Заступник прокурора м. Рівне, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав заяву, якою вказує на те, що в пункті 2 позовних вимог допущено технічну помилку, у зв'язку з чим виклав пункт 2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: «Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Миронова, буд. 30, офіс 70, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ідентифікаційний код:34847334) збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки площею 8 567 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Курчатова, 9-А без правовстановлюючих документів в сумі 285 468 грн. 55 коп.». Вказана заява прийнята судом.

06.11.2014р. прокурор, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав додаткові письмові пояснення на обґрунтування позовних вимог, в яких зазначив, що факт використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» протягом періоду з 30.09.2010р. по 12.02.2013р. підтверджується рішенням Рівненського апеляційного господарського суду по справі №5019/2714/11 від 13.02.2013р. за позовом Заступника прокурора м. рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» про спонукання до укладення договору оренди земельної ділянки, на умовах визначених проектом від 24.10.2011р. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» до Рівненської міської ради про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, на умовах визначених у проекті Рівненської міської Ради від 24.10.2011р. з протоколом розбіжностей від 17.11.2011р., яким визнано укладеним договір оренди земельної ділянки площею 8 567 м2 по вул. Курчатова, 9-а у м. Рівне. Прокурор зазначає, що незважаючи на ухилення від укладення договору оренди земельної ділянки Товариство з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз», використовувало земельну ділянку 8 567 м2 по вул. Курчатова, 9-А, у м. Рівне без правовстановлюючих документів протягом періоду з 30.09.2010р. (перший день спливу тримісячного терміну, встановленого рішенням Рівненської міської ради від 29.06.2010р. №3647 для виготовлення та отримання відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку) по 12.02.2013р. (день, що передує дню прийняття рішення Рівненського апеляційного господарського суду по справі № 5019/2714/11 від 13.02.2013р. про визнання укладеним договору оренди землі).

28.01.2015р. представник відповідача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що саме в результаті порушення Рівненською міською радою процедури узгодження розбіжностей за договором оренди вказаної вище земельної ділянки, останній вважався таким, що не укладений.

В судовому засіданні 29.01.2015р. оголошувалась перерва до 25.02.2015р.

В судовому засіданні 25.02.2015р. прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві та з урахуванням додаткових письмових пояснень. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав вказаних у відзиві на позов.

За таких обставин, керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2010р. Рівненською міською радою було прийнято рішення № 3647 «Про вилучення земельної ділянки на вул. Курчатова, 9-А та передачу її в оренду», пунктом 5 якого Рівненською міською радою було зобов'язано землекористувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» у тримісячний термін з дня прийняття вказаного рішення виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельної ділянки.

Управлінням земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради 27.08.2010р. було надіслано відповідачу попередження №637, яким попереджено про необхідність до 29.09.2010р. вирішення питання щодо заключення договору оренди земельної ділянки (а.с. 68).

У строки, передбачені даним рішенням Рівненської міської ради Товариство з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» не виконало вимоги пункту 5 щодо виготовлення необхідних документів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майа №29625250 від 18.11.2014р. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» зареєстровані на праві власності наступні об'єкти нерухомого майна: майстерня літ. «Б-1», автозаправна станція літ. «Д-1», склад резервуарів літ. «В-1» по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне.

Судом встановлено, що відповідач використовував земельну ділянку площею 8 567 м2 по вул. Курчатова, 9-А без правовстановлюючих документів в період з 30.09.2010р. по 12.05.2013р..

Зазначені вище обставини підтверджуються постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.02.2013р. № 5019/2714/11, якою визнано договір оренди земельної ділянки площею 8 567 м2, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Курчатова, 9-А укладеним між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» з момент набрання чинності рішенням суду, у редакції, викладеній у постанові (арк.с. 36-41).

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначені вище норми ГПК України, та те, що у справі № 5019/2714/11 були ті самі сторони, факт використання земельної ділянки по вул. Курчатова, 9-А відповідачем є доведений.

02.04.2013р. рішенням Рівненської міської ради № 2906 було затверджено Порядок визначення та відшкодування Рівненській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та не одержання плати за оренду земельних ділянок (а.с. 16-19).

11.02.2014р. рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №26 затверджено акт про визначення збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок згідно з додатками, зокрема актом встановлено, що сума збитків становить 1 333 183 грн. 21 коп. (арк.с. 49, 51).

Також радою на адресу товариства було відправлено повідомлення від 14.02.2014р. №08-306, яким запропоновано добровільно відшкодувати для Рівненської міської ради завдані збитки шляхом укладання відповідного договору про відшкодування збитків (арк.с. 53,56-57).

Вищезазначений лист залишений товариством без відповіді та без задоволення.

В подальшому 11.11.2014р. рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №161 затверджено акт про визначення збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок згідно з додатками, зокрема актом встановлено, що сума збитків становить 285 468 грн. 55 коп. Зазначеним рішенням перераховані збитки за період з 01.01.2012р. по 12.02.2013р. в межах позовної давності (арк.с. 50, 52). Вказаний акт та рішення у встановленому порядку не оскаржені та не визнанні незаконними.

14.11.2014р. радою на адресу організації було направлено повідомлення №08-3866, яким запропоновано добровільно відшкодувати для Рівненської міської ради завдані збитки шляхом укладання відповідного договору про відшкодування збитків (арк.с. 54-55, 58).

Вищезазначене повідомлення та договір на добровільне відшкодування шкоди залишені відповідачем без розгляду та без задоволення у зв'язку з чим, заступник прокурора звернувся з даним позовом в господарський суд Рівненської області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Крім того, згідно із пп. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно із цим кодексом, земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72 ст. 14); орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136).

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (частинами 1, 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначено, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 13 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Аналіз положень приписів наведеного законодавства дає підстави обґрунтовано дійти висновку про те, що рішення органів місцевого самоврядування юридичними та фізичними особами повинні виконуватись в установлені цими рішеннями строки.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно з частинами першою та другою ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позов подано не про сплату заборгованості в розмірі несплаченої орендної плати, а про сплату збитків, завданих користуванням земельною ділянкою без оформлення права на неї і без сплати за її користування.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського Кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського Кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Згідно статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п."д").

Відповідно до статті 157 вказаного кодексу відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють у тому числі громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів (ч.1).

Як роз'яснив у своїй постанові Пленум Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою "Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284 (п. 3.7).

Також, у цій постанові Пленуму роз'яснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України, частини другої статті 224 ГК України (п. 3.8).

Для визначення розміру таких збитків вказаною постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок №284), відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. (п.3 Порядку).

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2 Порядку).

Господарським судом встановлено, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не заперечується, що відповідач є власником нежитлових будівель майстерня літ. «Б-1», автозаправна станція літ. «Д-1», склад резервуарів літ. «В-1» по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне, на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 04.04.2009р. №1205, від 04.04.2009р. №1208 та від 04.04.2009р. №1209.

Господарським судом також встановлено і матеріалами справи підтверджено факт використання відповідачем земельної ділянки шляхом розміщення на ній нерухомого майна відповідача без оформлення правовстановлюючих документів.

З матеріалів справи вбачається, що засіданням комісії виконавчого комітету Рівненської міської ради про затвердження актів про визначення збитків затверджено акт визначення розміру збитків за фактичне використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2012р. по 12.02.2013р.. Відповідачем у судовому порядку вказаний акт не оскаржувався.

Згідно розрахунку, розмір збитків розрахований за період з 01.01.2012р. по 12.02.2013р. (а.с. 65). Даний розрахунок здійснений з врахуванням площі земельної ділянки, вартості земельної ділянки відповідно до нормативної грошової оцінки землі, розміру орендної плати. Відповідачем сума збитків не спростована. Доказів добровільного відшкодування збитків не надано.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, а також враховуючи положення ст. 22 ЦК України, оскільки відповідач використовував земельні ділянки площею 8 567 м2 по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2012р. по 12.02.2013р., суд вважає правомірною позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача збитків за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 285 468 грн. 55 коп..

Судові витрати, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Миронова, буд. 30, офіс 70, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ) - 285 468 грн. 55 коп. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки площею 8 567 м2 за адресою: м.Рівне, вул. Курчатова, 9-А, без правовстановлюючих документів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП - ІНВЕСТ" (33028, місто Рівне, вулиця Симона Петлюри, 19, ) в доход Державного бюджету України 5 709 грн. 37 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено "02" березня 2015 року.

Суддя Горплюк А.М.