ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р.Справа № 916/3361/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:
головуючого судді: Головея В.М.,
суддів: Шевченко В.В., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:
від прокуратури не з`явився,
від Військової частини НОМЕР_1 не з`явився,
від відповідача Мастюк Є.П. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
на рішення господарського суду Одеської області від 17.02.2014
у справі №916/3361/13
за позовом Білоцерківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
до Державного виробничо-технічного підприємства «Граніт»
про зобов`язання вчинити дії,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.03.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року заступник Білоцерківського прокуратура з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (далі Прокуратура) звернувся в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) Міністерства оборони України до господарського суду Одеської області із позовом до Державного виробничо-технічного підприємства «Граніт» (далі Підприємство, відповідач) про зобов`язання відповідача надати ВЧ НОМЕР_1 послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту, які не були надані під час ремонту чотирьох виробів 2С6 «Тунгуска» №№514, 515, 522, 523 за договором № 52 від 16.11.2011.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі договору №52 від 16.11.2011 зобов`язався надати послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту інших машин спеціального призначення - 4-х виробів 2С6 «Тунгуска»: №514, № 515, № 522, №523. Однак, при проведені перевірки позивачем було виявлено відсутність ознак проведення робіт по ремонту пультів управління та індикації зенітних самохідних установок 2С6 зав. №№ 9431, 9579, а також обчислювального пристрою виробу А15-09 ЗСУ 2С6 зав. № 9773, що підтверджено актом № 105 від 19.01.2012 огляду вузлів та блоків виробів 2С6 «Тунгуска» бортові номери №№ 514, 515, 522, 523.
Рішенням господарського суду Одеської області від 17.02.2014 в задоволені позову Прокуратурі відмовлено.
Приймаючи вищевказане рішення господарський суд зазначив, що відповідач виконав зобов`язання за договором про надання послуг з монтажу, технічного обслуговування та поточного ремонту 4-х виробів 2С6М - зенітних гарматно-ракетні комплексів «Тунгуска», заводські номери №514, №515, №522, №523 ВЧ А 2167 в повному обсязі, зауважень і претензій до якості та технічних характеристик виробів у контексті відповідності умовам діючої нормативно-технічної документації та державним стандартам позивачем не заявлено. Надані Підприємством послуги оплачені в повному обсязі.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ВЧ НОМЕР_1 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, у зв`язку з тим, що висновки які стали підставою рішення місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи.
05.03.2015 через канцелярію Одеського апеляційного господарського суду від Підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає оскаржене рішення господарського суду законним та об`єктивним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають фактичним обставинам, не ґрунтуються на матеріалах справи, договорі та нормах діючого законодавства.
Представники прокуратури та ВЧ А 2167 в судове засідання 10.03.2015 не з`явились, та не скористались своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 02.02.2015р., про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.
Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 02.02.2015 явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.
Представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2015 надав пояснення, в яких просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2011 між ВЧ НОМЕР_1 (замовник) та Підприємством (виконавець) укладено договір №52, за умовами якого, виконавець зобов`язується надати послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту інших машин спеціального призначення, код 29.56.9 (надалі - ремонт) виробів 2С6 «Тунгуска», 9А33БМ «Оса», 9С482 ПУ-12, 9С80 ППРУ-1 (надалі - виробів), а замовник зобов`язується прийняти відремонтовані вироби і оплатити їх ремонт на умовах та в порядку, визначеному даним договором.
Найменування, номенклатура, кількість виробів, що підлягають ремонту, обсяг робіт та ціна за даним Договором, визначаються сторонами у Специфікації послуг №1 (додаток №1 до Договору) (п. 1.1. договору).
Відповідно до п. 2.1. Договору виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам діючої нормативно-технічної документації на вироби, відповідним державним стандартам.
Пунктами 3.1., 4.1. Договору встановлено ціну наданих відповідачем послуг -1500 000,00 грн., в тому числі ПДВ 250 000, 00 грн., у відповідності до Специфікації послуг №1. Розрахунки проводяться шляхом, оплати послуг замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами акту приймання та здавання наданих послуг та пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг (рахунок).
Термін надання послуг протягом 40 (сорока) календарних днів з дати отримання від замовника письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору, але не пізніше 31.12.2011 (а.с. 5.1. договору).
У відповідності до п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилаючись на умови договору та ст. ст. 627 - 629, 632, 901, 903 ЦК України зазначив, що згідно актам технічного приймання виконаних робіт технічні та якісні характеристики наданих Підприємством послуги відповідають умовам діючої нормативно-технічної документації на виріб, відповідним державним стандартам. Зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, приймання-передачі робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідним актами, які підписані та скріплений печатками сторін. Представниками ВЧ №А 2167 при здійснення приймання наданих послуг не заявлено претензій до якості виконаних робіт. Із змісту Договору та додатків до нього не слідує, що Підприємство зобов`язувалось здійснити заміну окремо визначених деталей (за узгодженим Замовником і Виконавцем переліком тощо). Претензії у ВЧ А 2167 до якості наданих послуг з монтажу, технічного обслуговування і поточного ремонту бойових засобів на час прийняття робіт за договором відсутні.
Однак, судова колегія не погоджується з такими висновками господарського суду, у зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2011 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про зміну п .п. 1.1., 3.1. договору та узгоджено Специфікацію послуг № 1 до договору, відповідно до якої відповідач зобов`язався надати послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту інших машин спеціального призначення 4-х виробів 2С6 «Тунгуска»: № № 514, 515, 522, 523.
19.12.2011 та 22.12.2011 між сторонами підписані акти приймання наданих послуг № 1 на суму 464 090, 00 грн. та № 2 на суму 408 610,00 грн. відповідно. Після чого, платіжними дорученнями від 19.12.2011 № 12 та від 22.12.2011 № 13 вказані суми були перераховані Військовою частиною А 2167 відповідачу.
У подальшому на підставі звернення Служби безпеки України від 13.01.2012 №17/2/3-325 та рішення Міністерства оборони України від 16.01.2012 № 478/з в період з 19.01.2012 по 09.02.2012 проведено аудиторське дослідження Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України, в ході якого встановлені факти завищення Підприємством вартості виконаних робіт по ремонту виробів 2С6 «Тунгуска» на загальну суму 266 022,00 грн.
За результатами аудиту встановлено: на виробі 2С6 «Тунгуска» бортовий №514 заводський №9431 «Пульт управління індикації» (ПУІ) у складі плат 4.135.376, 4.135.377; 4.880.529, стабілізатори напруги 10В 3.233.001, 5В 3.233.002, плати 3.045.002, Я1, Я2, ЯЗ, Я4 замінені не були, що призвело до завищення вартості робіт на суму 76 825,00 грн. (з урахуванням ПДВ);
на виробі 2С6 «Тунгуска» бортовий №515 заводський №9674, «Розподілювач живлення» (РП) у складі плати захисту 3.229.001, стабілізатори напруги 3.233.095-01, 3.233.095 - 4шт., 3.233.095-02, 3.211.003, 2.964.002, 4.135.324, реле РЄН33 0001, вентилятора 2ДВО- 0760-367-4, трансформатора А329.12.311 замінені не були, що призвело до завищення вартості робіт на суму 76 825,00 грн. (з урахуванням ПДВ);
на виробі 2С6 «Тунгуска» бортовий №522 заводський №9773 ремонт «Цифрової обчислювальної системи» (ЦВС) із заміною плат 3.031.461-01, 3.031.007, 3.031.003, 3.211.013 здійснено не було, що призвело до завищення вартості робіт на суму 35 450,00 грн. (з урахуванням ПДВ);
на виробі 2С6 «Тунгуска» бортовий №523 заводський №9579 «Пульт управління індикації» (ПУТ) у складі плат 4.135.376, 4.135.377, 4.880.529, стабілізатори напруги 10В 3.233.001, 5В 3.233.002, плати 3.045.002, Я1, Я2, ЯЗ, Я4 замінені не були, крім того у «Станції виявлення цілей» СОЦ плати ОД2, у складі 7.102.575, 2.067.063, трансформатори ТА97-220-400, ТПП235-220-400, дросель Д237В та у «Станції супроводження цілей» (ССЦ) плати СУ2, у складі 2.390.214, 2.390.215, трансформатора ТР111-115-400, замінені не були, що призвело до завищення вартості робіт на суму 76 922,00 грн. (з урахуванням ПДВ).
Відсутність ознак проведення робіт по ремонту пультів управління та індикації зенітних самохідних установок 2С6 зав. №№9431, 9579, а також обчислювального пристрою виробу А15-09 ЗСУ 2С6 зав. №9773 підтверджено актом №105 від 19.01.2012р. огляду вузлів та блоків виробів 2С6 «Тунгуска» бортові номери №№514,515,522,523 складеним спільною комісією, за участю представників Підприємства.
Висновки господарського суду, що відповідач виконав зобов`язання за договором про надання послуг з монтажу, технічного обслуговування та поточного ремонту 4-х виробів 2С6М в повному обсязі, зауважень і претензій до якості та технічних характеристик виробів у контексті відповідності умовам діючої нормативно-технічної документації та державним стандартам позивачем не заявлено, не відповідають матеріалам справи.
З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2012р. та 19.01.2012 командиром ВЧ НОМЕР_1 було направлено до відповідача претензії №28 та № 103 відповідно, з вимогою направити представника Підприємства у ВЧ НОМЕР_1 для складання рекламаційного акта, та відшкодування на користь держави через ВЧ А2167 суму збитку в розмірі 330 000,00 грн.
Розглянувши вищевказані претензії відповідач листом №53/5-к - 2012 від 10.02.2012 «Щодо розгляду претензії» гарантувало укладення додаткової угоди до Договору та виконання додаткових робіт по узгодженому переліку без додаткової оплати та зміни суми оплати по Договору.
01.03.2012 ВЧ А 2167 на адресу Підприємства направлено для підписання проект додаткової угоди №2 до Договору №52, однак на даний час додаткова угода не укладена, завдана державі шкода не відшкодована.
22.03.2012 ВЧ НОМЕР_1 додатково було направлено повідомлення №315 до претензії з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати завдану державі шкоду у розмірі 266 022,00 грн.
09.04.2012 Підприємством було надано відповідь №134/23К-2012, про те, що відсутність в претензії необхідної для її розгляду інформації перешкоджає відповідачу надати оцінку вимогам претензії для здійснення досудового врегулювання спору.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).
Положеннями статті 622 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Посилання суду першої інстанції на рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2013 у справі №5017/1533/2012, як на таке, що має преюдиціальне значення для вирішення цього спору, не заслуговує на увагу, оскільки в даному випадку, як те випливає із змісту зазначеного судового рішення, преюдиціальне значення господарський суд, всупереч вимогам ст.35 ГПК України, надав не встановленим судом фактам, а оціночному судженню суду щодо доказів, поданих за іншою справою про стягнення з відповідача суми заборгованості. Однак предметом даної справи є зобов`язання вчинення певних дій.
Господарський суд безпідставно не прийняв до уваги вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2012 в кримінальній справі №1003/10662/12, яким встановлено факт неналежного виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , а саме: «будучи військовою службовою особою, останній підписав акти технічного приймання № № 1/52, 2/52 від 19.12.2011 та №№ 3/52, 4/52 від 22.12.2011 із додатками «Характер і місце несправностей та заходи по їх усуненню» та «Перелік комплектуючих виробів і матеріалів Виконавця, витрачених при наданні послуг з монтажу, технічного обслуговування і ремонту виробів 2С6 «Тунгуска» за договором №52 від 16 листопада 2011 року», до яких безпідставно включені роботи, які фактично підприємством виконанні не були…», оскільки даний вирок суду на підставі ст. 35 ГПК України має преюдиціальне значення для даної справи.
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки господарського суду.
Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
На підставі викладеного судова колегія вважає, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, рішення господарського суду - скасуванню, позов Білоцерківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задоволенню, з врахуванням приписів ст. 49 ГПК України.

Керуючись cm. cm. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - задовольнити.
2. Рішення господарського суду Одеської області від 17.02.2014 скасувати.
3. Позов Білоцерківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити.
4. Зобов`язати Державне виробничо-технічне підприємство «Граніт» надати Військової частини НОМЕР_1 послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту чотирьох виробів 2С6 «Тунгуска» №№ 514, 515, 522, 523 за Договором №52 від 16 листопада 2011 року, а саме:

- на виробі 2С6 «Тунгуська» бортовий № 514 заводський № 9431 в «Пульті управління індикації» (ПУІ) у складі плат 4.135.376, 4.135.377, 4.880.529 замінити стабілізатори напруги 10В 3.233.001, 5В 3.233.002, плати 3.045.002, Я1, Я2, Я3, Я4;

- на виробі 2С6 «Тунгуська» ботів №515 заводський №9674 в «Розподілювачі живлення» (РП) у складі плат захисту 3.229.095-02, 3.211.003, 2.964.002, 4.135.324, реле РЄН33 0001, вентилятор 2ДВО 0760-367-4, трансформатор А329.12.311;

- на виробі 2С6 «Тунгуська» бортовий № 522 заводський № 9773 в «Цифровій обчислювальній системі» (ЦВС) замінити плати 3.031.461-01, 3.031.007, 3.031.003, 3.211.013;

- на виробі 2С6 «Тунгуська» бортовий № 523 заводський №9579 в «Пульті управління індексації» (ПУТ) у складі плат 4.135.376, 4.135.377, 4.880.529 замінити стабілізатори напруги 10В 3.233.001, 5В 3.233.002, плати 3.045.002, Я1, Я2, Я3, Я4, у «Станції виявлення цілей» СОЦ плати ОД2, у складі 7.102.575, 2.067.063, трансформатори ТА97-220-400, ТПП235-220-400, дросель Д237В та у «Станції супроводження цілей» (ССЦ) плати СУ2, у складі 2.390.214, 2.390.215, трансформатори ТР111-115-400, на загальну суму 266 022,00 грн.

5. Стягнути з Державного виробничо-технічного підприємства «Граніт» в доход спеціального фонду Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 166,00 грн.
6. Зобов`язати господарський суд Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.03.2015 року.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Шевченко В.В.

Ярош А.І.