ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Справа № 911/637/13-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСТ АЛЬФА», м. Київ

до Малого приватного підприємства «Альтаїр», Київська обл., смт Рокитне

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Пузійчук Валентини Олександрівни, м. Київ

про визнання недійсними актів та стягнення коштів

Головуючий суддя Наріжний С.Ю.

Суддя Подоляк Ю.В.

Суддя Лилак Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Білічак Х.В. - довіреність б/№ від 19.11.2014 р.;

від відповідача: Кравець В.О. - довіреність б/№ від 01.03.2013 р.;

Дрьоміна Л.В. - довіреність № 09/01 від 09.09.2014 р.;

від третьої особи: Сігорських І.С. - довіреність № 2161 від 28.09.2013 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у лютому 2013 року до господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КЖБК» (далі - позивач) з позовом до Малого приватного підприємства «Альтаїр» (далі - відповідач) про визнання недійсними актів та стягнення коштів.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги невиконанням Відповідачем умов договору № 07/06/10 на виготовлення, поставку та монтаж від 07.06.2010 р. (надалі: «Договір 1») та договору № 14/02/11 на виготовлення, поставку та монтаж від 14.02.2011 р. (надалі: «Договір 2»), в зв'язку з чим Позивач просить суд визнати недійсними складені Відповідачем акти виконаних робіт: від 25.12.2011 р. на суму 521820,00 грн., від 25.12.2011 р. на суму 30992,00 грн. та від 25.12.2011 р. на суму 39416,00 грн.; стягнути з Відповідача передплачені за Договорами 1, 2 грошові кошти в розмірі 583400,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.02.2013 р. (суддя Подоляк Ю.В.) порушено провадження у справі № 911/637/13-г та призначено її розгляд у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 26.02.2013 р. вжито заходи до забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать МПП «Альтаїр» та знаходяться на розрахунковому (вих) рахунку (ках), які належать МПП «Альтаїр» в межах ціни позову та сплаченого судового збору - 595068 грн.

Розгляд справи неодноразово відкладався судом.

Ухвалою суду від 04.06.2013 р. призначено колегіальний розгляд справи.

Ухвалою суду від 04.06.2013 р. справу прийнято до провадження у складі колегії: головуючий суддя Подоляк Ю.В., судді Бацуца В.М. та Щоткін О.В.

Ухвалою суду від 13.08.2013 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізичну особу Пузійчук В.О.

У зв'язку з перебуванням суддів, які розглядали дану справу у відпустках, справу було передано на повторний автоматизований розподіл та визначено суддів для розгляду даної справи, а саме: головуючий суддя Карпечкін Т.П., судді Заєць Д.Г., Скутельник П.Ф. та ухвалою від 02.09.2013 р. справу було прийнято до розгляду в новому складі колегії.

Ухвалою суду від 16.09.2013 р. замінено Позивача - ТОВ «КЖБК» його правонаступником - ТОВ «ФРОСТ АЛЬФА», у зв'язку з укладенням між вказаними особами договору відступлення прав вимоги від 21.06.2013 р. б/№.

28.10.2013 р. Позивачем - ТОВ «ФРОСТ АЛЬФА» було подано до суду заяву від 28.10.2013 р. б/№ (вх. № 22458), якою було уточнено позовні вимоги, зокрема Позивач просить суд визнати недійсними зазначені акти виконаних робіт; стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у сумі 583400,00 грн.; стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір в розмірі 12815,00 грн.; стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 58340,00 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.11.2013 р. у справі № 911/637/13-г (головуючий суддя Карпечкін Т.П., судді Заєць Д.Г., Скутельник П.Ф.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2013 р. у справі № 911/637/13-г апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 05.11.2013 р. у справі № 911/637/13-г без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2014 р. касаційну скаргу Позивача задоволено частково; рішення господарського суду Київської області від 05.11.2013 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2013 р. у справі № 911/637/13-г скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції стало те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що предметом спору у даній справі є обов'язок Відповідача повернути Позивачу грошові кошти, перераховані Позивачем Відповідачу в якості авансу та суди не з'ясували, чи відпала підстава, на якій Відповідач отримав від Позивача суму попередньої оплати.

За наслідками автоматизованого розподілу справ, для нового розгляду справу № 911/637/13-г передано головуючому судді Наріжному С.Ю.

В подальшому на підставі розпорядження № 86-АР від 12.05.2014 р. для розгляду даної справи допризначено у склад колегії суддів Бацуцу В.М. та Лилака Т.Д.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2014 р. справу № 911/637/13-г прийнято до свого провадження у складі названої колегії, призначено розгляд справи на 23.06.2014 р.; зобов'язано учасників судового процесу надати суду письмові пояснення по суті спору з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 15.04.2014 р. у цій справі.

17.06.2014 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Відповідача б/№, б/дати (вх. № 11593/14).

23.06.2014 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Відповідача б/№, б/дати (вх. № 11936/14) про зняття арешту, накладеного ухвалою суду про забезпечення позову у цій справі.

23.06.2014 р. та 14.07.2014 р. через відділ діловодства суду надійшли аналогічні за змістом письмові пояснення Позивача від 23.06.2014 р. б/№ (вх. № 12011/14 та № 13650/14) по суті спору.

Ухвалами суду від 14.07.2014 р. у даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському НДІ судових експертиз МЮУ, обов'язок оплати судової експертизи покладено на Відповідача, а також зупинено провадження у справі.

11.09.2014 р. через відділ діловодства суду надійшов лист Київського НДІ судових експертиз від 05.09.2014 р. № 10948/14-42 (вх. № 19140/14) щодо погодження строку виконання та оплати експертизи.

16.09.2014 р. судом було направлено сторонам лист щодо погодження строку проведення експертизи та направлено Відповідачу рахунок на оплату вартості судової експертизи.

19.09.2014 р. через відділ діловодства суду надійшов лист Київського НДІ судових експертиз від 12.09.2014 р. № 11998/14-53 (вх. № 19774/14) з доданим клопотанням експертів про забезпечення проведення огляду об'єктів дослідження.

19.09.2014 р. судом було направлено сторонам лист про необхідність виконання вимог ухвали суду від 14.07.2014 р. щодо забезпечення безперешкодного доступу судових експертів до об'єктів робіт.

03.10.2014 р. через відділ діловодства суду надійшов повторний лист Київського НДІ судових експертиз від 30.09.2014 р. № 11998/14-53/10948/14-42 (вх. № 21064/14) з доданим клопотанням експертів про забезпечення проведення огляду об'єктів дослідження.

06.10.2014 р. судом було повторно направлено сторонам лист про необхідність виконання вимог ухвали суду від 14.07.2014 р. щодо забезпечення безперешкодного доступу судових експертів до об'єктів робіт.

27.10.2014 р. через відділ діловодства суду надійшов лист Київського НДІ судових експертиз від 24.10.2014 р. № 10948/14-42/11998/14-53 (вх. № 97/14) з доданими повідомленням від 24.10.2014 р. про неможливість надання висновку комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи з підстав незабезпечення допуску у приміщення, в якому виконувались роботи, які підлягають дослідженню, а також матеріалами даної справи.

Ухвалою суду від 03.11.2014 р. поновлено провадження у цій справі та призначено судовий розгляд на 24.11.2014 р.

10.11.2014 р. у зв'язку із закінченням строку повноважень судді Бацуци В.М., на підставі розпорядження № 250а-АР справу прийнято до провадження у складі колегії: головуючий суддя Наріжний С.Ю., судді Подоляк Ю.В., Лилак Т.Д.

10.12.2014 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Відповідача від 10.12.2014 р. б/№ (вх. № 27760/14) по суті справи.

10.12.2014 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Третьої особи від 10.12.2014 р. б/№ (вх. № 27778/14) по суті справи.

10.12.2014 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Позивача від 10.12.2014 р. б/№ (вх. № 27779/14) по суті справи.

16.12.2014 р. матеріали справи № 911/637/13-г були скеровані до Вищого господарського суду України на запит № 911/637/13-г/558/2014 від 08.12.2014 р. у зв'язку з необхідністю розгляду клопотання Відповідача про виправлення описки у постанові ВГСУ від 15.04.2014 р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.01.2015 р. виправлено описку, допущену в тексті постанови ВГСУ від 15.04.2014 р.

Після повернення матеріалів справи № 911/637/13-г до господарського суду Київської області ухвалою від 26.01.2015 р. розгляд справи призначено на 09.02.2015 р.

09.02.2015 р. у судове засідання з'явились представники Позивача, Відповідача і Третьої особи, та надали пояснення у справі. Представники Позивача та Третьої особи позовні вимоги підтримали та просили задовольнити повністю. Представники Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2010 р. між МПП «Альтаїр» (виконавець, відповідач у справі) та ТОВ «КЖБК» (замовник, первісний позивач у справі) було укладено договір № 07/06/10 на виготовлення, поставку та монтаж (надалі «Договір 1»), згідно умов якого (п. 1.1.) виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в даному договорі виконати на замовлення замовника роботи, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в даному договорі, прийняти та оплатити роботи.

За умовами п. 1.4.-1.6. Договору 1, при виконанні робіт виконавець використовує деталі, необхідні для виготовлення, використання, декорування виробів. Перелік деталей, які повинні бути використані виконавцем при виконанні робіт, зазначається у специфікації (додаток № 1) до даного договору, яка є його невід'ємною частиною. В специфікації зазначаються деталі, вартість яких включена в ціну договору, а також деталі, вартість яких не включена в ціну договору і які повинні бути оплачені замовником окремо в порядку і в строки, визначені додатковими угодами до договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору 1, вартість робіт (ціна договору) є твердою і складає 434850,00 грн., крім того ПДВ 20% - 86970,00 грн. Загальна вартість робіт (ціна договору) становить 521820,00 грн. і включає в себе вартість виготовлення, доставки і монтажу виробів замовника, вказаних у специфікації (додаток № 1).

Пунктом 2.3. Договору 1 визначено порядок здійснення замовником оплати, а саме: 1 платіж - 208728,00 грн. протягом 5 робочих днів з дати укладення Договору 1; 2 платіж - 208728,00 грн. протягом 5 робочих днів з дати підписання замовником робочих креслень; 3 платіж - 52182,00 грн. протягом 2 календарних днів, наступних за днем доставки виробів на об'єкт; 4 платіж - 52182,00 грн. протягом 5 календарних днів, наступних за днем завершення монтажу виробів на об'єкті замовника, або наступних за днем підписання акту прийому-передачі виробу, у випадку, якщо акт прийому-передачі виробів підписаний в день завершення монтажу виробів.

Згідно п. 3.1. Договору 1, датою виникнення зобов'язань у виконавця за даним договором є дата перерахування грошових коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця по першому платежу.

Строки та умови виконання Договору 1 визначені у розділі 3 Договору 1, у тому числі зазначено, що в цілому вироби повинні бути виготовлені, поставлені на об'єкт замовника та змонтовані не пізніше 10.09.2010 р. (п. 3.5.).

Пунктами 6.1., 6.2. Договору 1 визначено, що замовник здійснює приймання виробів по асортименту, комплектності та якості, протягом 5-ти робочих днів з моменту закінчення монтажу виробів на об'єкті замовника. У випадку не підписання замовником акту приймання-передачі, вказаного у п. 6.1. даного договору виконавець зобов'язаний надіслати замовнику акт приймання-передачі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 6.3., 6.4. Договору 1, замовник протягом 3 календарних днів з моменту отримання повідомлення, вказаного в п. 6.2. договору, зобов'язаний рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслати виконавцю вимогу про усунення недоліків. У випадку не направлення замовником виконавцю вимоги про усунення недоліків протягом 3 календарних днів з моменту отримання повідомлення, вказаного у п. 6.4. договору, вироби будуть вважатися прийнятими замовником. Після отримання виконавцем вимоги про усунення недоліків сторони складають дефектний акт про виявлені недоліки виробів. У випадку не підписання замовником або виконавцем дефектного акту, він може бути складений за участю представника незалежної експертної організації. Виконавець зобов'язаний усунути виявлені недоліки в строки, погоджені з замовником в дефектному акті та відшкодувати понесені збитки.

Умовами п. 6.11. Договору визначено, що факт доставки виробу на об'єкт замовника підтверджується складеним і підписаним сторонами актом про доставку виробів на об'єкт замовника. У випадку, якщо замовник відмовляється підписати акт про доставку виробу, виконавець має право (на вибір): повідомити замовника про доставку письмово, направивши йому підписаний зі своєї сторони акт про доставку виробу. В такому випадку, день відправлення такого листа вважається днем доставки виробу на об'єкт замовника; забрати виріб або його складові частини з об'єкту замовника і відстрочити виконання зобов'язань по доставці та монтажу виробу на об'єкті замовника до моменту підписання акту про доставку виробу.

Згідно п. 10.1. Договору 1, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань.

14.02.2011 р. між МПП «Альтаїр» та ТОВ «КЖБК» було укладено договір № 14/02/11 на виготовлення, поставку та монтаж (надалі «Договір 2»), умови якого є тотожними за змістом до умов Договору 1, за виключенням п. 2.1., 2.3., 3.5.

А саме, згідно п. 2.1. Договору 2, вартість робіт (ціна договору) є твердою і складає 58673,33 грн., крім того ПДВ 20% - 11734,67 грн. Загальна вартість робіт (ціна договору) становить 70408,00 грн. і включає в себе вартість виготовлення, доставки і монтажу виробів замовника, вказаних у специфікації (додаток № 1).

Пунктом 2.3. Договору 2 визначено порядок здійснення замовником оплати, а саме: 1 платіж - 63400,00 грн. протягом 5 робочих днів з дати укладення Договору 2; 2 платіж - 7008,00 грн. протягом 5 календарних днів, наступних за днем завершення монтажу виробів на об'єкті замовника, або наступних за днем підписання акту прийому-передачі виробу, у випадку, якщо акт прийому-передачі виробів підписаний в день завершення монтажу виробів.

Відповідно до п. 3.5. Договору 2, в цілому вироби повинні бути виготовлені, поставлені на об'єкт замовника та змонтовані не пізніше 10.05.2011 р.

Дослідивши умови Договорів 1, 2, колегією суддів встановлено, що правовідносини між сторонами за своїм змістом є правовідносинами за договорами підряду.

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В обґрунтування необхідності об'єднання позовним вимог за наведеними Актами виконаних робіт за двома Договорами, Позивач зазначив, що відповідні вимоги пов'язані між собою характером робіт, оскільки підрядні роботи з ремонту повинні відбуватись в одному житловому приміщенні; об'єктом виконання підрядних робіт; роботи стосувались взаємовідносини між одними і тими ж сторонами; спільними доказами.

Так, 29.06.2010 р. ТОВ «КЖБК» було перераховано Відповідачу аванс на виконання робіт за Договором 1 у сумі 520000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1589 від 29.06.2010 р. та банківською випискою від 29.06.2010 р.

Крім цього 17.02.2011 р. ТОВ «КЖБК» було перераховано Відповідачу грошові кошти за Договором 2 у сумі 63400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 502 від 17.02.2011 р. та банківською випискою від 17.02.2011 р.

Таким чином ТОВ «КЖБК» було сплачено на користь Відповідача авансові кошти за Договорами 1, 2 на загальну суму 583400,00 грн.

Однак, як зазначає Позивач, Відповідач до виконання робіт за вказаними договорами не приступив, суми авансових грошових коштів не повернув.

При цьому, Відповідач у липні 2012 року надіслав Позивачу три Акти виконаних робіт від 25.12.2011 р.: на суму 521820 грн. за Договором 1, на суму 39416,00 грн. за Договором 2 та на суму 30992 грн. за рахунком-фактурою № 14/02/11 від 14.02.2011 р.

Позивач в позові заперечує факт виконання робіт за Договорами в обсягах, зазначених у вищенаведених Актах виконаних робіт, стверджує, що Відповідач до виконання робіт за Договорами не приступив і наведені в Актах виконаних робіт обставини не відповідають дійсності, у зв'язку з чим Позивач просить суд визнати недійсними вказані Акти виконаних робіт.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає наступне.

Роботи за Договорами 1, 2 були пов'язані з виготовленням та встановленням в квартирі № 77 за адресою м. Київ, вул. Дніпровська Набережна 19А, столярних виробів та меблів.

Договір 1 включав виготовлення та встановлення дверних міжкімнатних блоків в кількості 15 шт., металевого дверного блоку в кількості 1 шт., меблів робочого кабінету з шафами, вітринами, панелями прикрашеними різьбленням, меблів коридору панелі, вітрини з різьбленими пілястрами, шафи гардеробної з меблевими фасадами прикрашеної різьбленими медальйонами.

Відповідач пояснив, що робочі креслення, заміри в квартирі та ескізи розробляли конструктори його підприємства, які погоджені та підписані зі сторони Позивача Пузійчук А.В.

Договір 2 включав виконання робіт по обрамленню акваріума та виготовленню двох тумб санвузлових.

В ході виготовлення виробів за Договором 2 Пузійчук А.В. усно відмовився від виготовлення тумб санвузлових і попросив виготовити плінтус в кількості 20 метрів, п'яти радіаторних решіток та арочне обрамлення дверного отвору.

На підставі усних домовленостей, зміни відображені в Додатковій угоді № 1 до Договору 2, яка надсилалась Позивачу супровідним листом від 19.06.2012 р., однак не була підписана Позивачем.

Факт виконання робіт, наведених в спірних Актах Відповідач обґрунтовує письмовими поясненнями інженерно-технічного складу та робітників заводу підприємства в смт Рокитне, де виготовлялись вироби, а також відповідними подорожними листами службового автомобіля Відповідача щодо доставки виробів на об'єкт замовника.

Крім того Відповідач звертає увагу на те, що 27.02.2012 р. комісія в складі працівників МПП «Альтаїр» Бесідовської В.І., Лисака С.М., Ковальчука В.С. та представника Пузійчук А.В. і Яроша О.П. - Литвинова В.О., склали акт, де вказано, що стан виробів задовільний, зауважень до виробів не поступало. Крім того, під час складення відповідного Акту було здійснено фотографування виробів.

У зв'язку з викладеним Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим, вказана позиція Відповідача є необґрунтованою, оскільки надані Відповідачем пояснення та докази не спростовують позицію Позивача відносно того, що роботи за Договорами 1, 2 не виконувалися Відповідачем.

Зокрема суд зазначає, що підписання Пузійчук А.В. ескізів виробів, які залучені Відповідачем до матеріалів справи, не свідчить про виготовлення, поставку та монтаж зазначених виробів Відповідачем на об'єкті замовника.

Надані Відповідачем копії пояснювальних записок працівників Відповідача не можуть вважатися належними доказами виконання Відповідачем робіт за Договорами 1, 2, оскільки вказані пояснювальні записки є односторонніми документами Відповідача.

Крім цього, надані Відповідачем подорожні листи службового автомобіля Відповідача також складені в односторонньому порядку Відповідачем, зокрема отримувачем цінностей, перевезених за наданими подорожніми листами значиться посадова особа Відповідача і вказані подорожні листи не є актами про доставку виробів на об'єкт замовника в контексті п. 6.11. Договорів 1, 2, оскільки не підписані замовником, як і не є товарно-транспортними накладними відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363.

Дослідивши поданий Відповідачем Акт від 27.02.2012 р., колегією суддів встановлено, що вказаний Акт у тому числі підписано Літвіновим В.О., який, як зазначено у самому Акті є представником Пузійчук А.В. та Яроша О.П., проте матеріали справи не містять підтвердження того, що Літвінов В.О. є представником вказаних осіб, та сторонами таких доказів надано не було.

Отже зазначений Акт від 27.02.2012 р. також не може вважатися доказом виконання Відповідачем робіт за Договорами 1, 2.

Залучені Відповідачем до матеріалів справи фотографії готових виробів також не свідчать про належне виконання Відповідачем робіт саме за Договорами 1, 2, оскільки Відповідачем не доведено, що наявні на фотографіях вироби є саме тими виробами, які замовлялись замовником за Договорами 1, 2 та розташовані саме за адресою, вказаною у Специфікаціях до Договорів 1, 2.

Як зазначалося вище, судом з метою встановлення обставин щодо виконання робіт за Договорами 1, 2 призначалася судова експертиза, проте остання виконана не була з підстав незабезпечення сторонами допуску у приміщення, яке підлягало обстеженню.

До того ж судом беруться до уваги пояснення Третьої особи про те, що квартира № 77 по вул. Дніпровська Набережна, 19А, дійсно перебуває у її власності, проте Третя особа не має з Відповідачем жодних договірних відносин та про правовідносини між ТОВ «КЖБК» і МПП «Альтаїр» Третій особі не відомо.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем не підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів факту виконання робіт за Договорами 1, 2, отже направлені Відповідачем замовнику Акти виконаних робіт також є безпідставним і необґрунтованим.

Таким чином Акти виконаних робіт від 25.12.2011 р.: на суму 521820 грн. за Договором 1, на суму 39416,00 грн. за Договором 2 та на суму 30992 грн. за рахунком-фактурою № 14/02/11 від 14.02.2011 р. підлягають визнанню недійсними, а відповідна позовна вимога Позивача підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Спеціальними нормами частини 2 ст. 849 та частини 2 ст. 852 ЦК України передбачено право замовника відмовитися від договору підряду у разі якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

ТОВ «КЖБК» направило Відповідачу листи-відмови від 19.02.2013 р. від Договорів 1, 2, посилаючись на те, що МПП «Альтаїр» до виконання робіт за вказаними Договорами не приступило.

Також Відповідачу були направлені вимоги від 19.02.2013 р. про повернення грошових коштів, сплачених в якості авансу за Договорами 1, 2. Про направлення зазначених листів свідчать залучені до матеріалів справи копії описів вкладення в цінні листи на адресу МПП «Альтаїр» від 21.02.2013 р. та фіскальних чеків УДППЗ «Укрпошта» від 21.02.2013 р. № 3779 та № 3778.

За таких обставин у відповідності до частини 3 ст. 651 ЦК України судом встановлено факт розірвання укладених між ТОВ «КЖБК» і МПП «Альтаїр» Договорів 1, 2 в результаті односторонньої відмови замовника від договорів в повному обсязі, підставою для яких було порушення зобов'язань з боку виконавця - МПП «Альтаїр», відповідно відпала підстава, на якій Відповідач набув грошові кошти за Договорами 1, 2 на загальну суму 583400,00 грн., сплачені в якості авансу.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Враховуючи встановлення колегією суддів факту невиконання Відповідачем робіт, передбачених Договорами 1, 2 та факту відмови Позивача від Договорів 1, 2, наявні правові підстави для задоволення вимог замовника про повернення коштів, сплачених в якості авансу за роботи, які не були виконані, оскільки зобов'язання сторін припинилися, а підстави збереження виконавцем коштів, сплачених за роботи, які не були виконані, відпали.

Суду не подано доказів того, що Відповідачем було повернуто кошти в сумі 583400,00 грн., отримані в якості авансу за Договорами 1, 2.

За таких обставин вимога Позивача про стягнення з Відповідача коштів в сумі 583400,00 грн., збережених без достатньої правової підстави, є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Так, Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір за розгляд позову у сумі 15109,00 грн. та судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову у сумі 1720,50 грн.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову у цій справі була задоволена судом, як і задоволені позовні вимоги, стягненню з Відповідача підлягає судовий збір у розмірі 16829,50 грн. (15109,00 грн. + 1720,50 грн.).

Крім цього, досліджуючи вимогу Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 58340,00 грн., колегією суддів встановлено наступне.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката Позивачем надано суду копії: договору № 20-02/2/13 про надання юридичних послуг від 20.02.2013 р., платіжного доручення № 114 від 12.03.2013 р. на суму 58340,00 грн. та довіреність на представництво інтересів Позивача Шевчуком А.С.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

20.02.2013 р. між ТОВ «КЖБК» (замовник) та адвокатом Шевчуком А.С. (виконавець) був укладений договір № 20-02/2/13 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого (п. 1.1. договору), виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати замовнику юридичні послуги, а саме консультування в господарсько-правовому спорі з МПП «Альтаїр», представництво інтересів замовника в господарському суді Київської області у справі за позовом до МПП «Альтаїр» про визнання недійсними актів виконаних робіт та стягнення грошових коштів на суму 583400,00 грн., а замовник зобов'язується приймати та оплачувати надані послуги в розмірі та порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 2.1. Договору від 20.02.2013 р. № 20-02/2/13 сторони погодили, що вартість та обсяг виконаних послуг виконавця, які підлягають оплаті замовником, становить 10% від ціни вищезазначеного позову до МПП «Альтаїр», що становить 58340,00 грн. в т.ч. ПДВ.

ТОВ «КЖБК» сплатило адвокату Шевчуку А.С. 58340,00 грн. за договором № 20-02/2/13 від 20.02.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням від 12.03.2013 р. № 114, яке наявне в матеріалах справи, та з якого вбачається, що одержувачем коштів є Шевчук А.С., призначення платежу: «оплата за юридичні послуги зг. рах. № 23 від 11.03.2013 р. до дог. № 20-02/2/13 від 20.02.2013 р.».

Як зазначалося вище, ТОВ «КЖБК» за договором від 21.06.2013 р. б/№ було відступлено ТОВ «ФРОСТ АЛЬФА» право вимоги отримання безпідставно отриманих МПП «Альтаїр» коштів за Договорами 1, 2, у зв'язку з чим судом було здійснено заміну Позивача у даній справі.

Згідно Додаткового договору від 24.06.2013 р. про зміну Додатку 1 договору відступлення права вимоги від 21.06.2013 р. б/№, ТОВ «КЖБК» було також передано ТОВ «ФРОСТ АЛЬФА» право вимоги стягнення з Відповідача 58340,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката за договором від 20.02.2013 р. № 20-02/2/13.

За таких обставин враховуючи, що Позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то колегія суддів дійшла висновку, що вказані витрати Позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, не є неспіврозмірними по відношенню до ціни позову, отже підлягають стягненню з Відповідача повністю, у сумі 58340,00грн.

В процесі розгляду справи Відповідачем заявлялося клопотання про проведення огляду та дослідження речових доказів - виробів, встановлених Відповідачем за їх місцезнаходженням, а саме за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 19А, кв. 77, проте вказане клопотання залишено судом без задоволення, оскільки у суду відсутні правові підстави доступу до приміщення, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, що зазначено вище.

Також Відповідачем протягом розгляду справи неодноразово заявлялися клопотання про скасування арешту, накладеного на кошти Відповідача ухвалою від 26.02.2013 р. про забезпечення позову у цій справі, проте судом відмовлено у задоволенні вказаних клопотань, оскільки підстави для забезпечення позову у цій справі в контексті ст. 66 ГПК України та п. 10 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 р. № 16, наразі не відпали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними акти виконаних робіт, складені Малим приватним підприємством «Альтаїр» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Короленка, буд. 22, кв. 1; ):

- від 25.12.2011 р. за договором на виготовлення, поставку та монтаж № 07/06/10 від 07.06.2010 р. на суму 521820,00 грн.;

- від 25.12.2011 р. за договором на виготовлення, поставку та монтаж № 14/02/11 від 14.02.2011 р. на суму 30992,00 грн.;

- від 25.12.2011 р. за договором на виготовлення, поставку та монтаж № 14/02/11 від 14.02.2011 р. на суму 39416,00 грн.

3. Стягнути з Малого приватного підприємства «Альтаїр» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Короленка, буд. 22, кв. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОСТ АЛЬФА» (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 18; ) 583400 (п'ятсот вісімдесят три тисячі чотириста) грн. 00 коп. безпідставно отриманих коштів, 16829 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 50 коп. судового збору та 58340 (п'ятдесят вісім тисяч триста сорок) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 02.03.2015 р.

Головуючий суддя С.Ю. Наріжний

Суддя Ю.В. Подоляк

Суддя Т.Д. Лилак