РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"16" лютого 2015 р. Справа № 902/833/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - фізичної особи - підприємця Хатунцевої Наталії Олегівни

на рішення господарського суду Вінницької області від "30" жовтня 2014 р.

у справі № 902/833/14 (головуючий суддя Яремчук Ю.О., суддя Банасько О.О., суддя Маслій І.В.)

за позовом фізичної особи - підприємця Хатунцевої Наталії Олегівни

до відповідача Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Вінницької обласної ради

про усунення перешкод в користуванні будівлею адміністративного будинку

за участю представників сторін:

позивача:не з'явився;

відповідача:Жейда І.І.;

третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 30.10.2014 р. у справі №902/833/14 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Хатунцевої Наталії Олегівни до Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти про усунення перешкод в користуванні будівлею адміністративного будинку.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розглядом справи встановлено, що спірне майно, яке на підставі рішення Вінницької обласної ради від 14.05.1993 року "Про перелік об'єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів та розмежування майнових інтересів між суб'єктами власності відповідно до постанови КМУ №577 від 13.10.1992р." передано до комунальної власності, без будь-яких правових підстав, тобто незаконно, було приватизовано та увійшло до статутного фонду ВАТ "Літинське РП "Агромаш", а згодом декілька раз відчужено та придбано відповідачами. З урахуванням постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2012 року, у справі №9/180/2011/5003, якою в частині спірного майна (адмінбудинок та електроцех) скасовано рішення Літинської селищної ради №132 від 26.09.2003 року, суд першої інстанції зазначив, що єдиним чинним на сьогоднішній день правовстановлюючим документом на вказане майно є назване рішення органу місцевого самоврядування. Таким чином, майно продовжує перебувати у комунальній власності, а його єдиним власником є Вінницька обласна рада, водночас перебуває воно в оперативному управлінні Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти.

Також, судом першої інстанції було враховано той факт, що обставини справи і відповідні їм правовідносини були предметом дослідження у справі №14/80/2012/5003 за позовом Прокурора Літинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти до товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-В" (ТОВ Бета); суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи Хатунцевої Наталії Олегівни (СПД Хатунцева Н.О.); суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи Костюка Кирила Васильовича (СПД Костюк К.В.) про витребування майна з чужого незаконного володіння. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2013 року у справі №14/80/2012/5003, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 3 червня 2013 року у даній справі, рішення господарського суду Вінницької області від 23.11.2012 р. змінено. При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з тим висновком місцевого суду, що правові підстави для набуття у подальшому права власності на спірне майно ФОП Хатунцевою Н.О. відсутні. Дане майно вибуло від позивача - Вінницької обласної ради поза його волею, оскільки йому про це відомо не було, що стверджується відсутністю будь-яких договірних правовідносин та правових актів індивідуальної дії щодо відчуження чи передачі майна між обласною радою з одного боку та ВАТ "РП"Агромаш", ТОВ "БЕТА-В" і відповідачами з іншого.

При вирішенні спірних правовідносин, судом першої інстанції було враховано положення ст. 124 Конституції України, ст. 35 ГПК України, роз'яснення, наведені у п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

В обґрунтування своїх висновків, суд першої інстанції з огляду на набрання постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.03.2013 року у справі №14/80/2012/5003 законної сили, вказав на те, що факти, встановлені зазначеною постановою, мають преюдиційне значення у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, і не потребують доказування, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач - фізична особа - підприємець Хатунцева Наталія Олегівна звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Вінницької області від 30.10.2014 р. у справі №902/833/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, наступне:

- місцевий господарський судом не прийняв до уваги рішення третейського суду м. Він ниці від 22.12.2004 р. у справі № 33 та реєстраційне посвідчення КП „Вінницьке обласне ОБТІ" від 22.12.2004 р., які є чинними та не скасованими, належної правової оцінки їм не надав, зі змісту рішення взагалі не зрозуміло на якій підставі зазначені докази відхилені, у зв'язку із чим судом першої інста нції було допущено порушення процесуального законодавства України;

- у відповідності до п. 9 листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.01 р. №01-8/98 „Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" вказано, що у вирішенні спорів, пов'язаних з оцінкою правомірності передачі або продажу майна, арбітраж ним судам слід виходити з вимог законодавства, яке діяло на момент вчинення за значених дій;

- станом на поточний момент у приватній власності позивача на підставі рішення третейського суду м. Вінниці, створеного для вирішення конкретного спо ру від 22.12.2004р. у справі № 33, перебуває будівля адміністративного будинку, загальною площею 1 466,4 кв.м., позначеної на плані літерою „А", що складає 3/100 частки будинковолодіння за № 97 по вул. Радянська в смт. Літин, Літинського ра йону Вінницької області:

- право власності на дане нерухоме майно пройшло процедуру державної реєст рації, єдиним правовстановлюючим документом на зазначене майно є рішенням третейського суду м. Вінниці, створеного для вирішення конкретного спору від 22 грудня 2004 р. у справі № 33, зазначене право власності позивача на сьогоднішній день жодною фізичною або юридичною особою, органом державною влади та/або місцевого самоврядування, органами прокуратури в судовому порядку не оскар жжено;

- право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. В свою чергу факт того, що частина будівлі адміністративного будинку площею 547 кв. м. літера „А", у тому числі І поверх площею 266,3 кв.м. та II поверх площею 281,45 кв.м., що знаходиться за адресою: 24000, Вінницька область, Літинський район, смт. Літин, вул. Радянська, 97, що пе ребуває у приватній власності апелянта на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 22.12.2004 р. по справі № 33 станом на поточний момент частково ви користовуються Вінницьким навчально-курсовим комбінатом аграрної освіти у своїй поточній господарській діяльності, представником відповідача не заперечу вався, дані обставини останнім визнавались, а отже у відповідності до приписів ч. 1 ст. 35 ГПК України доказуванню не підлягають.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, позивач вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову за відсутності на те визначених законом підстав, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Від позивача - Вінницького обласного навчально - курсового комбінату аграрної освіти надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне:

- оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає встановленим обставинам справи;

- відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення (ухвала, постанова) є обов'язковими до виконання на всій території України, набуваючи після набрання законної сили таких правових наслідків, як неспростовність, виключність, преюдиційність, здійсненність та обов'язковість для усіх підприємств, організацій, установ, посадових осіб та громадян, в тому числі і для суду;

- відповідно до п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус.

На підтвердження своєї правової позиції відповідачем долучено до матеріалів справи копії судових актів, що набрали законної сили.

Третя особа не скористалася своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

16 лютого 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник відповідача - Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти в судовому засіданні заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Додатково звернув увагу на те, що згідно судових рішень, що набрали законної сили, спірне нерухоме майно було витребуване у позивача. Зазначив, що рішення третейських судів не є беззаперечним доказом. Також повідомив, що обласна рада вживає заходів щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення суду.

З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що учасники судового процесу були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені останнім (Т.2, а.с. 16-17, 20-21), а також те, що явка представників сторін та третьої особи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 16 червня 2014 року позивач фізична особа-підприємець Хатунцева Наталія Олегівна звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницького обласного навчально - курсового комбінату аграрної освіти про усунення перешкод в користуванні будівлею адміністративного будинку загальною площею 1466,4 кв.м., позначеної на плані літерою "А", що складає 3/100 частки будинковолодіння, яка розташована за адресою: 24000, Вінницька область, Літинський район, смт Літин, вул. Радянська, 97. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вказане спірне нерухоме майно перебуває у приватній власності ФОП Хатунцевої Н.О. на підставі рішення третейського суду м. Вінниці, створеного для вирішення конкретного спору від 22.12.2004 року по справі №33. Право власності на зазначене майно пройшло процедуру державної реєстрації речових прав, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 22 грудня 2004 року комунальним підприємством "ВООБТІ".

З наявних в матеріалах справи копій судових актів, що набрали законної сили та є чинними, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної) власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" та постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.1992 № 577 "Про передачу майна, яке перебуває у загальнодержавній власності, до комунальної власності областей та м. Севастополя" державні підприємства агропромислового комплексу в т. ч. і обласне виробниче об'єднання "Агромаш" з 43-ма спеціалізованими підприємствами, в тому числі Літинське районе підприємство "Агромаш" і Вінницький обласний навчально-курсовий комбінат, які знаходяться в смт. Літин, вул. Радянська, 97, передано до комунальної власності Вінницької області.

На виконання зазначених постанов Кабінету Міністрів України 12 сесія Вінницької обласної Ради народних депутатів 21 скликання 14.05.1993 прийняла рішення, яким обласне виробниче об'єднання "Агромаш" з 43-ма районними спеціалізованими підприємствами "Агромаш" і Вінницьким обласним навчально-курсовим комбінатом були розмежовані до комунальної власності області.

16.06.1994 року наказом начальника управління сільського господарства і продовольства Вінницької обласної державної адміністрації № 69 "Про безоплатну передачу з балансу Літинського РП "Агромаш" на баланс Вінницького навчально- курсового комбінату "Агромаш" адміністративного будинку і навчальних класів", з балансу Літинського РП "Агромаш" безоплатно передано на баланс Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти частину адміністративного будинку Літинського РП "Агромаш" площею 547,7 кв.м. в тому числі І та II поверхи, навчальні класи на другому поверсі виробничого приміщення лінійної монтажно- ремонтної дільниці (233,75 кв.м), будинок електроцеху (майстерня) загальною площею 349,9 кв.м. та територія (площадка з твердим покриттям) 6900 кв.м., первинною вартістю на загальну суму 66897492 тис.крб., що знаходяться за адресою: смт. Літин Вінницької області, вул. Радянська, 97.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької обласної Ради народних депутатів від 24.03.1995 №66 "Про затвердження способів приватизації об'єктів комунальної власності" затверджений перелік об'єктів комунальної власності області, що підлягали приватизації в 1995 році шляхом перетворення їх у відкриті акціонерні товариства. В даний перелік включені всі районні та спеціалізовані підприємства "Агромаш", крім обласного виробничого об'єднання "Агромаш" та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти.

26.05.1995р. наказом регіонального відділення Фонду держмайна України по Вінницькій області №364-к "Про прийняття рішення про приватизацію державного майна Літинського районного підприємства "Агромаш" за адресою: Вінницька область, смт. Літин, вул. Радянська, 97" дозволено приватизацію державного майна Літинського РП "Агромаш" з визначенням способу приватизації - перетворення у відкрите акціонерне товариство.

Згідно наказу регіонального відділу ФДМ України по Вінницькій області від 10.12.1996р. №1366-к "Про завершення приватизації ВАТ "Літинське РП "Агромаш" та додатком до Наказу від 10.12.1996р. по акту №299 від 31.12.1996р. передано майно ВАТ "Літинське РП "Агромаш". Зокрема, ФДМ України по Вінницькій області передав до статутного фонду ВАТ "Літинське РП "Агромаш" розташовані в смт. Літин Вінницької області, вул. Радянська, 97, об'єкти, визначені у вказаному наказі.

26.09.2003р. за клопотанням ВАТ "Літинське РП "Агромаш", висновків архітектурної служби, бюро технічної інвентаризації, виконком селищної ради прийняв рішення №132 про видачу свідоцтва на право власності на будівлі та споруди по вул. Радянській, 97.

26.09.2003р. видано свідоцтво про право власності, при цьому за наказом регіонального Фонду державного майна України по Вінницькій області від 23.09.2005р. №600/1 скасовано свідоцтво про право власності регіонального Фонду державного майна України по Вінницькій області, видане 31.12.1996р.

В реєстраційному посвідченні КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" від 22.12.2003р. вказано, яке майно рахувалось за ВАТ "Літинське РП "Агромаш".

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 18.02.2002р. №157/6445, майно на яке видано свідоцтво про право власності було зареєстроване в БТІ на підставі правовстановлюючих документів - рішення №132 та свідоцтва від 26.09.2003р.

13.11.2002р. постановою господарського суду Вінницької області у справі №159/10-430 за заявою Хмільницької ОДПІ ВАТ "Літинське РП "Агромаш" визнано банкрутом.

Нерухоме майно ВАТ "Літинське РП "Агромаш" було включено в ліквідаційну масу та продане за біржовим контрактом 16.03.2004р. ТОВ "БЕТА-В".

Отже, в сукупності наведене вище свідчить про те, що спірне нерухоме майно, яке за правовою природою свого походження належить до комунальної форми власності, на підставі рішення органу місцевого самоврядування було приватизовано та включено до статутного фонду ВАТ "Літинське РП "Агромаш", а в подальшому реалізоване на користь ТОВ "БЕТА-В".

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору виступає вимога про усунення перешкод у користуванні будівлею адміністративного будинку.

Ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту прав та законних інтересів.

За нормами цивільного права способи захисту права власності прийнято поділяти на речово-правові та зобов'язально-правові. Зокрема, речово-правові способи захисту включають в себе віндикаційний позов (витребування майна з чужого незаконного володіння) та негаторний позов (усунення перешкод у здійсненні власником свого права користування і розпорядження майном).

Позивач звернувся до суду першої інстанції з негаторним позовом (з вимогою про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном).

За приписами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу дії статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на зміст наведених вище норм права, варто відзначити, що позивачем у порядку ст. 391 ЦК України може виступати власник або титульний володілець майна, щодо якого заявлено вимогу про усунення перешкод у реалізації прав користування та розпорядження своїм майном.

Отже, пріоритетним у реалізації позивачем права щодо усунення перешкод в частині здійснення користування та розпорядження своїм майном є встановлення та підтвердження у визначеному законом порядку факту набуття права власності на спірне майно.

Досліджуючи питання про те, чи є позивач у даному випадку законним власником спірного нерухомого майна, що, як наслідок, є підставою для реалізації останнім права на звернення з вимогою у порядку ст. 391 ЦК України, колегія суддів приймає до уваги наступні обставини справи, встановлені за результатами розгляду відповідних господарських справ.

Так, рішенням господарського суду Вінницької області від 23.11.2012 року у справі №14/80/2012/5003 позов Прокурора Літинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти до товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-В", суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи Хатунцевої Наталії Олегівни, суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи Костюка Кирила Васильовича про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано з незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності Хатунцевої Наталії Олегівни на користь Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти частину адміністративного будинку площею 547 кв.м літера - "А", у тому числі І поверх площею 266,3 кв.м та ІІ поверх площею 281,45 кв.м. Витребувано з незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності Костюка Кирила Васильовича на користь Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти будинок електроцеху площею 296,3 кв.м літера - "Л" та навчальні класи на 2 поверсі виробничого приміщення лінійної монтажно-ремонтної дільниці (ЛМРД) загальною площею 233,75 кв.м літера - "К".

При цьому, судом встановлено, що за рішенням третейського суду від 07.12.2004р. визнано право власності за ТОВ "БЕТА-В" на все нерухоме майно та зареєстроване право власності у КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації ". В подальшому частину нерухомого майна ТОВ "БЕТА-В" було продано за договором купівлі-продажу від 05.07.2005р. Костюку К.В. та Осіпішину Р.С. у рівних частках. Рішенням Третейського суду від 07.07.2005р. визнано право власності за Осіпішиним Р.С. та Костюком К.В. у рівних частках (що складає 19/50 часток будинковолодіння), які розташовані: Вінницька обл., Літинський район, смт. Літин, вул. Радянська, 97.

Окрім того, судом у даній справі за даними інвентаризаційної справи на об'єкти нерухомості за адресою вул. Радянська, 97, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, оглянутої в судовому засіданні, встановлено, що, починаючи з 07.07.2005 року право власності на спірне нерухоме майно на момент розгляду справи зареєстровано за СПД Костюком К.В. та СПД Хатунцевою Н.О.

Наведене вище рішення суду першої інстанції постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2013 року у справі 14/80/2012/5003 скасовано в частині витребування спірного нерухомого майна з незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності Костюка Кирила Васильовича на користь Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти та припинено провадження в цій частині. В решті рішення змінено. Задоволено позов в частині витребування майна на користь Вінницької обласної ради як власника. В частині витребування майна на користь Вінницького обласного навчально-курсового комбінату відмовлено.

За результатами касаційного провадження вказану постанову РАГС залишено без змін відповідно до постанови ВГСУ від 03.06.2013р. у справі № 14/80/2012/5003.

При цьому, суд апеляційної інстанції у справі № 14/80/2012/5003, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, вказав на те, що майно, право власності на яке зареєстровано за відповідачами, і яке як комунальне майно Вінницької обласної ради у 1994 році передано на баланс Вінницького обласного учбово-курсового комбінату, насправді без будь-яких правових підстав у 1995-1996 роках увійшло до статутного фонду ВАТ "Літинське РП "Агромаш" та було приватизовано, а в подальшому за відплатними договорами придбано відповідачами у справі. Окрім того, суд апеляційної інстанції констатував, що правові підстави для набуття у подальшому права власності на спірне майно ФОП Хатунцевою Н.О. відсутні. Дане майно вибуло від позивача - Вінницької обласної ради поза його волею, оскільки йому про це відомо не було, що стверджується відсутністю будь-яких договірних правовідносин та правових актів індивідуальної дії щодо відчуження чи передачі майна між обласною радою з одного боку та ВАТ "РП"Агромаш", ТОВ "БЕТА-В" і відповідачами з іншого.

Отже, обставини, встановлені за результатами відправлення судового провадження у справі № 14/80/2012/5003, свідчать про доведення у судовому порядку того факту, що СПД Хатунцева Н.О. не наділена статусом законного власника спірного нерухомого майна з огляду на його правову природу та відсутність будь-яких правовстановлюючих фактів щодо його відчуження у законного власника.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 05.04.2012р. у справі №9/180/2011/5003 за позовом прокурора Літинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти до Літинської селищної ради Вінницької області за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Хатунцева Наталія Олегівна, м. Вінниця, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Костюк Кирило Васильович, м. Вінниця, у задоволенні заяви представника Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти про залишення позову без розгляду - відмовлено, в позові прокурора Літинського району Вінницької області - відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2012 року, у справі №9/180/2011/5003 за позовом прокурора Літинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрної освіти до Літинської селищної ради Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: СПД Хатунцева Н.О. та СПД Костюк К.В. про визнання незаконним та скасування рішення №132 від 26.09.2003 р. та свідоцтва про право власності визнано незаконним та скасовано рішення Літинської селищної ради №132 від 26.09.2003 року в частині видачі свідоцтва на право власності відкритого акціонерного товариства Літинське районне підприємство "Агромаш" на будівлі та споруди по вул. Радянській, 97 в смт. Літині, Літинського району, Вінницької області, а саме: - літера "А" адмінбудинок площею 547,7 кв. м.; - літера "Л" електроцеху площею 296,3 кв. м.

За результатами розгляду справи №9/180/2011/5003 судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено факт незаконного включення в ліквідаційну масу ВАТ "Літинське РП "Агромаш" будівель і споруд, які за наказом начальника управління сільського господарства і продовольства Вінницької обласної державної адміністрації №69 від 16.06.1994р. та відповідно до розпорядження представника Президента України у Вінницькій області №162 від 26.04.1993р. було передано на баланс учбового комбінату: адмінбудинок площею 547,7 кв.м. (в тому числі: перший поверх - 266,3 кв.м.; другий поверх - 284, 45 кв.м.; навчальні класи на другому поверсі Л.М.Р.Д. - 233,75 кв.м.; будинок електроцеху - 349, 9 кв.м. територію 6900кв.м.), що підтверджується актами прийому-передачі основних засобів №1-4 від 20.06.1997р., авізо-підтвердженям про безоплатну передачу - одержання основних засобів в сумарному вигляді: будинок електроцеху - початкова вартість 38580674крб. (знос 9354441крб.); територія (площадка з твердим покриттям), початкова вартість 1587000крб. (знос 187873крб.); адміністративний будинок, початкова вартість - 13297608крб. (знос 4694138крб.); навчальні класи Л.М.Р.Д. -початкова вартість 13432210 крб. (знос 1571208крб.). Всього на суму 66897492крб. (знос 15810660 крб.), які учбовим комбінатом взято на баланс та рахується на рахунку "Основні засоби" по Головній книзі з 1994р. Тобто, встановлено факт незаконного включення до статутного фонду ВАТ "Літинське РП "Агромаш"комунального майна, яке є предметом спору у даній справі, яке роком раніше (у 1994 році) передано на баланс Вінницького обласного учбово-курсового комбінату.

Окрім того, у даній справі судами встановлено, що територія 6900 кв.м та навчальні класи на другому поверсі ЛМРД - 233,75 кв.м. залишилися у комунальній власності Вінницької обласної ради, оскільки в рішенні Літинської селищної ради №132 від 26.09.2003 року та свідоцтві про право власності не зазначаються.

З урахуванням наведених вище обставин справи №9/180/2011/5003, судова колегія суду апеляційної інстанції відзначає, що в судовому порядку доведено відсутність правових підстав для реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за СПД Хатунцевою Н.О. з огляду на скасування рішення органу місцевого самоврядування, що передувало такій реєстрації.

За таких умов, як вірно відзначив суд першої інстанції, майно, що є предметом спору фактично продовжує належати до комунальної власності Вінницької обласної ради на підставі рішення від 14.05.1993 року "Про перелік об'єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів та розмежування майнових інтересів між суб'єктами власності відповідно до постанови КМУ №577 від 13.10.1992р.", яке є чинним та ніким не скасоване.

З урахуванням наведеного колегія суддів констатує, що встановлений факт чинності вказаного вище рішення органу місцевого самоврядування від 14.05.1993 року та витребування з незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності Хатунцевої Наталії Олегівни на користь Вінницької обласної ради частину адміністративного будинку площею 547,7 кв. м. - літера "А", у тому числі І поверх площею 266,3 кв. м та II поверх площею 281,45 кв. м., додатково підтверджують належність спірного нерухомого майна до комунальної власності, що в перспективі зумовлює усунення правовстановлюючих фактів для набуття майна у власність СПД Хатунцевою Н.О.

В той же час, окремі обставини встановлені за результатами розгляду справи №902/1259/13.

Так, рішенням господарського суду Вінницької області від 17.12.2013 року у справі №902/1259/13 задоволено позов прокурора Літинського району в інтересах Вінницької обласної ради до ТОВ "Бета-В" та визнано недійсним договір купівлі - продажу будівель та споруд, що складають 963/1000 часток майнового комплексу Літинського РП "Агромаш", розташованих за адресою: вул. Радянська, 97 в смт. Літин Вінницької області, який укладений 16 березня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством Літинське районне підприємство "Агромаш" в особі ліквідатора підприємства Козенюка Юхима Григоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бета - В" в особі генерального директора Синиченко Олени Ігорівни в частині продажу ВАТ Літинське районне підприємство "Агромаш" ТОВ "Бета - В" навчальних класів на 2-му поверсі виробничого приміщення лінійної монтажно-ремонтної дільниці (ЛМРД) - (233,75 кв. м.) -літ. "К" - виробниче приміщення, загальною площею 662,8 кв. м.; частини адміністративного будинку площею 547,7 кв. м. в тому числі І та II поверхи, -літ. "А" - адміністративний будинок загальною площею 1466,4 кв. м.; літ. "Л" - будинок електроцеху площею 296,3 кв. м., що знаходяться за адресою: вул. Радянська, 97, смт. Літин, Вінницької області.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.03.2014р. у даній справі апеляційну скаргу ТОВ "Бета-В" від 27.12.2013 року задоволено частково, рішення господарського суду Вінницької області від 17.12.2013 у справі № 902/1259/13 змінено, доповнено резолютивну частину абзацом першим наступного змісту: "Позов задоволити", в решті рішення господарського суду Вінницької області від 17.12.2013 у справі № 902/1259/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 травня 2014 року у справі №902/1259/13 касаційні скарги залишені без задоволення, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі №902/1259/13 господарського суду Вінницької області - без змін.

Отже, в судовому порядку також доведено факт недійсності договору купівлі - продажу спірного майна, укладеного між ВАТ Літинське районне підприємство "Агромаш" та ТОВ "Бета - В", що слуговав підставою для подальшого відчуження нерухомого майна СПД Хатунццевій Н.О. Відтак, вчинений правочин в силу відсутності відповідних повноважень на його вчинення зі сторони ТОВ "Бета - В" не породжує жодних правових наслідків для його сторін.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів констатує, що рішенням господарського суду Вінницької області від 23.11.2012 року у справі №14/80/2012/5003 витребувано з незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності Хатунцевої Наталії Олегівни на користь Вінницької обласної ради частину адміністративного будинку площею 547,7 кв. м. - літера "А", у тому числі І поверх площею 266,3 кв. м та II поверх площею 281,45 кв. м. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2013 року у даній справі рішення змінено в частині визначення реквізитів Хатунцевої Наталії Олегівни.

Наведені вище судові акти, якими встановлені зазначені обставини справи, набрали законної сили та є чинними.

За правилами, визначеними, частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на зміст наведеної норми права, колегія суддів відзначає, що факти, встановлені рішенням третейського суду, не мають преюдиціального значення.

У п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

За змістом частини другої статті 35 ГПК та частини десятої статті 38 Закону України "Про третейські суди" обставини, встановлені рішенням третейського суду, не мають преюдиціального значення для господарського суду, в тому числі і у розгляді ним справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у третейському провадженні.

За наведеного колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо підтвердження права власності на спірне нерухоме майно за позивачем з огляду на наявність рішення третейського суду м. Вінниці, створеного для вирішення конкретного спору від 22.12.2004р. у справі № 33, на підставі якого за фізичною особою - підприємцем Хатунцевою Н.О. визнано право власності на адмінбудівлю.

Щодо обов'язковості виконання рішення третейського суду надано висновок Конституційним Судом України у п. 4 Рішення від 10 січня 2008 р. № 1-РП/2008 (у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду)), в якому зазначено, що : "Згідно з положеннями частини п'ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до Закону (1701-15) третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства є обов'язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (стаття 57 Закону (1701-15), пункт 1 частини другої статті 3 Закону України "Провиконавчепровадження") (606-14). Отже, оспорювані положення Закону (1701-15 ) не порушують припис статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) про здійснення правосуддя виключно судами, оскільки третейський розгляд не є правосуддям, а рішення третейських судів є лише актами недержавної юрисдикційної діяльності з вирішення спорів сторін у сфері цивільних і господарських відносин.

Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції ".

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу дії частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, судова колегія вважає безсумнівними встановлені наведеними вище судовими актами у справах №902/1259/13, №9/180/2011/5003, № 14/80/2012/5003 факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які не потребують додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Вінницької області від 30.10.2014 р. у справі №902/833/14 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 30.10.2014 р. у справі №902/833/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Хатунцевої Наталії Олегівни - без задоволення.

2. Справу №902/833/14 надіслати господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.