ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 926/1557/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі Довгополові А.О.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" № 140-13-3-00/2667 від 25.12.2014 року (вх. № 01-05/52/15 від 05.01.2015 року)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2014р.

у справі № 926/1557/14 (суддя Гурин М.О.)

за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ)"Механі К"

про визнання договору застави укладеним

за участю представників:

від позивача: не з'явились (належним чином повідомлені);

від відповідача: не з'явились (належним чином повідомлені).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило.

Причини відкладення розгляду справи викладені у відповідних ухвалах суду.

Сторони участі уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, по час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується копією списку згрупованих рекомендованих відправлень від 12.02.2015р.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2014 року (суддя Гурин М.О.) у задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Механі К" про визнання договору застави товарів в обороті укладеним відмовлено.

Суд першої інстанції при прийняті оскаржуваного рішення зазначає, що частина товарів, які знаходяться в обороті та передаються в заставу (згідно додатку № 1 до договору застави № 12/01-03-2/67/14) не містять родових ознак, що унеможливлює здійснити їх індивідуалізацію щодо інших товарів, то відсутні докази, які би свідчили, що в такому асортименті і у такій кількості вони належать саме ТОВ «Механік К». Крім того, запропонованим проектом договору застави не визначено товарів іншого виду, якими можна було б замінити предмет застави. На підставі ст. ст. 53, 153, 584, 626, 627, ст. ст. 173, 187 ГК України та ст. 41 Закону України «Про заставу», місцевий господарський суд дійшов до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог банку та визнання договору застави укладеним відсутні.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду у даній справі з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" оскаржило його в апеляційному порядку. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про належність товарів в обороті відповідачу, зокрема, копії договорів оренди між відповідачем та власниками чи користувачами складацьких площ, де знаходиться перелік майна, визначений для передачі його у заставу та довідки за підписом директора ТОВ «Механі К» про залишок на складах товарів в обороті, що свідчить про дотримання ним норм чинного законодавства щодо визначення родовими ознаками товарів в обороті, які мають стати предметом договору застави.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України не скористався та письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не подав.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи те, що сторони по справі про часта місце розгляду справи були належним чином повідомлені, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, оцінивши зібрані докази по справі, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зробила висновок, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2014р. відповідає нормам матеріального ат процесуального права, а відтак відсутні й підстави для його скасування, при цьому, суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за договором гарантії банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

04 лютого 2014р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор, банк) в особі Тернопільської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" та ТзОВ "Механі К" (принципал, боржник) укладено договір про надання гарантії № 019/01-03-2/2/14.

Предметом договору є надання банком на підставі заяви принципала безвідкличної контргарантії (гарантії), а принципал в свою чергу зобов'язується сплатити комісії та відшкодувати витрати банку, а також виконати інші обов'язки, передбачені договором. Сума гарантії становить 2 000 000, 00 євро (пп. 1.1.. 1.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору (з врахуванням змін внесених 28.03.2014р.) надання гарантії здійснюється з метою забезпечення гарантії платежу банку Raiffeisen Bank International AG, Am Stadtpark 9 1030 Vienna Austria, SWIFT BIC: RZBAATWW, наданої в сумі 2 000 000 (два мільйони євро) 00 євроцентів терміном дії до « 31» жовтня 2014р., включно для забезпечення виконання зобов'язань принципала перед бенефіціаром: John Deere International GmbH, Rheinweg 11, 8200 Schaffhausen, Switzerland, registration namber GH-290.4013.553-2 за контрактом на поставку № JD-MECHANIC-2-UA-2013 від 27.09.2013р. та контрактом на поставку № JD-MEC-UA-2010 від 29.09.2010р зі змінами № 13 К до даного контракту від 25.09.2013р.

Принципал надає згоду та уповноважує банк залучити на власний розсуд Європейський банк реконструкції та розвитку (European Bank for Reconstruction and Development, EBRD) або Міжнародну фінансову корпорацію (International Finance Corporation, IFC) в межах програми сприяння торгівлі відповідно для забезпечення виконання платіжних зобов'язань банка перед Raiffeisen Bank International AG, Am Stadtpark 9 1030 Vienna Austria, SWIFT BIC: RZBAATWW за надання банком гарантії в рамках договору.

На виконання п. 6.1. договору, 17.02.2014р. ТзОВ «Механі К» звернулося до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою № 1 про відкриття гарантії, на підставі якої позивач надав відповідачу гарантію в сумі 2 000 000, 00 (два мільйони) євро. Згідно пункту 11.1. зазначеного договору, у разі настання обставин дефолту, банк має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів:

- відмовитись від надання гарантії або від внесення змін до умов наданої гарантії (пп. 11.1.1. договору);

- вимагати надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов'язань за договором або формування грошового забезпечення в повній сумі гарантії (пп. 11.1.2. договору). Підпунктом 11.2.6. пункту 11.2. статті 11 договору гарантії №019/01-03-2/1/14, банк має право скористатись правами, зазначеними в пункті 11.1 договору та пред'явити принципалу відповідні вимоги, зокрема, у випадку погіршення фінансового стану (ведення збиткової діяльності), платоспроможності і кредитоспроможності принципала (визначається за методикою банку, в т.ч. відповідно до вимог Національного банку України та законодавства України) порівняно з датою укладення договору, яке створює загрозу невиконання або невчасного виконання принципалом зобов'язань за договором.

З наявного у матеріалах справи фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва ТОВ "Механі К" чистий збиток за І півріччя 2014 р. становив 17623700 грн.

Якщо банк вирішив скористатися правом, визначеним в підпункті 11.1.2. пункту 11.1. цієї статті договору, банк направляє принципалу письмове повідомлення з вимогою про надання забезпечення (додаткового забезпечення) або формування грошового забезпечення на повну суму гарантії. Не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів з дати відправлення банком зазначеної письмової вимоги принципал зобов'язаний забезпечити укладання з банком договору про надання забезпечення (додаткового забезпечення) або забезпечити перерахування на Рахунок грошового забезпечення грошових коштів у сумі гарантії (п. 11.4. договору).

На виконання зазначеного вище пункту позивач направив відповідачу лист № Р7-01-03-3/249 від 04.09.2014р. в якому просив останнього надати в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань за договором, наявні залишки товарів в обігу (згідно наданої розшифровки на 22.08.2014р.) шляхом підписання та скріплення печаткою обох примірників договору застави, які позивачем направлено на адресу відповідача разом із листом.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не підписав надіслані йому позивачем примірники договору застави, тим самим відмовившись від укладення договору застави товару в обороті на умовах викладених позивачем. При цьому, відповідач позивачу надіслав нову пропозицію (лист № 140918/Т1 від 18.09.2014р.) в якій йшлося про необхідність сторонам узгодити істотні умови договору, зокрема, визначити необхідну кількість майна, для встановлення адекватної заставної вартості.

В подальшому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило директору ТОВ «Механік К» лист № Р7-01-3/3/262 від 23.09.2014р., а якому повторно просило підписати направлені ним примірники договорів застави. Також у вказаному листі позивач просив відповідача забезпечити перевірку наявності товарів в обороті, які мають стати предметом застави, і надати відповідну довідку, яка підтверджуватиме фактичну наявність товарів в обороті, які передаються в заставу.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», вважаючи, що при укладенні договору застави, між ним та відповідачем виникли розбіжності звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом про визнання договору застави укладеним.

Статтею 584 ЦК України визначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору

Стаття 12 Закону України «Про заставу», яка кореспондує статті 584 ЦК України, містить положення відповідно до якого у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

З додатку № 1 до договору застави товарів в обороті, щодо визнання укладеним якого заявлено позов, вбачається, що позивач предметом застави визначив товари в обороті, зокрема: косарка-плющилка причіпна, модель 735; кукурудзяна жатка для фуражного комбайна ; підбирач для фуражного комбайна ; причіпний обприскувач John Deerе 732480087; причіпний фуражний комбайн John Deer ; трактор John Deerе 8335R; трактор Джон Дір, модель 6130D; фронтальний навантажувач 583; візок для жатки Zum; дискова барона John Deerе 637472109; дискова барона John Deerе 637473187; жатка Premium Flow 7, 6 м; культиватор польовий JD ; культиватор польовий JD ; культиватор польовий JD ; механічна зернова сівалка John Deerе ; механічна зернова сівалка John Deerе ; механічна зернова сівалка John Deer ; механічна зернова сівалка John Deerе ; механічна зернова сівалка John Deerе 455491851; оборотний відвальний плуг John Deerе, модель 3810; причіпна пневматична сівалка точного висіву, з центральним приводом модель 1789 (1А01780RCDJ750208); розкидач міндобрив FS1124; розкидач міндобрив FS 1128; сівалка John Deerе 1780; сівалка точного висіву марки John Deeеr, модель 1780, сівалка, сер.ном. 1АО1780RVBJ740171; трактор John Deerе 9560R; запасні частини до с/г техніки JD. Загальна вартість товару складає 25 901 341, 1 грн.

Наявність права власності на перелічені вище товари відповідач заперечує.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно довідки ТОВ «Механі К» № 141104Т/01 від 04.11.2014р. вбачається, що у власності відповідача перебувають товари, які за назвою співпадають із зазначеними у додатку № 1 до договору застави, однак, їх вартість складає 30 228 851, 3 грн. .

Статтею 40 Закону України «Про заставу» визначено, що предметом застави товарів в обороті або у переробці можуть бути сировина, напівфабрикати, комплектуючі вироби, готова продукція тощо.

При заставі товарів в обороті або у переробці реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності.

Договір застави товарів у обороті або в переробці повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави (стаття 41 Закону України «Про заставу»).

Згідно зі статтею 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Крім того відповідно до п. 4.3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.12.2014р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» господарським судам необхідно враховувати, що в разі якщо договір застави не обмежений одним предметом застави, то всі предмети застави повинні бути індивідуалізовані, тобто визначені не лише їх видові ознаки, але й індивідуальні характеристики.

Як вірно відмітив суд першої інстанції у пункті 5 Роз'ясненнях президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням Закону України "Про заставу" від 24.12.1999 № 02-5/602 (яке на момент виникнення спірних правовідносин є чинним) визначено, що опис заставленого майна повинен містити індивідуальні ознаки останнього, які дозволяють встановити, яке саме майно є предметом застави, і відрізнити його від однорідних предметів. Ця вимога не стосується застави товарів в обороті або у переробці, оскільки вони визначаються родовими ознаками, однак у договорі має бути зазначено види товарів, якими можна замінити предмет застави. Лише за наявності зазначених умов, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства, а також тих умов, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди, договір застави відповідно до вимог статті 153 Цивільного кодексу можна вважати укладеним. Якщо у процесі вирішення спору, пов'язаного із заставою, буде з'ясовано, що сторонами не досягнуто згоди стосовно істотних умов договору застави, договір вважається не укладеним і не може бути прийнятий господарським судом в обґрунтування вимог і заперечень сторін.

З наведеного вбачається, що обов'язком сторін при укладенні договору застави товарів в обороті є визначення предмету договору, зокрема, сторонам необхідно дійти згоди про вид товару, його родові ознаки, та можливість заміни предмету застави. З поданого додатку № 1 до договору застави не можливо встановити, що визначений у ньому товар містить будь-які індивідуалізуючі його ознаки, про товар, який є взаємозамінним у запропонованому позивачем договорі мова взагалі не йде.

Судова колегія зазначає, що загальними засадами цивільного законодавства щодо укладення договорів є, зокрема, принцип свободи договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (с. 627 ЦК України).

Свобода договору серед іншого означає також право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини.

У відповідності до ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов'язання, визначені ст. 179 ГК України. Зокрема, ч. 3, ч. 4 цієї норми зазначено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що позовні вимоги банку про визнання договору застави укладеним не обгрунтовані ним як цього вимагає ст. 34 ГПК України, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищенаведене, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області 16.12.2014р. у справі № 926/1557/14 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" без задоволення.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд зробив висновок про те, що витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2014р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови підписано 02.03.2015р.

Головуючий - суддя Дубник О.П.

Судді Матущак О.І.

Скрипчук О.С.