ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 р. Справа №917/2496/14

За позовом Полтавського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, Кременчуцького міжрайонного управління водного господарства, АДРЕСА_3, 39628

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600

про стягнення грошових коштів, розірвання договору, повернення майна

Суддя Сірош Д. М.

Представники:

від позивача: Кузема В.А., довіреність №3 від 05.01.2015 р.

від відповідача: не з'явився

від прокуратури: Мироненко О.В., посвідчення № 017059 видане 27.03.2013 р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 5179,87 грн заборгованості за строкове платне користування окремо визначеним нерухомим державним майном, загальною площею 541,21 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_3, відповідно до договору оренди № 94/12-Н; про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 94/12-Н від 09.08.2012 р., укладеного між РВ ФДМУ України по Полтавській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; повернути Кременчуцькому міжрайонному управлінню водного господарства орендованого майна, загальною вартістю 211174,00 грн, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

31.01.2015 р. від прокуратури надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої прокурор просить суд стягнути з відповідача 9 425,53 грн боргу по орендній платі та 646,55 грн пені за період з липня 2014 р. по грудень 2014 р. Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог та вирішує спір, виходячи з нової ціни позову.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник в судове засідання не з'явився. Ухвали, які направлялись судом на адресу відповідача повернулись до суду із відміткою поштового відділення: "за закінчення строку зберігання".

Відповідно до ч. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою судом стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, Господарським процесуальним кодексом України не покладено обов'язку на господарський суд з'ясовувати адреси фактичного місцезнаходження сторін у справі, надсилання сторонам копій процесуальних документів за цими адресами.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, прокуратури, суд встановив:

Перевіркою Кременчуцького міжрайонного управління водного господарства встановлено, що на його балансі перебуває комплекс приміщень виробничо-складського призначення за адресою: АДРЕСА_3

09.08.2012 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди № 94/12-Н нерухомого майна, що належить до державної власності (а.с. 19-23).

Згідно з п.п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - комплекс приміщень виробничо-складського призначення кількістю 3 одиниці, площею 92,69 кв.м, у тому числі приміщення плотні площею 46,55 кв.м, приміщення гаражу площею 22,14 кв.м, частину складських приміщень площею 24 кв.м та асфальтованих площадок автотранспорту кількістю 4 одиниці, площею 448,52 кв.м у тому числі площадка № 1 площею 255 кв.м, площадка № 2 площею 85 кв.м, площадка № 3 площею 23,52 кв.м, площадка № 4 площею 85 кв.м.

Вартість об'єкта оренди станом на 30.05.2012 р. площею 92,69 кв.м становить 72 862 грн, площею 448,52 кв.м - 138312 грн (п. 1.4. договору).

Відповідно до пункту 8.1 зазначений договір оренди укладений строком на 2 роки 11 місяців та діє з 09.08.2012 р. по 09.07.2015 р.

Відповідно до п. 4.3.1. договору орендар зобов'язаний у повному обсязі та своєчасно вносити орендні платежі незалежно від наслідків господарської діяльності та фінансового стану.

Орендна плата згідно пункту 3.3 договору перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Орендна плата відповідно до п.3.5, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Порушуючи взяті на себе зобов'язань, відповідач сплачував не своєчасно та не в повному обсязі орендні платежі згідно умов договору, у зв'язку з чим нього утворилася заборгованість по орендній платі у розмірі 9 425,53 грн за період з червня 2014 року по грудень 2014 року (розрахунок у матеріалах справи, а.с.25, 80 - 81).

Зазначену суму основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договору та інші правочини.

Спірне приміщення знаходиться у комунальній власності, і спір щодо нього повинен вирішуватися відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Відповідно до п. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно з п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (із змінами та доповненнями) орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається. Згідно з п. 1, п. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, як на момент пред'явлення позову так і на момент розгляду справи, відповідач свої зобов'язання щодо сплати орендних платежів не виконав, заборгованість по орендній платі в сумі 9 425,53 грн за період червень 2014р. - грудень 2014 р. не сплатив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 425,53 грн заборгованості по орендній платі є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому, в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 216, 218, 229, 230, 231 ГК України боржник несе господарсько-правову відповідальність за невиконання ним грошового зобов'язання шляхом застосування до нього господарських санкцій.

Згідно приписів ст. ст. 546, 549, 550 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом або пенею) - грошовою сумою або іншим майном, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вичиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У пункті 7.2. договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідачем нараховано пеню за період з 16.07.2014 р. по 20.01.2014 р. у сумі 645,55 грн (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 82).

Здійснивши перевірку заявленої прокурором пені, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені обґрунтована та підлягає задоволенню.

Також, прокурор ставить вимогу про розірвання договору оренди № 94/12-Н від 09.08.2012 р. та повернення орендованого майна балансоутримувачу.

Відповідно до ст. 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірвано з підстав передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму.

Стаття 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Крім того, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, що зазначено у статті 783 ЦК України.

Відповідно до гідно зі ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендна плата з урахуванням її індексації та виконання зобов'язань є істотними умовами договору оренди.

Таким чином, з врахуванням особливостей регулювання правовідносин оренди державного та комунального майна, порушення відповідачем умови договору оренди державного (комунального) майна щодо своєчасного внесення орендної плати, є підставою для дострокового розірвання договору оренди у судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Також, згідно з п. 4.3.10 договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний в останні день дії договору повернути балансоутримувачу - Кременчуцькому міжрайонному управлінню водного господарства орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) оренди майна з вини орендаря.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору та повернення орендованого майна.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 39600 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, банк-одержувач: Кременчуцька філія "Індустріал Банк", МФО 331304, р/р 0396) до Державного бюджету України на рахунок 0008 УДКСУ у м. Кременчук Полтавської області, код за , банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, код бюджетної класифікації: 22080200, символу 093 - 29425,53 грн заборгованості по орендній платі, 646,55 грн пені.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 94/12-Н від 09.08.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області, вул. Леніна, 1/23, м. Полтава, 36000 () та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 39600 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

4. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 39600 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, банк-одержувач: Кременчуцька філія "Індустріал Банк", МФО 331304, р/р 0396) повернути Кременчуцькому міжрайонному управлінню водного господарства, АДРЕСА_3 орендоване державне майно загальною вартістю 211174 грн, розташоване за адресою: АДРЕСА_3

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, банк-одержувач: Кременчуцька філія "Індустріал Банк", МФО 331304, р/р 0396) на користь Державного бюджету України, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтава, 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38019510; рахунок отримувача: 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код отримувача: 831019; код класифікації доходів бюджету 22030001 - 4872,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 13.02.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.