ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2015 р.Справа № 916/5149/14

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі Відокремленого структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

про стягнення 30670грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Хлабистін Д.М., довіреність №26 від 01.01.2015р.;

Від відповідача: Очколяс Д.В., довіреність №72 від 25.12.14р.;

В судовому засіданні 12.02.15р. по справі було оголошено перерву до 23.02.15р. о 10:00хв., в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі Відокремленого структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення штрафу у розмірі 30670грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.14р. порушено провадження у справі №916/5149/14.

14.01.2015р. від позивача надійшла заява (вх.ГСОО№526/15 від 14.01.2015р.) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що 20.01.2015р. паралельно призначено розгляд справи в Господарському суді Харківської області і уповноважений представник не має можливості з'явитись у судове засідання.

Судом заява розглянута та задоволена, та ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.15р. розгляд справи було відкладено, в порядку ст.77 ГПК України.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав які викладені у відзиві на позовну заяву(вх.№1158/15 від 20.01.15р.). В обґрунтування відзиву відповідач зазначає про те, що технологічний процес навантаження напіввагонів силами Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" обов'язково передбачає зважування належним чином паспортизованими (сертифікованими) електронними вагами кожного вагону після навантаження. Зважування напіввагону №53153946 було здійснено електронними вагами ДП "ІМТП", які встановили масу вантажу 69600кг. Графи №№24, 25 у накладній на перевезення вантажу засвідчують цей факт, а також те, що Одеська залізниця підтвердила відповідність такої маси вантажу, що було навантажено до напіввагону №53153946. Через три дні 24.06.2014р. вже Придніпровською залізницею, що є окремою юридичною особою - залізничною компанією Державної адміністрації залізничного транспорту України, зроблено переважування напіввагону №53153946 та складено комерційний акт АА № 009466/13 від 24.06.2014. Так, оскільки договір транспортного перевезення було укладено саме між ДП "ІМТП" та Одеською залізницею, а зміна кількості вантажу була, нібито, виявлена Придніпровською залізницею, то ДП "ІМТП" не може бути належним відповідачем у даній справі. Акцентує увагу суду на тому, що комерційний акт АА №009466/13 від 24.06.2014р. складений з порушенням п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. № 334, яке полягає у тому, що зазначений комерційний акт підписаний начальником станції, його заступником та комерційним агентом, а начальником вантажного району чи завідувачем вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи не підписаний, як то вимагає п. 10 Правил складання актів. У зазначеному комерційному акті є посилання на те, що посада начальника вантажного району на станції Синельниково-1 відсутня, однак, нічого не зазначено щодо наявності посад завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи. Вважає, що цей факт є прямим порушенням вимог чинного законодавства України, а комерційний акт АА № 009466/13 від 24.06.2014р. є таким, що складений із порушенням порядку та не може породжувати жодних правових наслідків. Враховуючи значну відстань між ДП "ІМТП" та станцією Синельниково-1, точність електронних ваг Порту та факт узгодження маси вантажу у напіввагоні Одеською залізницею у графі №25 накладної, ДП "ІМТП" має всі підстави допускати, що зміна кількості вантажу могла відбутись несанкціонованим чином на шляху слідування потягу. У будь-якому випадку спростування такого факту Залізницею не надано і, більш того, вантаж переміщувався саме у напіввагоні і без пломб. Відповідно до накладної, зважування на станції відправлення проводилось на електронних вагах, натомість, зважування па станції призначення проводилось на тензометричних вагах. Враховуючи вищевикладене, ДП "ІМТП" приходить до висновку, що зазначена в спірному комерційному акті різниця маси вантажу, виявлена при переважуванні спірного вантажу на станції призначення на 150 тонних тензометричних вагах не свідчить про неправильне зазначення маси вантажу, з огляду на те, що фактично зважування на станції відправлення та призначення відбувалось на вагах різного типу та різними способами. Наданий Залізницею невірно складений комерційний акт АА №009466/13 як доказ, що підтверджує факт неправильного зазначення відправником маси вантажу, в силу вимог ст. 34 ГПК України та п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. № 334 є неналежним доказом, який не може прийматись до уваги.(Аналогічна правова позиція викладена у Роз'ясненнях Президії ВГСУ № 04-5/225 від 29.09.2008р.). Тому враховуючи норми чинного законодавства, матеріали та обставини спірних правовідносин, комерційний акт АА №009466/13 в розумінні ст.ст. 32-34, 43 ГПК України, не доводить факту неправильного зазначення ДП "ІМТП" маси вантажу в залізничній накладній. Законність застосування як джерела права у спірних правовідносинах Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, є доволі спірною. Статут залізниць не є законодавчим актом в розумінні ст. 548 ЦК, який може встановлювати забезпечення виконання зобов'язання.(Аналогічна позиція викладена у рішенні Господарського суду Одеської області, Суддя Петров В.С., №916/2303/13).

23.02.15р. від позивача надійшли заперечення на відзив(вх.№4835/15 від 23.02.15р.), згідно яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та зазначає про те, що відповідно до телеграми №НР 41 від 16.07.14р. зважування по ст. Ізмаїл напіввагону №53153946, який прямував по накладній №40212854 проводилось без участі залізниці. Крім того, участь представника залізниці у зважуванні й/або видачі вантажу є платною послугою, яка надається на підставі п.4.2 розділу 4 глави Ш Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), відповідно до яких за участь на вимогу вантажовласника представника залізниці у зважуванні вантажу нараховується збір за тарифом, встановленим Тарифним керівництвом №1. Так, із змісту матеріалів справи вбачається, що відповідач при відправленні спірного напіввагону не надавав залізниці вимог, щодо його комісійного зважування та не сплачував збір передбачений Тарифним керівництвом №1. Оскільки, вантаж було прийнято лише шляхом візуального огляду, то залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, а тому вантаж відправнику не повертався та не переоформлялися нові перевізні документи. Крім того, оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу. Зважаючи на вищевикладене, ДП "Придніпровська залізниця" є належним позивачем по справі, а ДП "Іллічівський морський торговельний порт" - належним відповідачем по справі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт підписано трьома особами, а саме начальником станції Мироненко А.Е., заст. начальника станції Бондаренко А.А. та агентом комерційним Лис И.М. Так як, комерційний акт підписано трьома працівниками залізниці, то вважається таким, що складено з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України. Абз. 3 п. 3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України N 04-5/225 від 29.09.2008р. визначено, що Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100 - 150-тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу. Таким чином, посилання відповідача є безпідставними та необгрунтовними. Також, ст. 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Постановою від 6 квітня 1998р. N457 Кабінет Міністрів України затвердив Статут залізниць України. На підставі викладеного, Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України є обов'язковим до виконання, а заперечення відповідача суперечать приписам основного закону України - Конституції України.

23.02.15р. від відповідача надійшло клопотання(вх.№4837/15 від 23.02.15р.) згідно якого просить суд залучити до матеріалів справи докази по справі.

Судом клопотання розглянуто та задоволено, та залучено до матеріалів справи надані докази по справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

У червні 2014р. зі станції Іллічівськ (експорт) Одеської залізниці Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" здійснило відправлення вагону №53153946 згідно накладної №40212854 на станцію Краматорськ Донецької залізниці.

При проходженні вагону через станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №53153946 не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Контрольне переважування спірних вагонів проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, про що було складено комерційний акт АА № 009466/13 від 24.06.2014р.

Перевіркою було виявлено: в накладній №40212854 у вагоні №53153946 вказана маса вантажу складає 69600кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 74700кг, що на 5100кг більше, ніж вказано у накладній та на 4700кг більше, ніж вантажопідйомність вагону.

26.06.2014р. складений акт загальної форми №635 згідно з яким зафіксовано перевищення маси вантажу ніж зазначено по документу.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем, вартість штрафу за невірно зазначену масу вантажу у накладній становить 30670грн., виходячи з наступного розрахунку, а саме: 6134грн. х 5=30670грн., де 6134грн. - провізна плата за вагон згідно накладної від станції Іллічівськ Одеської залізниці до ст. Краматорськ Донецької залізниці.

Враховуючи вищевикладене, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі Відокремленого структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця", звернулося до суду з даною позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у накладній у розмірі 30670грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України та інших актів законодавства.

За приписами ст.23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 6 Статуту Залізниць України накладна - є основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею, накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладних, але вона не зобов'язана перевіряти все що приймає до перевезення.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім випадків заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту.

Відповідно до п.2.1. розділу 2 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.06.2011р. №765/19503, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком до Правил.

Згідно з п.5.5. розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, згідно Оглядового листа Вищого Господарського суду України №04-5/601 від 29.11.2007р., зокрема п. 21 залізниця має право нараховувати штраф на підставі пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України окремо за кожне порушення: неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача. При цьому неправильно зазначені код або адреса одержувача вважаються окремими порушеннями. Пункт 122 Статуту залізниць встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із пунктом 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. При розгляді справ про стягнення цього штрафу слід виходити з того, що неправильно вказано має бути хоча б одна відомість; при цьому код та адреса вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. У застосуванні пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати) завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у пунктах 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки у відповідності до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено той факт, що під час оформлення перевізних документів відповідачем було невірно зазначено у накладній масу вантажу, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

За таких умов, суд вбачає вину Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", на яку вказує позивач, що підтверджується накладною №40212854 та актом загальної форми від 26.06.2014р. №635.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Здійснений позивачем розрахунок суд вважає, обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог діючого законодавства.

Доводи відповідача, що викладені у відзиві на позов судом до уваги не приймаються, так як спростовуються матеріалами справи.

Крім того, аналогічна правова позиція про наявність підстав для задоволення позову викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18.02.2015р. по справі №904/5206/14.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та зазначені приписи норм матеріального права, позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі Відокремленого структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у накладній у розмірі 30670грн. є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827грн

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (68001, Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Праці, 6, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі Відокремленого структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) штраф у сумі 30670(тридцять тисяч шістсот сімдесят)грн., витрати по сплаті судового збору на суму 1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім)грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.03.2015р.

Суддя С.Ф. Гут