РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015Справа №910/2235/15-г

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нігма-С"

до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 158 667,85 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Журба М.В.(дов. від 15.01.2014)

Від відповідача: Шляхетський А.Л.(дов. від 24.02.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про закупівлю товарів за державні кошти № УГВ3875/11-11 від 18.07.2011 у розмірі 158 667,85 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.02.2015 порушено провадження у справі №910/2235/15-г та призначено до розгляду на 19.02.2015.

Представник позивача в судове засідання 19.02.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 19.02.2015 прибув представник відповідача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 05.03.2015.

Представник відповідача з'явився в судове засідання 05.03.2015, надав пояснення по суті справи, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що рішенням господарського суду м. Києва від 25.03.2014 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2011 товариство з обмеженою відповідальністю «НІГМА-С» (надалі - Позивач) та дочірня компанія «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (надалі - відповідач) уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти № УГВ3875/11-11, в силу якого позивач зобов'язався передавати відповідачеві товари, визначені у специфікації до цього договору, а відповідач зобов'язався приймати та оплатити такі товари.

На виконання умов договору № УГВ3875/11-11 від 18.07.2011 позивачем згідно п. 2 на умовах згідно пунктів 2 Специфікації № 1 та Специфікації 2 було здійснено поставку товарів відповідачеві в період з 26.07.2011 по 31.12.2012 на загальну суму 3723532,14 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі(копії в матеріалах справи).

Позивач - TOB «НІГМА-С» належним чином виконало свої зобов'язання по поставці товарів належної якості, що підтверджується печатками та підписами відповідача - ДК Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» на вищевказаних Актах. Претензії зі сторони відповідача по якості поставленого товару не надходили.

Пунктом 4 Специфікації № 1 та Специфікації № 2 до Договору № УГВ3875/11-11 від 18.07.2011 визначено: «Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати постачання».

Але, в порушення умов визначених у вищевказаному договорі, відповідач - ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в належний строк не виконав свого обов'язку з оплати вартості поставлених товарів.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до відповідача.

Рішення господарського суду міста Києва № 910/1728/14 від 25.03.2014 стягнуто з публічного акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, Код: 30019775) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НІГМА-С» (36022, м. Полтава, вул. Леніна, буд. 86А, Код: 34825347) заборгованість за Договором №УГВ 3875/11-11 від 18.07.2011 у розмірі 3 723 532 (три мільйони сімсот двадцять три тисячі п'ятсот тридцять дві) грн. 14 коп., 241 493 (двісті сорок одну тисячу чотириста дев'яносто три) грн. 05 коп. 3% річних, а також 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» з рішенням по справі № 910/1728/14 не погодився та звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою від 11.06.2014 апеляційну скаргу ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі №910/1728/14 залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі №910/1728/14 залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, в жовтні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» частково погасило борг перед ТОВ «НІГМА-С» сплативши в загальній сумі 1 550 000,00 (один мільйон п'ятсот п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Таким чином, сума основного боргу станом на 09.01.2015 становила 2 173 532 (два мільйони сто сімдесят три тисячі п'ятсот тридцять дві) гривні 14 копійок.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання не виконано або виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичних обов'язки, у тому числі передбачені ст.625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При цьому, діюче законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Виходячи з цього, втрати від інфляції грошових коштів та річні проценти підлягають сплаті за весь період часу, протягом якого не виконувалось грошове зобов'язання.

Таким чином, реалізація позивачем свого права на звернення до суду щодо стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати заборгованості і ухвалення у зв'язку з цим судового рішення про стягнення з відповідача, крім іншого, основного боргу у розмірі 3 723 532,14 грн., 241 493,05 грн. 3% річних, а також 73 080,00 грн. судового збору не позбавляє позивача права на стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційних збитків, понесених ним внаслідок несплати своєчасно відповідачем вказаної суми.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 цього Кодексу.

У відповідача виник обов'язок виконувати належним чином свій обов'язок щодо оплати заборгованості по договору про закупівлю товарів за державні кошти № УГВ3875/11-11 від 18.07.2011. Факт невиконання цього обов'язку доведено судом в іншій справі № 910/1728/14 та в силу ст. 35 ГПК України не потребує доведенню знову.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Вказане положення узгоджується з положеннями статті 617 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань. Вищенаведене відповідає судовій практиці Верховного суду України (зокрема постанова від 10.06.2003 по справі № 3/350). Доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов безпідставні внаслідок викладеного.

Позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків, що складають 158 667,85 грн., суд визнає даний розрахунок обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Нігма-С" задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, Код: 30019775) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НІГМА-С» (36022, м. Полтава, вул. Леніна, буд. 86А, Код: 34825347) інфляційні збитки в сумі 158 667 (сто п'ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 3 172(три тисячі сто сімдесят дві) грн. 40 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 12.03.2015