РІШЕННЯ

"09" лютого 2015 р.Справа № 921/79/15-г/10

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Клим Т.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" м. Київ, вул. Ямська, 32, 03038 ;

до відповідача: Приватного підприємства "АУСА Бережани" с. Куряни, Бережанського району, Тернопільської області (поштова адреса: м. Львів, вул. БР. Міхновських, 11)

про стягнення боргу в сумі 30 550,00 грн.

За участю представників:

Позивача: Козак Н.В. - представника , довіреність № 67 від 13.11.2014 року ;

Відповідача: Онищук З.І. - директора, паспорт № НА399068 виданий Галицьким РВ УМВС від 27.03.1997 року.

У судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки відповідно до статей 20,22 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України" м. Київ, подало до господарського суду Тернопільської області позов і просить стягнути з Приватного підприємства " АУСА Бережани" с. Куряни, Бережанського району, Тернопільської області заборгованість в сумі 30 550,00 грн.; з яких: 23 500,00 грн. - сума основного боргу; 7 050,00 грн. - штрафу; відшкодування понесених судових витрат просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав суду Договір №5-18 від 18.03.2014р.; видаткову накладну №РН -5-19 від 01.04.2014р.; довіреність на отримання товару №0104 від 01.04.2014р.; інші документи, які знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 173, 174 Господарського кодексу України 549, 610, 611, 629 ЦК України.

Ухвалою суду від 28 січня 2015 року порушено провадження у справі №921/79/15-г/10 та призначено судове засідання о 11 год. 15 хв. 09 лютого 2015 року.

Представник відповідача в судове засідання прибув та надав докази про сплату основного боргу та судового збору (платіжні доручення №15 від 06.02.2015р., та №16 від 06.02.2015р.) та просить суд у зв'язку з важким фінансовим становищем скасувати штрафні санкції.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2015 року просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 7 050,00 грн.

В судовому засіданні 09.02.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача оцінивши зібрані по справі докази, господарський суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України", місцезнаходження органів управління якого м Київ, вул. Ямська, 32 є юридичною особою, яке зареєстроване в установленому законом порядку та включене до ЄДРПОУ, ідентифікаційний код 30518866, що підтверджується Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій від 08.10.2014р., а тому наділене правом на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом до господарського суду, позивач самостійно визначає в позові предмет позову та його підстави, тобто, ті обставини, якими він обґрунтовує поданий позов; розглядаючи справу, господарський суд не може вийти за межі зазначених у позові предмету та підстав, за винятком випадків, прямо передбачених процесуальним законодавством.

Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України", визначило предметом позову стягнення з приватного підприємства " АУСА Бережани" с. Куряни, Бережанського району, Тернопільської області боргу в загальній сумі 30 550,00 грн.

Вказавши відповідачем у справі Приватне підприємство " АУСА Бережани" ДП " Державний резервний насіннєвий фонд " вважає, що вказана юридична особа порушила її права.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частино 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

За змістом приписів статей 205 та 206 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, тощо, а також підтвердженням прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Позивач вважає, що між ним і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним и використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 18 березня 2014 року було укладено Договір поставки насіння №5-18, в порядку та на умовах якого, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця насіння сільськогосподарських рослин, а Покупець зобов'язується прийняти це насіння та оплатити його вартість відповідно до умов, вказаних у договорі (п. 1.1. Договору).

Згідно пункту 2.1.1 постачальник зобов'язується передати у власність Покупця протягом 10 (десяти ) днів після виконання ним п.3.2.1 даного договору та після укладення договору застави і страхування предмету застави Насіння:

- Гороху «Фундатор» еліта у кількості 3,7т по ціні 7500 грн./т. з урахуванням ПДВ;

- Гороху «Фаргус» еліта у кількості 6,3т по ціні 7500 грн./т. з урахуванням ПДВ;

Пунктом 3.1 сторони встановили, що загальна вартість Договору становить 75 000,00 грн., з урахуванням ПДВ.

На виконання умов Договору №5-18 від 18.03.2014 року ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" поставило відповідачу товарно-матеріальні цінності, а Приватне підприємство "АУСА Бережани" отримало товар на суму 75 000 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-5-19 від 01.04.2014р. з підписом уповноваженої особи відповідача на накладній.

Уповноваженою особою відповідача на отримання товару виступила Онищук Зінаїда Іванівна згідно Довіреності №4 від 01.04.2014 року.

Пунктом 3.2. Договору було затверджено графік розрахунків за поставлене насіння , згідно якого Покупець зобов'язувався провести розрахунок за отриманий товар поетапно :

-суму у розмірі 22500,00 грн. на умовах 100% передоплати ;

-суму у розмірі 52500,00 грн. сплачує згідно графіку , з остаточним розрахунком до 01 вересня 2014 року .

Отже , відповідач у справі зобов'язувався провести остаточний розрахунок з Постачальником до 01 вересня 2014 року .

Згідно платіжного доручення №15 від 06 лютого 2015 року відповідачем у справі - ПП "АУСА Бережани" здійснено погашення основної суми заборгованості по договору №5-18 від 18.03.2014р. в розмірі 23 500 грн.

Згідно статті 80 п. 1-1 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З поданих відповідачем до господарського суду платіжного доручення вбачається, що відповідач сплатив основну заборгованість в сумі 23 500 грн. Отже, між сторонами відсутній предмет спору.

З огляду на зазначене суд припиняє провадження у справі №921/79/15-г/10 в частині стягнення заборгованості в сумі 23 500 грн. в порядку ст. 80 п. 1-1 ГПК України, оскільки, між сторонами відсутній предмет спору.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня, як неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦУК України).

Штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі (ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до п. 4.2. Договору сторони встановили, що за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до розділу 3 договору Покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 30 % від всього залишку заборгованості .

Розглянувши представлений розрахунок, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 7050,00 грн. штрафу ( 23500,00 грн. боргу х 30% ) , обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Клопотання відповідача про не застосування штрафу в звязку з важким фінансовим стан задоволенню не підлягає з наступного.

Позивач проти звільнення відповідача від сплати штрафу заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Діючим законодавством господарському суду не надано право звільняти боржника (відповідача по справі) від сплати штрафу.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Разом з тим, згідно платіжного доручення №16 від 06 лютого 2015 року відповідачем у справі - здійснено оплату судового збору в розмірі 1827 грн., а тому судовий збір з відповідача не стягується .

На підставі наведеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 32, 33, 43, 54, 82, 84,85, 116, 117 ГПК України, ст.ст. 20, 193,202,232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11,207, 241,546, 625, 712 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "АУСА Бережани" с. Куряни, Бережанського району, Тернопільської області (поштова адреса: м. Львів, вул.. БР. Міхновських, 11), на користь Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" м. Київ, вул. Ямська, 32, ідентифікаційний код 30518866 - 7050,00 грн. штрафу. Видати наказ.

3.В частині стягнення 23 500 грн. 00 коп. основного боргу провадження припинити .

4.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття ( підписання ) .

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня підписання рішення, через місцевий господарський суд.

5.Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

6.Повне рішення складене та підписане 12 лютого 2015 року.

Суддя М.Є. Півторак