ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р.Справа № 916/4137/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді Головей В.М.,

Суддів: Савицького Я.Ф., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Погорелов І.С. (за довіреністю),

від відповідача - Левченков В.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ»

на рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014

по справі № 916/4137/14

за позовом Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ»

до Публічного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс»

про стягнення 132 543,18 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 24.02.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року Приватне підприємство «Контейнерний термінал Іллічівськ» (далі - ПП «КТІ», позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» (далі - ПАТ «ІВТ», відповідач) про стягнення заборгованості з врахуванням індексу інфляції у розмірі 123 277,92 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі - 1 065,45 грн., пені 8 199,81 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що в рамках дії договору №174/12 про надання послуг з обробки вантажів у контейнерах від 16.02.2012, ПАТ «ІВТ» було призначено перевізником в якості експедитора вантажу, що прибув на митну територію України 24.02.2014 на теплоході СМА CGM RABELAIS 24.02.2014 в 6 завантажених 40-футових контейнерах, лінії MAERSK LINE згідно з коносаментом KOLRIG13ILKO0374. Контейнери були вивантажені на території контейнерного терміналу ІМТП під митним контролем. Відповідно до наряду №8 від 04.06.2014 перевізником був заявлений митний режим «транзит» (TR), кінцевий одержувач ТОВ «Тютюнова фабрика «Укрднестргруп», республіка Молдова. Контейнери були видані експедитору на підставі наряду і видаткових ордерів. Згідно з вантажною митною декларацією одержувачем товару було задекларовано ПАТ «ІВТ», заявлений митний режим - ІМ 74 (розміщення іноземного товару на митному складі). Контейнери були розміщені на митному ліцензійному складі ПАТ «ІВТ» і надалі розформовані. Таким чином, на момент виставлення рахунку терміналом вантаж з контейнерів не покинув митну території України в режимі транзиту, а продовжив перебування на митному складі в режимі «Імпорт 74». 05.06.2014 позивачем сформовані рахунки за послуги зберігання виходячи з тарифної ставки для імпортних завантажених контейнерів. Незважаючи на встановлені договором терміни оплати рахунків, ПАТ «ІВТ» не здійснило оплату.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.12.2014 у задоволенні позову ПП «КТІ» відмовлено.

Мотивуючи рішення господарський суд зазначив, що позивач не довів суду факту надання послуг відповідачу, у зв'язку із відсутністю підпису повноважного представника ПАТ «ІВТ» на актах надання послуг.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПП «КТІ» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач вважає, що рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків обставинам справи.

28.01.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «ІВТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає, що оскільки ПП «КТІ» фактично надало послуги по зберіганню і перевалці (експедируванню) контейнерів № MSKU1111811, MSKU1284993, MRKU2910533, MRKU4262656, MSKU9293224, MRKU2528069 з транзитним вантажем, прибулих по коносаменту KOLRIG13ILKO0374, то рахунки №І/17490, І/18671, І/186672 від 05.6.2014 на суму 127 979,43 грн., виставлені необґрунтовано, тому що відповідають послуги із зберігання та перевалці контейнерів з імпортним вантажем, яка фактично не надавалась. Плату ж за фактично надану послугу по зберіганню і перевалці вищевказаних контейнерів з транзитним вантажем в сумі 6 167, 16 грн., ПП «КТІ» отримало повністю. Отже вимоги позивача про стягнення суми боргу 127 979,43 грн. задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні 03.02.2015 представник позивача надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити останню.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.02.2015 надав пояснення, якими підтримав заперечення проти апеляційної скарги викладені у відзиві та просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

03.02.2015 в судовому засіданні, судова колегія оголосила перерву до 24.02.2015.

24.02.2015 представники сторін підтримали пояснення надані в судовому засіданні 03.02.2015.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом, 16 лютого 2012 року між Приватним підприємством «Укртрансконтейнер», що діє на підставі договору № 435-О про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту (договір простого товариства) від 22.06.2005, (далі - термінал) та ПАТ «Іллічівськзовніштранс» (експедитор) був укладений договір №174/12 про надання послуг з обробки вантажів у контейнерах, за умовами якого, термінал у порядку та на умовах договору надає експедитору комплекс послуг/робіт із обробки в Іллічівському морському торгівельному порту експортних, імпортних і транзитних безпечних і не потребуючих особливих режимів зберігання вантажів в 20-, 40- і понад 40-футових контейнерах стандартів ISO, а також інші послуги/роботи, а експедитор зобов'язується оплачувати надані терміналом послуги/роботи (п.1.1. договору).

Вказаний договір згідно п. 7.1. набрав чинності з дати його підписання.

Пунктом 3.1. договору сторони узгодили, що експедитор оплачує послуги терміналу за тарифами терміналу, у тому числі:

- транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів в контейнерах 45,49 грн./конт.;

- транспортно-експедиторське обслуговування порожніх контейнерів - 4,55 грн./конт.;

- оформлення коносаментів та маніфестів на відвантаження контейнерів на експорт у лінійному сполученні: вартість оформлення першого аркушу коносамента - 65,48 грн./лист., вартість оформлення одного контейнера в додатку до одного коносаменту - 1,53 грн./конт., вартість оформлення одного порожнього контейнера в додатку до коносаменту - 0,51 грн./конт.

З 15.05.2012 Приватним підприємством «Укртрансконтейнер» (термінал) змінено найменування на Приватне підприємство «Контейнерний термінал Іллічівськ» .

15.06.2013 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до договору №174/12, якою змінено розділ 3 договору від 16.02.2012, а саме: пункт 3.1 договору від 16.02.2012 викладено у новій редакції з детальним визначенням вартості послуг по видам контейнерів. В п. 3.2 передбачено, що послуги, не зазначені у п. 3.1., вартість яких не сплачується за акордною ставкою, надаються терміналом на підстав заявок експедитора та сплачуються за тарифами терміналу, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратами. У заявці згідно наведеного в договорі зразку експедитор вказує, що він ознайомлений і згодний з вартістю тарифів терміналу, чинних на день надання послуг, що зазначені у заявці. Фактом виконання терміналом робіт (послуг) є підписаний акт виконаних робіт.

Згідно п. 3.3 договору заявки експедитора на послуги, надані терміналом, і акти виконаних робіт повинні підписуватися вповноваженими представниками експедитора, при цьому підтвердженням повноважень представника є видане експедитором доручення.

Крім цього, п. 3 додаткової угоди №3 від 15.06.2013, пункт 7.1. договору від 16.02.2012 доповнено абзацом наступного змісту: «Дія договору вважається продовжено. На наступний календарний рік, якщо жодна із його сторін не повідомила іншу сторону в 30-денний строк до дати закінчення терміну дії договору про намір припинити його дію».

Оскільки в матеріалах справи відсутні наміри або заявки однієї із сторін про припинення дії договору, то останній є чинним.

На виконання вказаного договору згідно з коносаментом KOLRIG13ILKO0374 на теплоході СМА CGM RABELAIS 24.02.2014 р. на митну територію України прибув вантаж в 6-ти завантажених 40-футових контейнерах MSKU1111811, MSKU1284993, MRKU2910533, MRKU4262656, MSKU9293224, MRKU2528069, лінії MAERSK LINE. Відповідача призначено перевізником в якості експедитора вказаного вантажу, що прибув на митну територію України 24.02.2014. Контейнери були вивантажені на території контейнерного терміналу ІМТП під митним контролем та видані експедитору - відповідачу, що вбачається з наявних в матеріалів справи видаткових ордерів № 17341, № 17342, № 207331, № 17340, № 17343, № 17339 від 05.06.2014.

Відповідно до наряду № 8 від 04.06.2014 перевізником був заявлений митний режим «транзит» (TR), кінцевий одержувач ТОВ «Тютюнова фабрика «Укрднестргруп», республіка Молдова.

Згідно з вантажною митною декларацією № 500040001/2014/009574 одержувачем товару було задекларовано ПАТ «ІВТ», заявлений митний режим - ІМ 74 (розміщення іноземного товару на митному складі).

В подальшому вказані контейнери були розміщені на митному ліцензійному складі ПАТ «ІВТ» і розформовані.

Згідно ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання ( ст. 901 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Пунктами 3.2.-3.4. договору узгоджено, що фактом виконання терміналом послуг є підписаний акт виконаних робіт, на підставі якого позивачем формуються рахунки та акти надання послуг до відповідних рахунків. При цьому сторони погодили, що саме акт надання послуг до відповідного рахунку, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує виконання терміналом робіт на користь експедитора.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно з'ясовано господарським судом, додані до позову акти надання послуг відповідачем не підписані, докази вручення їх відповідачу у встановленому в договорі порядку позивач не надав. В свою чергу відсутність належним чином підписаних представниками обох сторін актів надання послуг унеможливлює встановлення надання цих послуг позивачем та їх прийняття з боку відповідача. Тим більш відповідачем заперечується факт надання позивачем послуг на спірну суму.

Отже, доводи позивача про наявність у відповідача основної суми заборгованості в сумі 121 812,27 грн. по договору за надання послуг з обробки вантажів у контейнерах є необґрунтованими та не доведеними, у зв'язку з чим, судова колегія вважає, що господарський суд підставно відмовив позивачу у задоволенні позову в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, то судова колегія зазначає наступне.

Дійсно, умовами п. 6.5 договору передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення саме у випадку порушення експедитором термінів оплати наданих послуг, однак колегія суддів вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення нарахованої пені в сумі 8 199,81 грн. за період з 20.06.2014 по 02.10.2014, оскільки ані господарським судом, ані колегією суддів не встановлено факту надання цих послуг та наявність у відповідача обов'язку їх сплатити, та як наслідок порушення відповідачем цього обов'язку. За аналогією не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 1 065,45 грн. та інфляції на суму 1 465,65 грн. згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України з огляду на відсутність у відповідача простроченого грошового зобов'язання з оплати послуг.

Отже, господарський суд правомірно відмови позивачу і в частині задоволення позову про стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку з відсутність у відповідача простроченого грошового зобов'язання з оплати послуг.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія зазначає, що за відсутністю доказів надання позивачем послуг на спірну суму відповідачу згідно договору N174/12 на обробку вантажів у контейнерах, про що мав бути складений відповідний акт надання послуг, з підписанням якого у відповідача виникає обов'язок сплатити надані послуги з боку позивача відповідно до виставленого рахунку, сформованого на підставі такого акту, колегія суддів не вбачає підстав виникнення у відповідача обов'язку щодо сплати заявленої до стягнення суми.

Посилання позивача на те, що отримання рахунків від 05.06.2014 №І/18672, І/18671, І/17490 на спірну суму та актів наданих послуг підтверджується відповідачем у листі №01/4/01-2014 від 24.09.2014 р. та ним не заперечується факт виставлення та прийняття актів наданих послуг до рахунків № І/17490, № І/18671, № І/18672, не свідчать про дотримання позивачем порядку оформлення факту надання послуг за договором (протягом 1 робочого дня після обробки контейнерів в ІМТП).

Також судова колегія погоджується з висновком господарського суду щодо необґрунтованості доводів позивача про його можливість і намір здійснити в подальшому коригування спірних рахунків в частині ПДВ та застосування тарифу за зберігання транзитних контейнерів замість відповідного тарифу для імпортних контейнерів, що був застосований у рахунках на спірну суму, у випадку надання відповідачем належним чином засвідчених документів, що підтвердять факт вибуття за межі митної території України всієї коносаментної партії вантажу з контейнерів у митному режимі, що виключає їх вільний обіг, та письмові підтвердження від вантажоотримувача про одержання вантажу (оскільки такий документ був отриманий відповідачем на частину вантажу, позивач вважає можливим отримання таких листів і на решту вантажу). Так, вказані доводи позивача про можливість корегування рахунків не узгоджуються з порядком надання послуг та їх оплати, що встановлені у спірному договорі, які не можуть бути змінені в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено своєчасне виконання своїх зобов'язань за договором.

Отже, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення, адже доводи скаржника не спростовують висновку суду про відсутність у відповідача обов'язку сплачувати послуги, на які вказує позивач, з огляду на ненадання останнім належних доказів в підтвердження факту отримання цих послуг відповідачем.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись cm.cm. 99, 101- 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.02.2015 року.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Савицький Я.Ф.

Шевченко В.В.