РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/22005/14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія"

про стягнення 13 386,73 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Дубовий О.С. по довіреності № 310-2014 від 24.12.2014р.

Від відповідача: не з'явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" про стягнення з Акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" 13 386, 73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем згідно договору добровільного страхування наземного транспорту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, а тому позивачем відповідно законодавства України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, враховуючи те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована відповідачем.

Ухвалою від 15.10.2014р. порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 03.11.2014р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2014р., відповідно до ст. 77 господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 24.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі № 910/22005/14 призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2014р., відповідно до ст. ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/22005/14 зупинено до надання висновку експерта.

23.01.2015р. до господарського суду повернулась справа № 910/22005/14 за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" до Акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" про стягнення 13 386,73 грн., з супровідним листом Незалежного інституту судових експертиз, відповідно до якого враховуючи те, що попередня оплата за проведення експертизи не виконана, ухвала суду залишена без виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.2015р., відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, поновлено провадження по справі № 910/22005/14 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.02.2015р.

В процесі провадження від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого Акціонерне товариство "Українська охоронно- страхова компанія" заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України. Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Позивач у позовній зайві, на підтвердження розміру матеріального збитку посилається на рахунок №УІМ403309 від 13.03.2014, який не може бути визнаний належним засобом доказування, оскільки повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав га професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 щодо підтвердження розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку, а тому цей документ є лише розцінками окремо взятого суб'єкту господарювання, а саме ТОВ "Вольво Україна".

Як вбачається з платіжного доручення №ЗР018453 від 18.04.2014 Позивач здійснив виплату страхового відшкодування шляхом перерахування його на реквізити Страхувальника тому у Відповідача відсутні правові підстави на відшкодування Позивачу вартості податку па додану вартість, який був включений у вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, га відповідно до рахунку №VU- 1403309 становить 3187,32 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення. (Ухвалу Господарського суду міста Києва про поновлення провадження у справі від 26.01.2015р. представник відповідача отримав 31.01.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції № 390). Таким чином, судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, шляхом надсилання поштової кореспонденції на адресу визначену за матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013р. між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (надалі - Страховик) з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС ІНДІГО» з другої сторони - був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № К 0000463, об'єктом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Договором передбачено строк дії договору - з 13.12.2013р. і діє по 12.12.2014р.

07.03.2014 року сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів марки «Вольсваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля марки ВАЗ реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5.

Відповідно до Постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19.03.2014р. встановлено вину ОСОБА_3 у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3, водія транспортного засобу марки «Вольсваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, застрахована у Акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія", що підтверджується полісом № АС/0625197 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до рахунку-фактури № VU-1403309 від 13.03.2014р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС ІНДІГО», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 19 123,90 грн. разом з ПДВ.

15.04.2014р. позивачем складено страховий акт № 35-1, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 13 386,73 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 13 386,73 грн., виплачено за заявою страхувальника на розрахунковий рахунок авторемонтного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС ІНДІГО», що підтверджується платіжним дорученням: № 3Р018453 від 18.04.2014р.

При цьому, слід зазначити, що у разі, якщо сума страхового відшкодування перераховується страхувальником юридичній особі або фізичній особі-підприємцю, що здійснює ремонт застрахованого транспортного засобу, та спрямовується на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач направив Акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія" заяву на виплату страхового відшкодування № 35 від 22.05.2014р. про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 13 386,73 грн., оскільки водій транспортного засобу «Вольсваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, застрахований обов'язковою цивільно-правовою відповідальністю власників наземних транспортних засобів у відповідача, що підтверджується полісом № АС/625197 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування в розмірі 13 386,73 грн., до нього перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, враховуючи те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована відповідачем.

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 13 386,73 грн.

Договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/625197 встановлено ліміт відповідальності Відповідача за шкоду, завдану майну третіх осіб застрахованою особою у сумі 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" в редакції Закону України №2745-111 від 4 жовтня 2001 року страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Аб.1 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Аб.16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до Правил добровільного страхування транспортних засобів №19-1 (далі правила), які зареєстровані Міністерством фінансів України за №0602903, а саме п. 7.1.4 Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування Страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування.

Відповідно до п. 2.2.1 Правил, страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин (у т. ч. фар, дзеркал, стекол) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п.п.9.1, 9.26 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей і приладдя на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення відповідача викладені у відзиві з приводу того, що наявний у матеріалах справи рахунок № VU-1403309 від 13.03.2014р. ТОВ «СТС ІНДІГО» не є належним доказом встановлення вартості матеріального збитку, оскільки даний документ є лише розцінками окремо-взятого суб'єкту господарювання не приймаються судом до уваги, оскільки з урахуванням положень ч.1 ст. 990 ЦК України та ст.ст.25, 26 Закону України "Про страхування", сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що виникають з подібних правовідносин страхування (постанови ВГСУ від 23.08.2011 у справі №42/92, від 15.01.2013 у справі №5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 у справі №5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 у справі №5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у справі №5011-50/17049-2012).

Водночас, наявними в матеріалах справи документами (рахунком № VU-1403309 від 13.03.2014р., розрахунку суми матеріального збитку № 35 від 21.03.2014р., платіжним дорученням №ЗР018453 від 18.04.2014 року) підтверджується право позивача на виплату страхового відшкодування у розмірі 13 386,73 грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що Позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача збитків у розмірі 12 386,73 грн. (13 386,73 грн. - 1000,00 грн. франшизи). Таким чином, позовна вимога підлягає частковому задоволенню у розмірі 12 386,73 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача стягуються понесені ним витрати по судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, ?

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, ідентифікаційний ) страхове відшкодування у розмірі 12 386 (дванадцять тисяч триста вісімдесят шість) грн. 73 коп. та 1689 (одну тисячу шістсот вісімдесят дев'ять) грн.. 97 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.