КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Справа№ 26/138-35/27

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від стягувача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від боржника: Шатун С.С. - представник, дов. № 551 від 31.12.2014;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2014

винесену за результатом розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про надання відстрочки виконання рішення суду

у справі № 26/138-35/27 (Літвінова М.Є.)

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 26/138-35/27 в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що розглянувши заяву відповідача, дослідивши надані докази, врахувавши відзив стягувача, а також, врахувавши можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк та стягувача при затримці виконання рішення, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому подана скаржником заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27 задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі боржник просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 26/138-35/27 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права та винести постанову про задоволення заяви боржника про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/527.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, Господарським судом міста Києва не було взято до уваги, що крім виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 26/138-35/27, на виконанні в органах Державної виконавчої служби знаходиться 78 виконавчих проваджень про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості на загальну суму 1 млрд 250 млн грн., крім того, сума виконавчого збору за несвоєчасне виконання рішень судів становить майже 110 млн грн.; на теперішній час існує велика заборгованість підприємств житлового господарства перед стягувачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення, у зв'язку із чим боржник перебуває в скрутному становищі, що підтверджується звітом про виробничі витрати та фінансові показники діяльності від надання послуг водопостачання та водовідведення (форма № 1с) за дев'ять місяців 2014р.; відповідач не має законних підстав для відключення водопостачання підприємств-боржників, оскільки відповідно до рішення Київської міської ради від 18.09.2014 №149/149 заборонено відключення водопостачання навчальним закладам та установам освіти, закладам охорони здоров'я, соціальної сфери комунальної форми власності та мешканцям житлових будинків (споживачам) міста Києва навіть у разі виникнення заборгованості за спожиті комунальні послуги та енергоносії; судом не враховано, що з причини неналежного виконання боржниками своїх зобов'язань, боржнику завдають збитків, у зв'язку із чим підприємство не має змоги вчасно проводити розрахунки з постачальниками за енергоносії, реагенти та інші матеріали, необхідні для виконання його основних функцій - безперебійного забезпечення міста Києва якісними послугами з водопостачання та водовідведення; стягнення суми боргу з боржника на користь стягувача в примусовому порядку призведе до арешту коштів, що знаходяться на розрахункових рахунках боржника, у зв'язку із чим, боржник не матиме змоги повноцінно вести господарську діяльність.

Скаржник вказує на те, що виконання рішення ускладнено тим, що системи водопостачання та водовідведення повністю вичерпали свій термін експлуатації та потребують капітального ремонту або термінової заміни.

Скаржник зазначає, що оскільки докази боржника судом не були враховані, а були взяті до уваги лише доводи стягувача, при винесенні оскаржуваної ухвали були порушені принципи господарського судочинства щодо рівності сторін закріплені у ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

04.02.2015 від стягувача через відділ документального забезпечення суду надійшло клопотання про припинення апеляційного провадження у справі № 26/138-35/27, у зв'язку із тим, що боржником оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 26/138-35/27 про відмову у наданні відстрочки виконання рішення у справі № 26/138-35/27, оскарження якої Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання.

Частина третя статті 121 ГПК вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання; відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку; за відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання; оскільки ухвали місцевого господарського суду, які виносяться під час виконання судового рішення, неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду, такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні процесуальних дій, зазначених у пунктах 17, 18, 20 частини першої статті 106 ГПК, можуть бути переглянуті в апеляційному та в касаційному порядку; про можливість оскарження ухвал першої і постанов апеляційної інстанцій про відмову у зміні способу та порядку виконання судового рішення зазначено і в Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012 зі справи № 1-12/2012 (п. 7.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", із змінами і доповненнями).

Таким чином, згідно із п. 7.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9, ухвали про відмову у вчиненні процесуальних дій, зазначених, зокрема, у п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України, можуть бути переглянуті в апеляційному порядку, у зв'язку із чим, клопотання позивача про припинення апеляційного провадження у справі № 26/138-35/27 не підлягає задоволенню.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника боржника, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27 позов задоволено частково; з відповідача на користь позивача стягнуто 363 682,98 грн. інфляційних втрат, 85 363,71 грн. процентів річних, 548,86 грн. державного мита, 5,09 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в іншій частині позову відмовлено.

01.06.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2012, видано наказ.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2012 ВП № 34484862 органу Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом міста Києва 01.06.2012 № 26/138-35/27.

17.12.2014 боржник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27 строком на 5 років.

Заява мотивована, зокрема, тим, що стягнення суми боргу з боржника є значною та боржник не спроможний одноразово сплатити дану суму; боржник вказує, що стягнення з нього на користь стягувача коштів в примусовому порядку призведе до арешту коштів, що знаходяться на розрахункових рахунках боржника, у зв'язку з цим останній не матиме змоги повноцінно вести господарську діяльність, що може призвести до зупинення надання послуг з водопостачання та водовідведення та настання значних екологічних наслідків у місті Києві; за твердженнями заявника встановлений у рішенні спосіб та порядок виконання рішення господарського суду завдасть шкоди інтересам самого стягувача, оскільки не призведе до повного виконання рішення суду, а лише до зупинки виробництва послуг на підприємстві боржника.

Також, боржник просив врахувати, що на теперішній час існує велика заборгованість підприємств житлового господарства перед боржником за надані послуги з водопостачання та водовідведення, відтак, як зазначив боржник, останньому потрібний більший відрізок часу для виходу із скрутного матеріального становища та виконання рішення суду у повному обсязі.

Стягувач заперечував проти відстрочення виконання рішення суду та у письмовому запереченні від 22.12.2014, зокрема, вказував на те, що тяжкий матеріальний стан не є тією обставиною, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим; що ухвалою суду першої інстанції від 20.08.2014 у справі № 26/138-35/27 вже було надано відстрочку виконання зазначеного рішення господарського суду до 01.01.2015, однак, рішення не було виконано навіть частково; що з моменту прийняття рішення минуло більше 2-х років, проте, залишилось не виконаним на суму 473 784,37 грн.; що боржником не надано інформації про залишок грошових коштів по всіх відкритих банківських рахунках, тому не доведено відсутність грошових коштів; що боржником не надано доказів повного виконання рішення суду; що відстрочення сплати заборгованості на 5 років тільки призведе до збільшення втрат стягувача через вплив інфляції.

Статтею 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою, зокрема, сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п.п. 7.1.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року за N 9, із змінами і доповненнями, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом; підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом; при цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення; проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Встановлення та підтвердження факту наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом, на які посилається боржник, можливо лише внаслідок перевірки судом відповідних доказів наявності зазначених обставин, що безпосередньо впливають на можливість виконання рішення суду боржником у момент звернення рішення до виконання.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

У заяві про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27 боржником не наведено переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 121 ГПК України, які б потягли за собою необхідність відстрочки виконання рішення суду.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 218 ГК України передбачено, що не вважаються обставинами, які звільняють учасника господарських відносин від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, як, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

В силу положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржником, всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, не було доведено, що останнім вживаються усі можливі дії для стягнення заборгованості з контрагентів, з метою сплати стягувачу грошових коштів, належних йому за рішенням суду.

Принагідно, слід зазначити, що відстрочка сплати заборгованості на 5 років призведе також до збільшення втрат стягувача через суттєвий вплив інфляції та значного знецінення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27.

Пунктом 7.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 визначено, якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно.

Тобто, недостатність обігових коштів боржника не можна вважати безумовною, винятковою обставиною, за наявності якої виконання рішення суду має бути відстрочено.

Боржником на підтвердження обставин, викладених у заяві про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27, не надано доказів про рух коштів та залишок коштів на всіх відкритих банківських рахунках.

Боржником до матеріалів справи надано копію звіту про витрати виробництва та фінансові показники за січень-вересень 2014р., проте, наказ господарського суду від 01.06.2012 № 26/138-35/27 перебуває на примусовому виконанні з 01.10.2012 і боржником не надано доказів неможливості виконання вищезазначеного рішення у 2013 році.

Також, боржником до матеріалів справи не подано доказів, які б свідчили про доцільність відстрочення виконання рішення саме на 5 років, та настання обставин, за яких боржник виконає рішення господарського суду.

Послання боржника на рішення Київської міської ради від 18.09.2014 № 149/149 "Про заборону припинення електро-, тепло-, водо- та газопостачання навчальним закладам та установам освіти, закладам охорони здоров'я, соціальної сфери комунальної форми власності та мешканцям житлових будинків (споживачам) міста Києва" є безпідставним, оскільки це рішення стосується так само й стягувача.

Таким чином, обставини, на які посилається боржник, не є винятковими та такими, що відповідають вимогам ст. 121 ГПК України обставинам, за наявності яких є підстави для надання відстрочки виконання рішення.

Крім того, сума, яка підлягає стягненню з боржника відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 у справі № 26/138-35/27, є досить значною, внаслідок чого, надання відстрочки виконання судового рішення призведе до порушення матеріальних інтересів самого стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 26/138-35/27 залишити без змін, а скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" без задоволення.

2. Справу № 26/138-35/27 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 02.03.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха