ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 909/115/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Бойко С.М.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вулкаскот-Україна" від 11.12.2014р. №212

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2014р.

у справі № 909/115/14

за позовом учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Вулкаскот-Україна" Човгана Івана Григоровича, м.Івано-Франківськ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Вулкаскот-Україна", м.Івано-Франківськ

про стягнення частки 147300,00 грн.,

представники сторін:

- від позивача - Добрянський І.В.,

- від відповідача - Гавриляк Б.Б.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2014р. у справі №909/115/14 (суддя Рочняк О.В.) задоволено позов учасника товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТзОВ) "Вулкаскот-Україна" Човгана Івана Григоровича, стягнуто з ТзОВ "Вулкаскот-Україна" на користь позивача 147300 грн. частки від розподілу прибутку, 2946,00 грн. судового збору.

При прийнятті рішення суд взяв до уваги, що з огляду на наявність чинного рішення загальних зборів учасників від 16.06.2011р. про розподіл прибутку товариства за 2009 та 2010 роки (протокол №06/11 від 16.06.2011р.), таке рішення є обов'язковим до виконання, а тому позовні вимоги Човгана І.Г. про стягнення з відповідача частки від розподілу прибутку в сумі 147300 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, судом було враховано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2014р., якою було скасовано рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2014р. у справі №909/367/14 та визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Вулкаскот-Україна", оформлене протоколом №10/13 від 16.08.2013р., в частині четвертого та п'ятого питань порядку денного (розгляд доцільності існування рішення загальних зборів товариства, проведених 16.06.2011р., в т.ч. оформлених протоколом № 06/11; розподіл прибутку товариства за 2009 та 2010 роки).

Дане рішення оскаржив відповідач, оскільки вважає його необґрунтованим та прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначив, зокрема, що суд першої інстанції незаконно відхилив його клопотання про зупинення провадження у справі та не надав оцінки його доводам про те, що для виплати частки прибутку (дивідендів) має значення частка учасника на початок виплати дивідендів, а не на момент прийняття такого рішення. Тобто, починаючи з 02.08.2013р. (встановлення нових розмірів часток учасників згідно затвердженого в новій редакції статуту товариства), Човган І.Г. не міг претендувати на сплату йому суми, яка б відповідала його частці у статутному капіталі у розмірі 30% при уже наявній частці у розмірі 0,41%.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 26.01.2015р. №25/01 та від 19.02.2015р. №20/02 відповідач зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено оригіналу рішення загальних зборів товариства, проведених 16.06.2011р. та оформлених протоколом № 06/11, а в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія даного рішення. Звернув увагу на низку обставин, які, на його думку, піддають сумніву факт проведення загальних зборів 16.02.2011р. в м.Івано-Франківську, а саме: учасник відповідача компанія «Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ» не ініціював проведення цих зборів та не отримував повідомлень про їх проведення; відповідач не надсилав компанії «Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ» повідомлень про проведення таких зборів; Вероніка Гойтнер, яка ніби-то підписувала протокол № 06/11 від 16.06.2011 р., не перебувала в цей час в Україні.

Позивач вимог ухвали суду від 24.12.2014р. не виконав та не подав відзиву на апеляційну скаргу. Разом з тим, в судових засіданнях він усно заперечив проти вимог і доводів апеляційної скарги, а в матеріалах справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті у відповідності до ст.75 ГПК України.

19.02.2015р. відповідач подав до суду клопотання про витребування у Державної прикордонної служби України інформацію про громадянку Республіки Австрія Veronica Geutner, 11.07.1956р.н. щодо перетинання цією особою державного кордону України за період з 01.06.2011р. по 30.06.2011р. Необхідність витребування вказаної інформації, на думку ТзОВ «Вулкаскот-Україна», зумовлена тим, що з'ясування питання факту присутності чи відсутності вказаної особи на території України може підтвердити чи спростувати факт прийняття загальними зборами учасників товариства рішення від 16.06.2011р., яке покладене в основу позовних вимог у даній справі.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вирішила відмовити в його задоволенні у зв'язку з тим, що відповідачем не подано жодного документального обґрунтування, яке б могло прямо чи опосередковано вказувати на те, що загальні збори учасників ТзОВ «Вулкаскот-Україна» не приймали рішення від 16.06.2011р. Відповідні твердження відповідача базуються винятково на його припущеннях, що, серед іншого, виявляється і в способі їх подачі суду: «факт проведення загальних зборів від 16.06.2011р. викликає сумнів». Суд звертає увагу на те, що в інших рішеннях загальних зборів (протокол №10/3 від 16.08.2013р., а.с. 37-40, том 1) міститься покликання на рішення від 16.06.2011р.

В той же час, з поданих сторонами доказів вбачається, що вказані обставини, які не були підставою ні позовних вимог, ні заперечень на них під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, є предметом дослідження у справі господарського суду Івано-Франківської області №909/82/15. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.01.2015р. було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, до розгляду справи №909/82/15. Зважаючи на це, суд розглядає дане клопотання як таке, яке спрямоване на затягування розгляду даної справи.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

16.06.2011р. відбулися загальні збори учасників ТзОВ «Вулкаскот-Україна», на яких було прийнято рішення виплатити учасникам прибуток отриманий від діяльності товариства за 2009 та 2010 роки в наступних розмірах: 343700,00 грн. для "Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ" та 147300,00 грн. Човгану Івану Григоровичу (протокол зборів від 16.06.2011р. № 06/11, а.с.13, 14, том 1). На цих загальних зборах були присутні обидва учасники товариства, які позитивно проголосували за прийняття вказаного рішення. З пояснень обох сторін вбачається, що станом на момент проведення вищевказаних зборів, відповідно до чинного на той час статуту товариства, "Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ" належало 70% статутного капіталу товариства та Човгану Івану Григоровичу - 30%.

16.08.2013р. на загальних зборах учасників товариства (протокол зборів від 16.08.2013р. №10/13, а.с.37-40, том 1) було прийнято рішення про скасування рішення загальних зборів учасників, що відбулися 16.06.2011 р., оформлених протоколом від 16.06.2011р. №06/11 та вирішено виплатити прибуток, отриманий від діяльності товариства за 2009 та 2010 роки, пропорційно часткам учасників товариства в розмірі, згідно нової редакції статуту: 413322,86 грн. для "Вулкаскот Іммобіліен ГмбХ" та 1701,60 грн. Човгану Івану Григоровичу. Як вбачається із статуту товариства, чинного на час проведення загальних зборів 16.08.2013р. (а.с.74-87), "Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ" належить 99,59% статутного капіталу товариства та Човгану Івану Григоровичу - 0,41%. З лицьового аркушу статуту вбачається, що державну реєстрацію відповідних змін було проведено 02.08.2013р.

Водночас, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2014р. у справі №909/367/14 (а.с. 153-155, том 1), залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2014р. (а.с. 60-64, том 2), рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Вулкаскот-Україна", що оформлене протоколом №10/13 від 16.08.2013р., було визнано недійсним в частині четвертого та п'ятого питань порядку денного (про скасування рішення загальних зборів товариства, проведених 16.06.2011р. оформлених протоколом № 06/11 та про розподіл прибутку товариства за 2009-2010 роки та виплати його учасникам відповідно до наступних часток: Човгану І.Г. - 0,41%, "Вулкаскот Іммобіліен ГмбГ" - 99,59%).

16.01.2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату прибутку в розмірі 147300 грн., отриманого від діяльності ТзОВ "Вулкаскот-Україна" за 2009 та 2010 роки (а.с. 15, том 1). Докази направлення вказаної заяви відповідачу та її отримання наявні в матеріалах справи (а.с. 16, 17, том 1). Однак, вказана вимога позивача залишилась без реагування.

У зв'язку з наведеним, позивач звернувся із позовом до господарського суду про стягнення з ТзОВ "Вулкаскот-Україна" 147300 грн. частки від розподілу прибутку.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Статтею 167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України, яка кореспондується із ст. 88 ГК України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину.

Підпункт "б" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Пунктом "д" ч. 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2014р. у справі №909/367/14 встановлено, що відповідно ст.ст. 8, 21 статуту ТзОВ «Вулкаскот-Україна» (чинного на момент прийняття рішення від 16.06.2011р.), рішення загальних зборів про виплату дивідендів є виключним правом власників, яке вони реалізують на загальних зборах і закріплюють протоколом. В протоколі загальних зборів фіксується частка прибутку, яка підлягає до виплати (пропорційно до пайового внеску у статутний фонд), спосіб і місце виплати.

Як зазначалось вище, у протоколі зборів від 16.06.2011р. № 06/11 зафіксовано рішення учасників про виплату прибутку від діяльності товариства за 2009 та 2010 роки, а також зазначено суми виплати: 343700,00 грн. для "Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ" та 147300,00 грн. Човгану І.Г. Інших відомостей протокол не містить.

За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, з моменту прийняття вказаного рішення у Човагана І.Г. виникло право на отримання частини прибутку, якому кореспондує відповідний обов'язок товариства виплати цих коштів. При цьому, зважаючи на те, що строк виконання обов'язку в рішенні загальних зборів не визначений, колегія суддів вважає, що такий слід відраховувати, беручи до уваги положення ч.2. ст. 530 ЦК України з моменту звернення Човгана І.Г. до ТзОВ «Вулкаскот-Україна» із відповідною заявою.

Не може братись до уваги рішення загальних зборів товариства, оформлене протоколом загальних зборів учасників №10/13 від 16.08.2013р. при визначенні розміру частини прибутку, яка підлягає стягненню з ТзОВ «Вулкаскот-Україна», оскільки, як зазначалось вище, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2014р. у справі №909/367/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2014р. такі рішення було визнано недійсним.

За наведених обставин, з огляду на наявність чинного рішення загальних зборів учасників від 16.06.2011р. (протокол №06/11 від 16.06.2011р.), факту звернення Човгана І.Г. до ТзОВ «Вулкаскот-Україна» із заявою про виплату частки прибутку за 2009-2010 роки, та невиконання відповідачем свого обов'язку щодо виплати прибутку позивачу, суд першої інстанції підставно задоволив позовні вимоги Човгана Івана Григоровича про стягнення з ТзОВ "Вулкаскот-Україна" частки від розподілу прибутку в сумі 147300 грн.

Судом не береться до уваги трактування відповідачем порядку виплати дивідендів учаснику товариства. Так, на думку скаржника, для виплати частки прибутку (дивідендів) має значення частка учасника на початок виплати дивідендів, а не на момент прийняття рішення про виплату. Проте, стаття 10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що «право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів». Таким чином, у даній нормі ідеться про те, що для отримання частки прибутку (дивідендів), особа повинна мати статус учасника товариства на початок строку виплати дивідендів. Отже, вказані доводи колегія суддів вважає надуманими і такими, що не мають значення для вирішення спору у даній справі.

Так само при вирішенні даного спору не беруться до уваги доводи скаржника про: 1) недослідження судом оригіналу рішення загальних зборів товариства, проведених 16.06.2011р. та оформлених протоколом № 06/11; 2) наявність у скаржника підстав «сумніватись у факті проведення загальних зборів 16.02.2011р. в м.Івано-Франківську».

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна копія протоколу загальних зборів учасників № 06/11 від 16.06.2011р. німецькою мовою із перекладом її на українську. Вказані документи прошиті, та їх правильність та відповідність оригіналу засвідчена підписом та печаткою бюро перекладів. Вказаний протокол досліджувався під час розгляду пов'язаної справи №909/367/14 судами першої, апеляційної та касаційної інстанції. Крім того, на протокол № 06/11 від 16.06.2011р. містяться покликання і в інших документах товариства, зокрема, у протоколі загальних зборів учасників №10/3 від 16.08.2013р., на законності якого наполягав відповідач під час розгляду справи №909/367/14.

Твердження скаржника про те, що «Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ» не ініціювало проведення зборів від 16.06.2011р. та не отримувало повідомлень про їх проведення, що відповідач не надсилав «Вулкаскот Іммобілієн ГмбХ» повідомлень про проведення зборів від 16.06.2011р., а також, що Вероніка Гойтнер не перебувала в цей час в Україні - документально не обґрунтовані і базуються на припущеннях.

Стосовно доводів ТзОВ «Вулкаскот-Україна» про те, що суд першої інстанції незаконно відхилив його клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку із оскарженням до Вищого господарського суду України постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2014р. у справі №909/367/14, то такі безпідставні. Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Стаття 105 ГПК України встановлює, що постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Таким чином, подаючи клопотання про зупинення провадження, скаржник не врахував тієї обставини, що у справі №909/367/14 вже було наявне судове рішення, яким ця справа була вирішена по-суті і яке набрало законної сили, а отже, підстав для зупинення провадження не було.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2014р. у справі №909/115/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вулкаскот-Україна" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 27.02.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Бойко С.М.

суддя Галушко Н.А.