ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р. Справа № 926/1863/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Хотинтепломережа" Хотинської міської ради

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - 55603,31 грн.

Суддя І.В.Марущак

Представники:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - Чайка С.В., довіреність №5 від 22.07.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом, в якому просить стягнути з відповідача Комунального підприємства "Хотинтепломережа" Хотинської міської ради заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 року, в сумі - 55603,31 грн., з яких 38389,82 грн. пені, 8271,69 грн. інфляційних та 8941,80 грн. трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог зроблені посилання на невиконання відповідачем зобов'язань по своєчасній оплаті вартості прийнятого природного газу, згідно договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р., за що йому нараховано 38389,82 грн. пені, 8271,69 грн. інфляційних та 8941,80 грн. трьох відсотків річних.

Провадження у справі порушено ухвалою від 17.12.2014 р. Ухвалою від 05.02.2015 р., відкладено розгляд справи на 12.05.2015 року, відповідача зобов'язано надати докази в підтвердження обґрунтування заяви про зменшення розміру пені.

Позивач явку свого представника в судове засідання 12.02.2015 року не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Позивачем 05.02.3014 року подано клопотання про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.02.2015 р., заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у запереченні на позов також надав заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Також представник відповідача звернувся із клопотання про призначення судової бухгалтерсько-фінансової експертизи.

Суд розглянувши дане клопотання відмовив в його задоволенні у зв'язку із тим що по-перше суд уже відмовляв в задоволенні ідентичного клопотання ухвалою від 05.02.2015 р., по-друге поставлені питання при вирішенні даного спору не потребують спеціальних знань.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач) та Комунальним підприємством «Хотинтепломережа Хотинської міської ради» (надалі -Відповідач) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/2673-БО-38, згідно з яким Позивач зобов'язується передати у власність Відповідачу у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, та/або природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього Договору (пункт 1.1).

Відповідно до пункту 11.1 договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р. даний договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що постачальник передає у власність покупцеві газ з 01.01.2013 по 31.12.2013 в обсязі до 560 тис. куб. м., в тому числі по місяцях:

- січень 2013 року - 115 тис.куб.м;

- лютий 2013 року - 100 тис.куб.м;

- березень 2013 року - 70 тис.куб.м.

- квітень 2013 року - 45 тис.куб.м.

- травень 2013 року - 0,00 тис.куб.м.

- червень 2013 року - 0,00 тис.куб.м.

- липень 2013 року - 0,00 тис.куб.м.

- серпень 2013 року - 0,00 тис.куб.м.

- вересень 2013 року - 0,00 тис.куб.м.

- жовтень 2013 року - 45 тис.куб.м.

- листопад 2013 року - 80 тис.куб.м.

- грудень 2013 року - 105 тис.куб.м.

Приймання-передача газу, переданого постачальником покупцеві, у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (п. 3.1 договору). Також, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. (п.3.3 договору)

Пунктом 5.2 встановлена ціна за 1000 куб.м. становить 3884,78 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 3884,74 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Додаткової угода №1 до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р. вносить зміни з 01 липня 2013 року в пункти 5.2. і 5.5. статті 5 «Ціна газу»:

« 5.2. Ціна за 1000 куб. м газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та гюзподільними трубопроводами - 295,60 грн., крім того ПДВ - 20% - 59,12 грн., всього з ПДВ - 354,72 грн. (триста п'ятдесят чотири гривні 72 коп.).

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4 588,54 (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят вісім гривень, 54 коп.) гривень.».

Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України: «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними у справі належними доказами, а саме актами прийому -передачі природного газу за період січень грудень 2013 року включно, доводиться постачання відповідачеві природного газу за даний період поставлено 450,284 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 2087759,15 грн. Ціна газу в актах приймання передачі відповідає умовам пункту 5.2 договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р.

Дані акти прийому -передачі природного газу підписані представником відповідача, доказів в підтвердження звернення відповідача до позивача, щодо неналежного виконання позивачем умов договору, відповідачем не надано, чим спростовуються посилання відповідача у відзиві на позов, що позивачем не поставлено передбачені договором об'єми природного газу. Адже, пунктом 2.1 договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р., передбачені максимальні планові місячні поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було повністю сплачено кошти за спожитий природній газ в січн1-грудні 2013 року на загальну суму 2087759,15 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (які містяться в матеріалах справи), однак платежі здійснювали невчасно, з порушенням умов п.1.1 та 6.1 договору.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, слід вважати встановленим, що відповідачеві на підставі договору №13/2673-БО-38 від 28 грудня 2012 р. поставлено 450,284 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 2087759,15 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природнього газу, однак відповідач несвоєчасно, порушуючи строки розраховувався за отриманий природній газ.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України: «Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.».

Статтею 33 ГПК України передбачено що, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання в частині оплати за природній газ належним чином не виконав, враховуючи несвоєчасну оплату відповідачем за поставлений природній газ.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач просить стягнути несвоєчасний розрахунок за спожитий природній газ, в січні-квітні 2013 р. та жовтня-грудня 2013 р., пеню у сумі 38389,82 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у сумі 8271,69 грн. та 3% річних в розмірі 8941,80 грн., загалом 55603,31 грн. за період з 14.02.2013 року по 28.03.2014 року (розрахунок міститься в додатку позовної заяви).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання відповідача у відзиві на позов, що позивачем не вірно нараховано штрафні санкції з 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, повинно проводитись нарахування з 15-го числа, спростовуються наступним.

В пункті 1.9 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14 зазначено: «Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.».

Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно позивачем правомірно проведено розрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат з 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу

Також пунктами 3.4 та 4.3 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14 передбачено, що до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України).

Отже позивачем правомірно нараховано та відповідно до вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 8941,80 грн., та інфляційних втрат в сумі 8271,69 грн. за період з 14.02.2013 року по 28.03.2014 року

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України: «Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано».

Розрахунок пені, позивача здійснений відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", частини другої статті 343 ГК України, однак.

Відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України ,позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно пункту 1 ст. 258 ЦК України: «Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені)».

Згідно ч.3 та 4 ст.267 ЦК України: «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.».

Оскільки позивач звернувся із позовом 11.12.2014 року (що підтверджується поштовим штемпелем на конверті яким направлена позовна заява) та стягненню підлягає пеня нарахована в межах річного періоду позовної давності, а саме з 11.12.2013 р по 11.12.2014 року в стягненні пені поза цим періодом слід відмовити в зв'язку із застосуванням пропуску строку позовної давності.

Відтак стягненню підлягає пеня в загальній сумі 9820,26 грн., а саме за зобов'язаннями жовтня 2013 року в сумі 816,93 грн. (період з 11.12.2013 року по 30.12.2013 року, розрахунок виконаний судом міститься в матеріалах справи) за зобов'язаннями листопада 2013 року в сумі 1318,96 грн. (період з 14.12.2013 року по 23.01.2014 року) за зобов'язаннями грудня 2013 року в сумі 7684,37 грн. (період з 14.01.2014 року по 28.03.2014 року.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Оскільки вказана норма не містить переліку таких випадків, можна прийти до висновку, що це випадки невиконання або неналежного виконання зобов'язання з вини обох сторін, або якщо кредитор умисно чи з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували наявність таких виняткових обставин.

Застосовуючи приписи п. 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, слід враховувати вказівку, що міститься в пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»: «вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо».

Суд, при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен об'єктивно оцінити, чи є дані випадки винятковими, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання відповідно до умов договору позивач нарахував пеню, у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлені імперативні вимоги, які суд повинен виконати у разі застосування вказаної норми, а саме об'єктивно оцінити три складові:

ступінь виконання зобов'язання боржником;

майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;

не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, обов'язок суду дослідити «не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд повинен прийняти до уваги не лише негативні наслідки, які настануть у відповідача, а і негативні наслідки спричинені ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від прострочення виконання зобов'язання відповідача, а також зменшення розміру штрафних санкцій.

Підприємство позивача забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як державне підприємство є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Бюджетом України та фінансовим планом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ, позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» втрат є стягнення з боржників штрафних санкцій у розмірах, передбачених умовами договорів.

Також необхідно зазначити, що у відповідності до Звіту про фінансові результати за 2013 р. ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» понесло значний збиток, сума якого складає понад 12,5 млрд. грн., (засвідчена копія міститься в матеріалах справи). Даний збиток виник в тому числі через невиконання або неналежне виконання зобов'язань контрагентами. Таким чином, зменшення судом розміру нені спричиняє позивачу додаткові збитки та дозволяє відповідачу і в подальшому безкарно порушувати договірні умови.

Згідно викладеного, а також враховуючи, що судом позовні вимоги, щодо стягнення пені задоволено частково, а задоволені штрафні санкції не є надмірно великі порівняно із збитками кредитора суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до вищевикладеного суд вирішив задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 8941,80 грн., пеню в сумі 9820,26 грн. та інфляційні втрати в сумі 8271,69 грн.

Судові витрати у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 44, 49, 82, 83, 84, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Хотинтепломережа» Хотинської міської ради (60000 Чернівецька обл., м. Хотин, вул. Оліймпійська, 77, ) на користь Публічного акціонерного товариства HAK «Нафтогаз України» (01001 вул. Б. Хмельницького, 6 м. Київ ) 9820,26 грн. - пені, 8271,69 грн. - інфляційних витрат, 8941,80 грн. - 3% річних та 888,29 грн. - відшкодування судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

За згодою представників сторін в судовому засіданні 12.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 13.02.2015 року.

Суддя І.В. Марущак