ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 907/1191/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гнатюк Г.М. Гриців В.М.

Розглянувши апеляційну скаргу ТзДВ „Мукачівський верстатозавод" за № 41 від 02.02.2015 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 21.01.2015 року

у справі № 907/1191/14

за позовом: ОСОБА_1, м. Мукачево

до відповідача: ТзДВ „Мукачівський верстатозавод", смт. Кольчино

про зобов'язання викупу акцій на суму 1991,78 грн. та стягнення суми 10000 грн. моральної шкоди

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Шабан Н.В. - представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 907/1191/14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.15 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 05.03.15.

Розпорядженням в.о. голови Львівськогоапеляційного господарського суду від 05.03.15. до склад усудової колегії внесено зміни - замість судді Давид Л.Л. введено суддю Гнатюк Г.М. з підстав, викладених у розпорядженні.

Рішенням господарського суд Закарпатської області від 21.01.15 у справі №907/1191/14 (суддя О.Ф. Ремецькі) позов задоволено, стягнуто з ТДВ «Мукачівський верстатозавод» на користь ОСОБА_1 суму 1991,78грн. вартості акцій та 10000грн. моральної шкоди, стягнуто з ТДВ «Мукачівський верстатозавод» в доход Державного бюджету суму 1827, 00 грн. судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, не дотримання відповідачем вимог закону, що призвело до порушення прав позивача, у зв'язку з чим місцевим господарським судом зазначено також про обгрунтованість стягнення з відповідача моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому, апелянт посилається на порушення Господарським судом Закарпатської області норм матеріального та процесуального права, зокрема, на думку скаржника, судом зроблено передчасний висновок, щодо встановлення факту письмового звернення позивача до відповідача із заявою про викуп акцій, оскільки матеріали справи такого доказу не містять. Крім того, скаржник зазначає, що сумарна вартість акцій, що належать позивачу є меншою, а відтак заявлена до стягнення сума в розмірі 1991,78 грн. є необґрунтованою.

14 лютого 2015 року, 2 березня 2015 року та 4 березня 2015 року до Львівського апеляційного господарського суду від позивача надійшли відзив та пояснення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити оскаржуване рішення без змін, також подано заяву про розгляд справ без участі позивача.

Представник відповідача навів у судовому засіданні свої доводи, міркування та заперечення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.15 у справі №907/1191/14 частковому скасуванню, зважаючи на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.1995р. позивачу - ОСОБА_1 ВАТ „Мукачівський верстатозавод" було видано сертифікат акцій номінальною вартістю 0,25коп. в кількості 440шт. на загальну суму 200грн., що посвідчено даним сертифікатом серії КС-ІІІ №0002 .

Окрім того, позивачу ВАТ „Мукачівський верстатозавод" 30.11.1995р. було видано сертифікат акцій номінальною вартістю 0,25коп. в кількості 63шт. на загальну суму 157,50грн., що посвідчено даним сертифікатом серії МВ-І №0144.

В подальшому, згідно коду випуску цінних паперів UA № позивачу було видано 13.10.05 Сертифікат акцій серії А №0000098 номінальною вартістю 0,25коп. в кількості 503шт. на суму 125,75грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №331447, 15.05.1997р. було проведено державну реєстрацію ТДВ „Мукачівський верстатозавод", що є правонаступником ВАТ „Мукачівський верстатозавод".

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з вимогою провести викуп належних йому акцій у ВАТ „Мукачівський верстатозавод", однак, дані звернення залишено без відповіді.

Зазначена обставина стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про зобов'язання викупу акцій на суму 1991,78 грн. та стягнення суми 10000 грн. моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи та наявні у ній докази, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 108 ЦК України зміна організаційно-правової форми юридичної особи є її перетворенням. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Припинення акціонерних товариств в результаті перетворення у товариство з додатковою відповідальністю здійснюється з врахуванням норм Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій, затвердженогорішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 № 222 (далі - Порядок) та Положення про порядок реєстрації випуску акцій під час реорганізації товариств, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 № 221 (далі - Положення), які діяли на момент реорганізації підприємства.

Відповідно до п.п. "б" п. 17 Порядку якщо жоден із правонаступників акціонерного товариства, що підлягає реорганізації, не є акціонерним товариством, то скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій здійснюється з урахуванням вимог пунктів 13 - 16 цього Положення на підставі, зокрема, такого документу, як протокол рішення вищого органу акціонерного товариства про реорганізацію товариства, засвідченого підписом керівника та печаткою товариства, що підлягає реорганізації, з обов'язковим зазначенням умов та порядку обміну акцій на частки в статутному фонді підприємств-правонаступників акціонерного товариства.

При цьому п. 1.7 Положення про порядок реєстрації випуску акцій під час реорганізації Товариств, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 №221, за яким акціонерне Товариство, яке бере участь у реорганізації (зокрема Товариство, що прийняло рішення про перетворення), зобов'язане здійснити оцінку та викуп акцій акціонерів, які вимагають цього, в разі, коли ці акціонери не голосували за прийняття загальними зборами рішення про реорганізацію і звернулися до Товариства з письмовою заявою про викуп.

З наведеного вбачається, що до осіб, які мають право вимагати обов'язкового викупу, належать особи, які не голосували за перетворення (або голосували проти) незалежно від їх участі в загальних зборах.

Положення щодо обов'язкового викупу акцій містяться також у Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій, затвердженому рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.1998 року №222, в п.5 якого відтворено положення, аналогічне до абзацу 1 п. 1.7 Положення №221.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив викупу належних позивачу акцій, а відтак, вимоги позивача про стягнення суми 1991,78грн., як вартості цінних паперів, підлягають задоволенню.

Посилання скаржника, що стосуються необґрунтованості суми, яка заявлена до стягнення, то колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься розрахунок вартості акцій, які належні позивачу з врахуванням індексу інфляції відповідно до рекомендацій Верховного суду України від 03.04.1997 №62. Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлення позовних вимг в цій частині та безпідставності доводів апеляційної скарги з цього приводу.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що позивачем заявлено до стягнення суму в ромірі 10 000 грн. моральної шкоди, яка задоволені місцевим господарським суудом, проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, зважаючи на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з наведенго, обов'язковою умовою для стягнення моральної шкоди має бути наявність вини особи, з якої така моральна шкода стягується. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували письмове звернення позивача до відповідача про викуп акцій. Разом з цим, судова колегія зазначає, що звернення позивача із запитами до різних інстанцій не може бути доказом звернення саме до відповідача та підтверджувати чи встановлювати факт його вини. У зв'язку з відсутністю такого звернення, колегія суддів зазначає і про відсутність вини відповідача, оскільки порушення прав позивача у даному випадку виникає безпосередньо у разі відмови чи відсутності реагування відповідача на отримане звернення позивача.

Крім того, позивачем у позовній заяві не наведено доводів того, що протиправними діями відповідача йому завдано душевних та фізичних страждань, погіршення його здоров'я, а також понесення ним немайнових втрат, та в чому вони виявлені. Посилання на ту обставину, що відповідач незаконно використовував його акції в своїх інтересах, не підтверджено матеріалами справи.

Місцевим господарським судом зазначена обставина не врахована, що стало підставою для прийняття неправильного рішення у цій частині.

А відтак, рішення Господарськго суду Закарпатської області від 21.01.15 у даній справі підлягає скасуванню в частині стягнення моральної школи в розмірі 10 000 грн. В решті рішення є правильним, висновок суду відповідає обставинам справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТзДВ „Мукачівський верстатозавод" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.15 у справі № 907/1191/14 в частині задоволення позову та стягнення 10 000 грн. моральної шкоди скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення. У стягненні 10 000 грн. моральної шкоди відмовити. В решті рішення залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.03.15

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Гриців В.М.