ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р.Справа № 922/5511/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі 1-го позивача - Державної санітарно-епідеміологічної служби України, м. Київ 2-го позивача - Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" м. Харків
до Комунального підприємства "Санепідсервіс", м. Харків
про розірвання договору та повернення майна
за участю представників сторін:

прокурора - Здор Т.О., службове посвідчення № 026270 від 15.05.2014р.;

1-го позивача (Державної санітарно-епідеміологічної служби України) - не з'явився;

2-го позивача (Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України") - Білоконь Н.М., дов. № 1.5/3873 від 18.06.2014р., Горбатенко І.М., дов. № 1.5/3872 від 18.06.2014р.;

відповідача - Кривонос К.А., директор; Фуженкова В.В., дов. № 6032 від 28.10.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі 1-го позивача - Державної санітарно-епідеміологічної служби України та 2-го позивача - Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати договір зберігання, укладений 08.01.2014р. між Державною установою "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України" та Комунальним підприємством "Санепідсервіс" та зобов'язати Комунальне підприємство "Санепідсервіс" повернути поклажедавцеві за договором зберігання від 08.01.2014р. державне окремо індивідуально визначене майно, перелік, кількість та вартість якого визначені у додатку № 1 до договору у стані не гіршому, як на момент передачі у власність держави в особі балансоутримувача - Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України", про що скласти акт прийому-передачі.

Прокурор позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник першого позивача у призначене судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях (№ 08.16/11454/27 від 11.12.2014р.) позовні вимоги прокурора підтримує, просить суд розглянути справу за відсутності його представника за наявними у справі документами.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення першого позивача про дату, час та місце розгляду справи, проте останній не скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника першого позивача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник другого позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечень проти позову не надав, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд відкласти розгляд справи для можливості з'ясування позиції позивача щодо укладання між сторонами мирової угоди.

Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів (ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою суду від 29.01.2015р. за клопотанням відповідача строк розгляду спору було продовжено на 15 днів до 17.02.2015р.

Суд зазначає, що за клопотаннями відповідача розгляд справи неодноразово відкладався та відповідачу був наданий достатній час для мирного врегулювання спору.

Враховуючи те, що строк розгляду спору, з урахуванням його продовження, збігає 17.02.2015р., у суду відсутні правові підстави для розгляду справи поза межами строку, встановленого чинним законодавством України.

За таких обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на більш пізніший строк задоволенню не підлягає.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

08.01.2014р. між Державною установою "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України" (другий позивач) та Комунальним підприємством "Санепідсервіс" (відповідач) укладено договір зберігання (далі договір). Відповідно до п.1.1 договору цей договір укладено з метою схоронності державного окремо індивідуально визначеного майна, перелік та кількість якого визначені у додатку 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору, в належному технічному стані, недопущення його псування та розграбування. Предметом договору є безоплатне збереження відповідачем майна до моменту припинення дії договору.

Відповідно до п.2.1.1 договору прийом та передача майна оформлюються двостороннім актом приймання передачі.

У розділі 5 договору сторони передбачили, що договір набирає чинності з дати його підписання. Договір укладено строком на один рік з 08.02.2014р. по 07.01.2015р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір є договором зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Судом встановлено, що другий позивач на виконання умов договору передав, а відповідач прийняв на зберігання державне окремо індивідуально визначене майно у кількості 416,09 одиниць, зазначене в додатку № 1 до договору, на загальну суму 1 094 739,25грн. Зазначений факт підтверджується актом приймання-передачі майна від 13.01.2014р., який підписано з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, та скріплений печатками обох сторін.

Частиною 1 ст.953 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

11.08.2014р. другий позивач звернувся на адресу відповідача з вимогою (вих. № 1.5/5191) протягом 30 робочих днів з моменту отримання даної вимоги повернути державне майно, перелік та кількість якого визначені у додатку № 1 до договору, що було передано відповідачу на зберігання за актом приймання-передачі від 13.01.2014р.

Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як стверджує другий позивач, в порушення вимог ч.1 ст.953 Цивільного кодексу України та умов договору, відповідач (зберігач) спірне майно другому позивачу - Державній установі "Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" не повернув.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач належних та допустимих доказів повернення майна, переданого йому на зберігання другим позивачем не представив, відзив на позов не подав та доводи позивача не спростував.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження повернення другому позивачу майна, що було передано йому на відповідальне зберігання згідно з додатком № 1 до договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині розірвання договору зберігання, укладеного 08.01.2014р. між Державною установою "Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" та Комунальним підприємством "Санепідсервіс", суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторонами був погоджений строк дії договору з 08.01.2014р. по 07.01.2015р. (п.5.2 договору).

У п. 5.5 договору сторони погодили можливість продовження строку його дії на той самий строк та на тих самих умовах у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення його дії.

Оскільки позивачем в активній формі було заявлено про припинення дії договору, шляхом подання позову до суду про розірвання даного договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для автоматичного поновлення строку дії спірного договору та про закінчення строку його дії 08.01.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало під час дії договору (ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України), однак, із спливом строку дії договору правовідносини сторін за таким договором припиняються.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання спірного договору, оскільки судом встановлено, що на момент розгляду справи він є припиненим.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зобов'язання відповідача повернути другому позивачу за договором зберігання від 08.01.2014р. державне окремо індивідуально визначене майно, перелік, кількість та вартість якого визначені у додатку № 1 до договору у стані не гіршому, як на момент передачі у власність держави в особі балансоутримувача - Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України".

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у розмірі 1 218,00грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 631, 936, 942, 943, 953 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Санепідсервіс", (61010, м. Харків, вул. першої Кінної Армії, 104) повернути Державній установі "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України", (61070, м. Харків, Помірки) за договором зберігання від 08.01.2014р. державне окремо індивідуально визначене майно, перелік, кількість та вартість якого визначені у додатку № 1 до договору, у стані не гіршому, як на момент передачі у власність держави в особі балансоутримувача - Державної установи "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України".

Стягнути з Комунального підприємства "Санепідсервіс", (61010, м. Харків, вул. першої Кінної Армії, 104, відомості про рахунки відсутні) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в розмірі 1 218,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору зберігання, укладеного 08.01.2014р. між Державною установою "Харківський обласний лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України", та Комунальним підприємством "Санепідсервіс", - відмовити.

Повне рішення складено 23.02.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк