номер провадження справи 3/124/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 Справа № 908/5549/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 9 корп. 5, ідентифікаційний код 34480657)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, 34, ідентифікаційний код 36404613)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322).

про стягнення 436 430,66 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Прокопенко М.О.

Представники:

від позивача: Студенніков Д.М., довіреність № 23-12/14-1 від 23.12.2014р.

від відповідача: не з'явився (в судовому засіданні 23.12.2014р. Борисова М.А., довіреність № б/н від 01.12.2014р.)

від третьої особи: не з'явився

ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ТОВ "Карпатибудінвест" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. в сумі 436 430,66 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру автоматизованого розподілу справ від 08.12.2014р. автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл та справу призначено для розгляду судді Соловйову В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві, та обґрунтовані ст. 193, 292 ГК України, ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України, ст. 1, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 1, 2, 49, 54, 57 ГПК України.

Згідно ч.2 ст. 15 ГПК України, ч. 1, 3 ст. 1 Закону України від 12.08.2014р. № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", за територіальною підсудністю справа підлягає розгляду у господарському суді Запорізької області.

Ухвалою від 10.12.2014р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5549/14, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 23.12.2014р. о 14 год. 30 хв.

Ухвалою від 23.12.2014р. строк розгляду спору по справі продовжений до 23.02.2015р., розгляд справи відкладений на 23.02.2015р. о 15 год. 00 хв. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ.

В судовому засіданні 23.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 27.02.2015р.

Під час розгляду справи представники сторін вимогу про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявляли.

В судовому засіданні 23.02.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 28.11.2014р., а також письмові пояснення, що надійшли до суду 23.02.2015р., та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. в сумі 436 430,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов вищезазначеного договору він (Лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу (Лізингоодержувачу) предмет лізингу - екскаватор гусеничний Е-305, 2007 р.в., серійний номер ZEF212MLN7LA06665 вартістю 609 335,10 грн.

За умовами договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати поточні лізингові платежі авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку. Лізингові платежі включають комісію лізингодавця, відшкодування вартості предмета лізингу та відшкодування витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу.

Відповідач, в порушення умов Договору, зокрема п.п.5.1-5.5, п.8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу - Додаток № 4 до Договору, належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за період з лютого 2013р. по вересень 2014р. на загальну суму 436 430,66 грн., що включає в себе:

231 596,16 грн. комісії лізингодавця без ПДВ;

197 274,50 грн. відшкодування частини вартості предмета лізингу;

7 560,00 грн. компенсація витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.12.2014р. заперечила проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 16.12.2014р. № 16/12-14.

Зокрема зазначила, що 05.09.2014р. невідомі особи незаконно заволоділи технікою, яка була предметом лізингу, у тому числі екскаватором гусеничним Е 305 2007 р.в., який надано згідно договору № LC5287-05/11 від 03.06.2011р.

11.09.2014р. ТОВ "Карпатибудінвест" звернулося до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з відповідною заявою.

Слідчим Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві внесено до заяву ЄРДР за № 0009694 та розпочато досудове розслідування.

Також було направлено звернення від 05.09.2014р. № 05-2 (вх. № 0/к) на ім'я директора ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про викрадення транспортних засобів.

02.10.2014р. страховою компанією за участю представників позивача та відповідача проведено зустріч з метою з'ясування обставин вищезазначеного випадку. За результатами цієї зустрічі страховою компанією повідомлено, що рішення буде прийнято за результатами проведення розслідування цих подій.

Отже, у зв'язку із відсутністю предмету лізингу відповідач вважає, що і сам договір лізингу припинився, а отже є безпідставним посилання позивача на його умови, як на підставу позовних вимог.

Крім того, рахунки на сплату заборгованості належним чином не були пред'явлені до оплати відповідачу. Так, виходячи з матеріалів позовної заяви, всі рахунки були направлені за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Мальванова, 28 невідомо з яких підстав, у той час, як підприємство було розташовано за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Леніна, 132/17, і на цю адресу позивачем направлялись вимоги про сплату заборгованості.

В судове засідання 23.02.2015р. представник відповідача не прибув. В цей же день в канцелярію суду було здане клопотання директора ТОВ "Карпатибудінвест" Макарова О.В. про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю можливості направити на призначений час уповноваженого представника.

Клопотання ТОВ "Карпатибудінвест" не задоволено судом, оскільки при його заявленні відповідачем не враховано приписи ст. 69 ГПК України, згідно яким строк вирішення спору у справі спливає 23.02.2015р.

Крім того, стаття 22 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із підпунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи суд зазначає, що ч.1 стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору.

ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (третя особа) надала відзив вих. № 6/к від 17.02.2015р. та клопотання від 20.02.2015р. про розгляд справи без участі її представника.

Третя особа вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та зазначає, що 07.07.2014р. між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Карпатибудінвест" було укладено Генеральний договір страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1. На умовах , встановлених цим Генеральним договором страхування, були застраховані майнові інтереси Страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, які зазначені у Страхових свідоцтвах № 1-30 до Генерального договору страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014р., від ризиків "Викрадення", "Збитки внаслідок ДТП", "Збитки внаслідок інших подій" Вигодонабувачем за даним договором зазначений ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль".

За цим договором не застраховані ризики несплати Страхувальником чергових лізингових платежів на користь Вигодонабувача.

Перший страховий платіж у термін, передбачений договором, відповідачем не був сплачений взагалі. В подальшому цей страховий платіж по Страховим свідоцтвам був сплачений Вигодонабувачем лише 06.08.2014р., що значно перевищує 10 календарних днів від дати укладення зазначених Страхових свідоцтв.

Відповідачу було запропоновано надати транспортні засоби, зазначені у Страхових свідоцтвах № 13/14/СПТ/Ц1 № 1-30 від 07.07.2014р. для повторного огляду і складання відповідного акту огляду.

У якості додатка до вимоги, відповідачу було надіслано Попередження про наслідки невиконання зазначеної вимоги, передбачені п. 25.4.6 Генерального договору страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1 № 1-30 від 07.07.2014р.

Зокрема, таким наслідком є відмова у виплаті страхового відшкодування.

Однак, до цього часу транспортні засоби, застраховані за Страховими свідоцтвами № 1-30 до Генерального договору страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1 № 1-30 від 07.07.2014р. до огляду не надані, складання актів огляду транспортних засобів, у зв'язку з простроченням терміну сплати страхового платежу, згідно п.21.2.15 Генерального договору страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1 № 1-30 від 07.07.2014р. - не забезпечено.

08.09.2014р. відповідачем було подане повідомлення про незаконне вилучення 05.09.2014р. застрахованих транспортних засобів, які на момент вилучення були розташовані в м. Перевальськ, тобто на території, на яких проводились бойові дії.

Листом № 6/1/к від 05.12.2014р. ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" відмовило відповідачу у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу зустрічі від 02.10.2014р. за участю представників ТОВ "Карпатибудінвест", ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" встановлено, що на базу, де знаходились транспорті засоби, розташовану на території, підконтрольній терористичним угруповуванням і є територією АТО, на військовій техніці зайшли незаконні озброєні формування, які використовують транспортні засоби, зокрема, предмет лізингу. Техніка з бази не вивозилась, а постійно розташовувалась на її території. Оскільки примусове вилучення автомобілів та спецтехніки було вчинено озброєними особами, що визнані терористами, такий випадок відповідно до п. 22.2.15 Генерального договору страхування взагалі не є страховим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № LC5287-05/11, за умовами якого Лізингодавець зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору) (надалі - Предмет лізингу), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (п.1.1 Договору).

Згідно п.п.1.2, 1.3 Загальних умов фінансового лізингу, які є Додатком № 4 до договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р., приймання та передача Предмета лізингу оформляється Актом приймання-передачі.

В момент підписання акту приймання-передачі до Лізингоодержувача переходять та зберігаються за ним протягом строку дії договору наступні права та ризики: право володіння та користування, відповідальність за збереження, ризик пошкодження, знищення, втрати, конфіскації предмета лізингу, а також цивільна відповідальність перед третіми особами, пов'язана з володінням та користуванням предметом лізингу.

Підпунктом 3.1 Договору передбачено, що заборгованість Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виникає в момент передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу.

Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю Лізингоодержувача.

Розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (надалі - "Графік" (Додаток 1 до цього Договору)), який сторони підписують після визначення остаточної вартості Предмета лізингу (п. 3.2 Договору).

Вартість фінансування та поточні лізингові платежі сторони узгодили в пункті 4 Договору:

4.1. Лізингоодержувач за цим Договором сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

4.2. Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі Предмета лізингу до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за правилами цього Договору за ставкою LIBOR плюс 7 % від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього Договору.

4.3. Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця (надалі - комісія Лізингодавця).

4.4. Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

4.5. Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку (якщо сплата такого збору передбачена чинним законодавством України), та комісія АТ "Райффайзен Банк Аваль" із купівлі валюти, згідно з офіційним сайтом Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет.

Строки та порядок сплати лізингових платежів сторони узгодили в пункті 5 Додатку № 4 "Загальні умови фінансового лізингу".

Так, в п.п. 5.3 цього пункту 5 зазначено, що Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

У відповідності до п.п.5.4 п.5 Додатку № 4 "Загальні умови фінансового лізингу", Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі, починаючи з першого періоду лізингу.

Першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі.

Згідно п.п. 7.1, 7.4 п.7 згаданого Додатку № 4, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування Предмета лізингу в страховій компанії.

Якщо за 5 днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

За приписами п.8.1 договору фінансового лізингу № LC5287-05/11, цей Договір набуває чинності з дня його підписання обома Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх обов'язків за цим Договором.

Згідно з Специфікацією від 03.06.2011р. (Додаток 2 до договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р.) предметом лізингу є екскаватор Е-305, 2007 р.в., серійний номер ZEF212MLN7LA06665, у кількості 1 одиниць, за ціною з ПДВ 609 335,10 грн.

Даний екскаватор переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011р.

Угодою від 01.10.2011р. про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. сторони дійшли згоди викласти Додаток 1 "Графік розрахунку заборгованості" до Договору в новій редакції, яким встановили періоди лізингу, заборгованість Лізингоодержувача, лізингові платежі (т.1, а.с.24-26).

Позивач щомісячно виставляв відповідачу рахунки-фактури (акти виконаних робіт), в яких зазначав суми відшкодування частини вартості Предмета лізингу та комісії лізингодавця (т.1, а.с. 27-45, 47).

07.08.2014р. позивач додатково виставив відповідачу рахунок-фактуру № LC5287-05/11/ev-065 на суму 7 560,00 грн. на компенсацію додаткових витрат з ПДВ (компенсації витрат по страхуванню предмету лізингу) (т.1, а.с.46).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було оплачено страховий платіж в сумі 125 600,00 грн. (т.2, а.с.99). Із даної суми 7 560,00 грн. зараховано в якості компенсації витрат Лізингодавця на страхування предмету лізингу за договором № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. Письмовими вимогами від 21.11.2013р. № 2002-11/243, від 12.06.2014р. № 750-06/14 ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) вимагало від ТОВ "Карпатибудінвест" протягом 3 днів оплатити прострочену заборгованість (т.1, а.с.52-59).

Доказів сплати відповідачем зазначеної заборгованості сторонами суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Так, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний.

Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів (ч. 7 ст. 292 ГК України).

Статтею 1 Закону України від 16.12.1997р. N 723/97- ВР "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" зобов'язує лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі в порядку, встановленому договором.

Розрахунок заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. позивачем здійснений вірно.

Заборгованість, що виникла за цим договором виникла за період з лютого 2013р. по вересень 2014р. і становить суму 436 430,66 грн., яка складається з:

231 596,16 грн. - комісія лізингодавця без ПДВ;

197 274,50 грн. - відшкодування частини вартості предмета лізингу;

7 560,00 грн. - компенсація витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу.

Вищезгадана заборгованість підтверджена наступними рахунками:

- № LC5287-05/11/21-027 від 01.02.2013р. на суму 13 595,83 грн.;

- № LC5287-05/11/22-029 від 01.03.2013р. на суму 13 542,40 грн.;

- № LC5287-05/11/23-031 від 01.04.2013р. на суму 13 465,29 грн.;

- № LC5287-05/11/24-033 від 07.05.2013р. на суму 13 370,88 грн.;

- № LC5287-05/11/25-035 від 01.06.2013р. на суму 13 351,33 грн.;

- № LC5287-05/11/26-037 від 01.07.2013р. на суму 25 670,13 грн.;

- № LC5287-05/11/27-039 від 01.08.2013р. на суму 25 435,04 грн.;

- № LC5287-05/11/28-041 від 02.09.2013р. на суму 25 324,09 грн.;

- № LC5287-05/11/29-043 від 01.10.2013р. на суму 25 383,49 грн.;

- № LC5287-05/11/30-045 від 01.11.2013р. на суму 25 229,95 грн.;

- № LC5287-05/11/31-047 від 02.12.2013р. на суму 25 246,73 грн.;

- № LC5287-05/11/32-050 від 02.01.2014р. на суму 12 683,22 грн.;

- № LC5287-05/11/33-052 від 03.02.2014р. на суму 13 147,87 грн.;

- № LC5287-05/11/34-054 від 03.03.2014р. на суму 15 380,49 грн.;

- № LC5287-05/11/35-056 від 01.04.2014р. на суму 17 346,40 грн.;

- № LC5287-05/11/36-058 від 05.05.2014р. на суму 17 714,74 грн.;

- № LC5287-05/11/37-060 від 02.06.2014р. на суму 17 808,61 грн.;

- № LC5287-05/11/38-062 від 01.07.2014р. на суму 35 987,70 грн.;

- № LC5287-05/11/39-064 від 01.08.2014р. на суму 37 381,98 грн.;

- № LC5287-05/11/ev-065 від 07.08.2014р. на суму 7 560,00 грн.;

- № LC5287-05/11/40-067 від 01.09.2014р. на суму 41 804,49 грн.

Згідно виписок по рахунку № з 01.01.2011р. по 06.01.2015р. відповідачем частково виконувались зобов'язання зі сплати лізингових платежів, зокрема, останній платіж в сумі 42 930,80 грн. був здійснений відповідачем 20.09.2012р. об 11:22 з призначенням платежу: "відшкодування частини вартості предмету лізингу 22 657,81 грн., комісія лізингодавця 20 272,99 грн., згідно рахунку № LC5287-05/11/16-017 від 03.09.2012р.".

За приписами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання за договором фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р., які визначено главою 50 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Доказів оплати відповідачем суми боргу 436 430,66 грн. у матеріали справи не надано.

Заперечення відповідача, викладені в письмовому відзиві, не спростовують висновки суду.

Зокрема, відповідач посилається на дострокове припинення договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. внаслідок настання події, визначеної в підпункті 10.2.2 Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 10.2 Додатку № 4 до Договору "Загальні умови фінансового лізингу" договір достроково припиняється у останній день місяця, в якому має місце одна з наведених нижче обставин:

10.2.2. Отримання Лізингодавцем від Лізингоодержувача або страхової компанії письмового повідомлення про настання визначених в п. 7.7 цих Загальних умов обставин.

В свою чергу, згідно п. 7.7 Загальних умов (Додаток № 4), у випадку знищення, викрадення або втрати Предмета лізингу, а також у випадку, якщо Предмет лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, Лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити Лізингодавцю визначені в п. 10.4 цих Загальних умов платежі.

У пункті 10.4 Загальних умов визначено, що у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених в п.п. 10.2.2 цих Загальних умов обставин Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити визначені в п. 10.3.2 цих Загальних умов платежі, а також суму понесених Лізингодавцем витрат внаслідок настання такого випадку (події).

Відтак, сторонами у договорі визначено обов'язковість сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів та витрат, понесених Лізингодавцем внаслідок страхування ним предмету лізингу, незалежно від дострокового припинення договору.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0009694, слідчим Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Бобокал Р.Б. внесено 11.09.2014р. до ЄДР та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України по заяві Макарова О.В. про заволодіння 05.09.2014р. спецтехнікою, вантажними автомобілями типу самоскид, тягачами, автокранами, топливозаправниками, причепами, автобусами, мікроавтобусом та легковим автомобілем марки Тойота Прадо, в т.ч. предметом лізингу за договором № LC5287-05/11.

Суд не дає оцінки стосовно віднесення чи-то не віднесення факту викрадення предмету лізингу до страхового випадку за Генеральним договором № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014р. добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (третьою особою), ТОВ "Карпатибудінвест" (Страхувальником) та ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (вигодонабувачем), оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Пунктом 5.5 Додатку № 4 до договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. встановлено, що Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу. Недоліки якості та комплектності Предмета лізингу, його втрата, ремонт, технічне обслуговування не звільняють Лізингоодержувача від виконання своїх зобов'язань за Договором, в тому числі, своєчасної сплати лізингових платежів.

Статтею 627 ЦК України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК).

Відповідно до ст. 809 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище, договором фінансового лізингу визначено право переходу до лізингоодержувача в момент підписання акту приймання-передачі, зокрема, ризику пошкодження, знищення, втрати предмета лізингу.

Крім того, суд бере до уваги, що заборгованість зі сплати лізингових платежів виникла у відповідача з лютого 2013р., тоді як викрадення предмету лізингу сталося у вересні 2014р.

Стосовно заперечення відповідача щодо неналежного направлення рахунків, суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено направлення позивачем рахунків відповідачу.

Крім того, пунктом 5.3 Додатку № 4 до договору фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. встановлено обов'язок Лізингоодержувача звернутися до Лізингодавця за рахунком у разі його неотримання до 5 числа поточного місяця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Господарському суду не надано будь-яких доказів про листування з боку відповідача щодо неотримання ним рахунків, вимоги стосовно надсилання йому цих рахунків тощо.

Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов'язання зі сплати вказаних лізингових платежів, наявність заборгованості підтвердив.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, 34, ідентифікаційний код 36404613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 9 корп. 5, ідентифікаційний код 34480657) заборгованість за договором фінансового лізингу № LC5287-05/11 від 03.06.2011р. в сумі 436 430 (чотириста тридцять шість тисяч чотириста тридцять) грн. 66 коп. та 8 728 (вісім тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 61 коп. витрат на судовий збір.

3. Повне рішення складено 27.02.2015р.

Суддя В.М. Соловйов