КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа№ 917/1954/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача-1 не з'явились

від відповідача-2 не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вечірки-Агро»

на рішення господарського суду міста Києва

від 21.11.2014 р. (суддя Отрош І.М.)

у справі №917/1954/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вечірки-Агро»

(далі - ТОВ «Вечірки-Агро»)

до 1 Аграрного фонду

2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус.Кво»

(далі - ТОВ «Статус.Кво»)

про визнання форвардного біржового контракту недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №917/1954/14 у позові відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити й визнати форвардний біржовий контракт на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01.03.2013 р. №367 Ф (далі - Контракт) недійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності цих обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції помилково встановлено, що між Аграрним фондом та ТОВ «Вечірки-Агро» укладено Контракт з додатковим договором №1 до нього, позаяк на цьому правочині відсутні підпис директора та відтиск печатки ТОВ «Вечірки-Агро». За твердженнями апелянта, ТОВ «Вечірки-Агро» не видавало довіреності від 14.02.2013 р. та не укладало договір-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р., на підставі яких діяв брокер-продавець Коноваленко А.В. брокерської контори №197 ТОВ «Статус.Кво» при підписанні від імені ТОВ «Вечірки-Агро» Контракту та додаткового договору №1 до нього. Крім цього, відхиливши клопотання позивача про відкладення розгляду справи й прийнявши рішення в судовому засіданні 21.11.2014 р. місцевий суд позбавив ТОВ «Вечірки-Агро» можливості надати відповідні докази для встановлення фактичних обставин справи, що призвело до порушення передбачених ст. 22 ГПК України прав позивача тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2014 р. у справі №917/1954/14 апеляційну скаргу ТОВ «Вечірки-Агро» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено розгляд справи на 20.01.2015 року.

В судове засідання 20.01.2015 р. представник апелянта не з'явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів його зайнятості в іншому судовому процесі, на підтвердження чого надав відповідний доказ. Представники відповідачів в це судове засідання також не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином (в матеріалах справи наявні докази - а.с. 117-118).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. задоволено клопотання позивача та через нез'явлення в судове засідання представників сторін розгляд справи відкладено на 03.02.2015 року.

В судове засідання 03.02.2015 р. представники відповідачів повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Присутній в судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення за наведених в скарзі підстав скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 р., з огляду на необхідність витребування доказів та нез'явлення в судове засідання представників відповідачів розгляд справи відкладено на 23.02.2015 року.

В судове засідання 23.02.2015 р. представники сторін знову не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням ряду особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами (ст. 99 ГПК України).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

З огляду на положення ч. 1 ст. 102 ГПК України й те, що неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню спору по суті, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши в попередньому судовому засіданні пояснення представника апелянта, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, до господарського суду міста Києва в порядку ст. 17 ГПК України надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «Вечірки-Агро» до Аграрного фонду та ТОВ «Статус.Кво» про визнання Контракту недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на Контракті та додатковому договорі №1 до нього відсутні підпис директора та відтиск печатки ТОВ «Вечірки-Агро». За твердженнями позивача, Контракт та додатковий договір №1 до нього підписані брокером-продавцем брокерської контори №197 ТОВ «Статус.Кво» Коноваленко А.В., який діяв на підставі довіреності від 14.02.2013 р. та договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р., проте, такої довіреності для Коноваленко А.В. позивач не видавав, а договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р. не укладав тощо.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог та відмовив у їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд посилався на те, що Контракт був укладений в передбаченому чинним законодавством України порядку, зокрема, підписаний уповноваженими особами, проте позивачем не надано суду доказів щодо наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною. Крім цього, позивач своїми діями схвалив укладений правочин, підтвердив свої зобов'язання по ньому та довів, що насправді Контракт укладався з метою настання реальних правових наслідків тощо.

Як встановлено матеріалами справи, 01.03.2013 р. між Аграрним фондом в особі брокера-покупця Кириченка А.М. (покупцем) та ТОВ «Вечірки-Агро» в особі брокера-продавця Коноваленко А.В. брокерської контори №197 ТОВ «Статус.Кво» (продавцем) укладено Контракт, в порядку та на умовах якого продавець передає покупцю у власність товар: пшеницю м'яку 2 класу, що відповідає ДСТУ 3768:2010, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його (п. 1.1 Контракту).

01.10.2013 р. між цими ж сторонами укладено додатковий договір №1 до Контракту, яким сторони погодили внести зміни до Контракту, зокрема, продовжити термін поставки товару до 01.11.2013 року.

Предметом спору у справі є вимога позивача щодо недійсності Контракту як такого, що укладений від імені ТОВ «Вечірки-Агро» не уповноваженою на те особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Положеннями ст.ст. 202, 205, 207, 237 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено приписами ст. 203 ЦК України. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач як на підставу визнання Контракту недійсним посилався на вимоги ч.ч. 3, 4 ЦК України зазначаючи, що він не уповноважував брокера-продавця Коноваленко А.В. на укладення спірного Контракту, проте такі доводи є безпідставними.

На підставі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 278, 281 ГК України здійснення торговельно-біржової діяльності має на меті організацію та регулювання торгівлі шляхом надання послуг суб'єктам господарювання у здійсненні ними торговельних операцій спеціально утвореною господарською організацією - товарною біржею. Правові умови створення та діяльності товарних бірж, а також основні правила здійснення торговельно-біржової діяльності визначаються цим Кодексом, прийнятими відповідно до нього законами та іншими нормативно-правовими актами. Правила біржової торгівлі розробляються відповідно до законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та розв'язання спорів з цих питань. Правила біржової торгівлі затверджуються загальними зборами членів товарної біржі або органом, ними уповноваженим. Біржовими торгами є торги, що публічно і гласно проводяться в торговельних залах біржі за участі членів біржі по товарах, допущених до реалізації на біржі в порядку, встановленому правилами біржової торгівлі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам - громадянам, зареєстрованим на біржі відповідно до її статуту для виконання доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій.

Правилами біржової торгівлі на Аграрній біржі, які розроблені відповідно до ГК України, Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», Закону України «Про товарну біржу» та Статуту Аграрної біржі і які є обов'язковими для виконання учасниками біржової торгівлі та Аграрною біржею визначено (п. 4), що: біржовий договір (контракт) - документарне оформлення біржової угоди; біржова угода - угода, що укладена учасниками біржових торгів відповідно до цих Правил; учасник біржових торгів - брокер або інша особа визначена Регламентом біржових торгів.

Регламентом голосових біржових торгів на Аграрній біржі (п. 7) встановлено, що до голосових торгів допускаються виключно учасники біржової торгівлі, які пройшли відповідну акредитацію на Аграрній біржі. Статус учасника торгів може отримати суб'єкт господарювання, який у встановленому порядку отримав статус члена біржі.

Таким чином, відсутність на Контракті та додатковому договорі №1 до нього підпису директора та відтиску печатки ТОВ «Вечірки-Агро» пояснюється положеннями Правил біржової торгівлі на Аграрній біржі та Регламенту голосових біржових торгів.

Як видно з матеріалів справи, Контракт зі сторони ТОВ «Вечірки-Агро» підписано брокером-продавцем Коноваленко А.В. брокерської контори №197 ТОВ «Статус.Кво», який при підписанні Контракту діяв на підставі довіреності від 14.02.2013 р. та договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р., укладеним між ТОВ «Вечірки-Агро» (довірителем) та ТОВ «Статус.Кво» (брокером), й відповідно до умов якого довіритель доручив, а брокер зобов'язався від імені, за винагороду і за рахунок довірителя надати останньому послуги з оформлення необхідної документації щодо продажу товару, а саме: пшениці 2 класу, ДСТУ-3768-2010, урожаю 2013 року, кількістю 200 тон, з базисом поставки - EXW ДПЗКУ ДП Філія Гребінківський елеватор. Належним чином засвідчена копія згаданого договору наявна в матеріалах справи.

За твердженнями апелянта ТОВ «Вечірки-Агро» не видавало довіреності від 14.02.2013 р. на Коноваленко А.В. та не укладало договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р., однак таке не відповідає дійсності. Згадана довіреність дійсно позивачем не видавалася, адже її видано відповідачем-2, й уповноважено Коноваленко А.В. представляти інтереси ТОВ «Статус.Кво» як брокерської контори на Аграрній біржі в статусі брокера тощо.

Стосовно договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р., то зі сторони ТОВ «Вечірки-Агро» його підписано директором Цимбал О.Б., яка діяла на підставі нотаріально-посвідченої довіреності №147 від 28.02.2013 р., належним чином засвідченої й долученої до матеріалів справи. Цією довіреністю Цимбал О.Б. уповноважено на укладення від імені ТОВ «Вечірки-Агро», зокрема, форвардних біржових контрактів, й договорів доручення з брокером тощо.

Крім цього, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія акту №01/13(К) здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 01.03.2013 р., який підписаний з боку позивача директором Цимбал О.Б. та скріплений печаткою позивача й свідчить про надання виконавцем брокерських послуг за умовами Договору-доручення №01/13(К) від 01.03.2013 р. на суму 381,80 грн. Ці роботи прийнято позивачем, відтак ним схвалено укладений правочин та підтверджено свої зобов'язання по ньому тощо.

Доводи апелянта щодо відхилення місцевим судом клопотання позивача про відкладення розгляду справи й прийняття рішення в судовому засіданні 21.11.2014 р., відтак позбавлення ТОВ «Вечірки-Агро» можливості надати відповідні докази та порушення передбачених ст. 22 ГПК України прав позивача, апеляційний господарський суд розцінює як безпідставні та необґрунтовані.

Справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (ст. 28 ГПК України).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, лише посилання сторони на неможливість представника юридичної особи бути присутнім в судовому засіданні через перебування його в іншому судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи по суті, адже учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника, а також забезпечити присутність в засіданні безпосередньо керівника юридичної особи чи іншої посадової особи підприємства тощо.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вечірки-Агро» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2014 р. у справі №917/1954/14 - без змін.

Матеріали справи №917/1954/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун