ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа № 908/803/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - Фісун В.В., дов. №74 від 07.04.2014 р.

відповідача- Денисенко Ю.О., дов. №10 від 31.12.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №4394 З/3-11) на рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.14 р. у справі № 908/803/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Трест Запоріжалюмінбуд", м. Запоріжжя,

до Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя,

про стягнення 63784,75

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з наданими сторонами належним чином завіреними копіями матеріалів справи, у лютому 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство "Трест Запоріжалюмінбуд" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", відповідача, про стягнення безпідставно збережених грошових коштів в сумі 63784,75 грн.

Відповідно до наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень та наданого сторонами у вигляді належним чином засвідчених копій рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року у справі № 908/803/14 (суддя Боєва О.С.) позов було задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 63784,75 грн. безпідставно збережених коштів, суму 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що за наявності договірних відносин, що існують між сторонами, позивачу були направлені та сплачені ним рахунки за період з квітня по вересень 2012 р. та з травня по серпень 2013 р. у розмірі 63 784,775 грн., а тому сплачені відповідачем грошові кошти - це не безпідставно набуте позивачем майно, а сплата вартості за обсяги спожитої електричної енергії, постачання якої передбачено умовами договору.

Також вказує на те, що в акті про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку від 10.08.2011 р зазначено, які саме вимоги були висунуті щодо засобу обліку та конкретні посилання щодо того, у чому саме полягає невідповідність засобу обліку. При цьому, зміст акту цілком відповідає вимогам чинного законодавства України у сфері електроенергетики, зокрема п. 3.4., 6.21. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року із змінами та доповненнями (далі ПКЕЕ) та умовам договору.

Крім того, вказує на те, що норма п. 3.3. ПКЕЕ, яку застосував суд першої інстанції, не розповсюджується на спірні правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки зазначений пункт передбачає відповідальність за збереження і цілісність розрахункового засобу та пломб, а не технічний стан. Натомість , п. 3.2. ПКЕЕ передбачає, що відповідальність за технічний стан засобів обліку несе та організація, на балансі якої вони перебувають або організація, яка здійснює їх експлуатацію на підставі відповідного договору, що має місце в даній справі.

При цьому, згідно з актом приймання-передачі, складеним на виконання п.2.2 договору дарування, обдарованому передавалась лише комірка з вимикачем, а спірний, лічильник було встановлено у комірці КСО-366 ТП-545 РУ-6 кВ при укладенні додаткової угоди Мд 21.03.2011 р. до договору про постачання електричної енергії від 27.05.2008 року у зв'язку з підключенням споживачем електроустановки виробничої бази та спортивного комплексу за адресою: м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, 12, 10, зазначений лічильник позивач на баланс відповідача не передавав.

Таким чином, за твердженням заявника, відповідачем було обґрунтовано виставлено позивачу як власнику розрахункового засобу обліку вимогу та рахунки на сплату спожитої електроенергії, що розрахована розрахунковим шляхом згідно з п. 6.21 ПКЕЕ.та умов договору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2014 року прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження та призначено її розгляд на 11.08.2014 року.

16.12.2014р. від відповідача надійшла заява (від 04.12.2014 року №196) з доданою до неї апеляційною скаргою (від 29.05.2014 р. №007-83/7038), копіями документів та матеріалів, в якій він зазначає, що 13.06.2014 року Донецьким апеляційним господарським судом порушено апеляційне провадження за його скаргою та призначено її до розгляду 11.08.2014 року. Проте, з липня 2014 року Донецький апеляційний господарський суд припинив розгляд справ, у зв"язку з чим рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року у справі № 908/803/14 не набрало чинності.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2015 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 26.01.2015 року на 15:00 год. та запропоновано сторонам надати апеляційному суду: усі матеріали та документи, що були подані сторонами у справі до суду першої інстанції та апеляційної інстанції, а також копії всіх процесуальних документів, які були отримано сторонами у справі під час розгляду даної справи судом першої інстанції та апеляційної інстанції; оригінали первинних документів - для огляду у судовому засіданні (їх належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи), оскільки матеріали справи до Харківського апеляційного господарського суду не надходили з Донецього апеляційного господарського суду.

15.01.2015 року позивач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №415 від 15.01.2015 року).

26.01.2015 року відповідач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду із супровідним листом (вх.1104 від 26.01.2015 року) надав належним чином завірені копії матеріалів справи, які надавалися суду першої інстанції, на 38 арк.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 16.02.2015 року на 12:30 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 року було задоволено клопотання представника позивача про його участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи № 908/803/14, яке відбудеться 16.02.2015 року о 12:30 год., у залі судового засідання № 131, в режимі відеоконференції в приміщенні господарському суду Запорізької області.

Представники сторін з"явились в судове засідання 16.02.2015 року до господарського суду Запорізької області та приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судових засіданнях 26.01.2015 року та 16.02.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні 16.02.2015 року проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що сам лише договір №730 від 27.05.2008р. не надає ВАТ «Запоріжжяобленерго» право донараховувати додатковий обсяг спожитої електроенергії в розумінні п.п.3.4., 6.21 ПКЕЕ., для цього потрібен акт, який фіксує невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку.

При цьому, постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/857/13-г встановлено, що акт від 10.08.2011р. складено з порушенням норм чинного законодавства і він є незаконним.

А тому, за твердженням позивача, акт від 10.08.2011р., на який посилається позивач, не може бути підставою для донарахування додаткового до показів приладу обліку обсягу спожитої електричної енергії.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із наданих сторонами копій матеріалів справи, 27.05.2008р. між ВАТ "Запоріжжяобленерго", постачальником ,та ВАТ "Трест "Запоріжалюмінбуд" (станом на час розгляду справи - ПАТ "Трест "Запоріжалюмінбуд"), споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії № 730, відповідно до умов якого відповідач постачає електричну енергію позивачу, а позивач оплачує відповідачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (розділ 1).

Розділом 2 договору встановлено, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та ПКЕЕ.

Згідно з п. 1.2 ПКЕЕ засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності.

За змістом абз. 1, 2 п. 3.4. ПКЕЕ якщо протягом 2 послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення середнього завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого ніж передбачений проектною документацією, вимогами Правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та/або технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму, то протягом наступного розрахункового періоду постачальник електричної енергії, електропередавальна організація або споживач має право звернутися до власника засобів обліку щодо приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку.

У разі звернення до власника засобів обліку споживача або електропередавальної організації, або постачальника електричної енергії щодо невідповідності обліку вимогам ПУЕ або технічним характеристикам заводу-виробника засобів обліку сторонами складається акт про невідповідність метрологічних характеристик, у якому, в тому числі, зазначається термін приведення засобів обліку їх власником за його рахунок у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку. У такому разі сторонами переглядається величина дозволеної потужності.

Відповідно до п. 6.21 ПКЕЕ у разі зниження споживачем протягом двох розрахункових періодів середньої фактичної величини споживання електричної потужності та/або обсягу споживання електричної енергії до рівня, який нижче мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку (а саме, значення обсягу електричної енергії, визначеного за показами засобів обліку менше значення обсягу електричної енергії, визначеного як добуток навантаження електроустановок на мінімально допустимому рівні завантаження схеми обліку на тривалість визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів протягом розрахункового періоду), електропередавальна організація (постачальник електричної енергії) має висунути вимогу до власника цих засобів обліку щодо приведення розрахункового обліку відповідно до вимог нормативно-технічних документів (якщо таке зниження споживання електричної потужності та/або обсягу споживання електричної енергії не передбачено проектними рішеннями).

До закінчення одного повного розрахункового періоду з дня надання такої вимоги вперше розрахунки за спожиту електричну енергію проводяться за показами встановлених засобів обліку. Після закінчення цього терміну та за умов, що розрахунковий облік належить споживачу та не був приведений у відповідність до вимог нормативно-технічних документів, обсяг спожитої електричної енергії розраховується, виходячи з навантаження електроустановок споживача на рівні мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку та визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів.

10.08.2011р. представником ВАТ "Запоріжжяобленерго" в присутності представника ПАТ "Трест "Запоріжалюмінбуд", за адресою: спорткомплекс по вул. Північне шосе, 10, було складено акт про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку.

Вказаним актом зафіксовано, що на протязі двох послідовних розрахункових періодів обсяг споживання електричної енергії по розрахунковому обліку спорткомплексу складає у 05.2011р. - 9720 кВт.г, у 06.2011р. - 7614 кВт.г, що є нижче мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку розрахованого згідно п. 6.21 Правил користування електричною енергією: 05 (травень) - 16019 кВт.г., 06 (червень) - 15503 кВт.г. В акті також зазначено, що згідно п. 3.4 ПКЕЕ споживачу в термін до 10.11.2011р. слід привести засоби обліку у відповідність до вимог технічних характеристик заводу-виробника (проектної документації, ПУЕ). У разі невиконання цієї вимоги у зазначений термін зазначена(ні) електроустановка(ки) згідно п.7.5.6 Правил буде(дуть) відключена(ні) без додаткового попередження від мереж живлення з 09-00 год. з 16.11.2011р. До приведення розрахункового обліку у відповідність до вимог нормативно-технічних документів, обсяг спожитої електричної енергії буде розраховуватися згідно п. 6.21 Правил.

Оскільки зазначені вимоги позивачем не були виконані, відповідач на підставі акту та керуючись п.6.21 ПКЕЕ здійснив донарахування позивачу додаткового обсягу спожитої за період з квітня по вересень 2012 року електроенергії 25761 кВт/год. - на суму 29175,16 грн. та за період з травня по серпень 2012р. електроенергії 28361 кВт/год - на суму 34609,59 грн.

Загальна сума здійсненого відповідачем донарахування додаткового обсягу спожитої електроенергії становить 63784,75 грн. Вказане підтверджується розрахунком зайво сплачених грошових коштів, що доданий до позовної заяви, актами про спожиту активну електроенергію за спірний період (копії яких містяться в матеріалах справи), виставленими відповідачем позивачу рахунками на оплату за спірний період.

Сума донарахованого додаткового обсягу спожитої електроенергії в розмірі 63784,75 грн. була сплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку, копії яких містяться в матеріалах справи, та незаперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 12.08.2013р. у справі № 908/857/13-г зазначено про те, що акт про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку від 10.08.2011р. не відповідає п.п. 3,4, 6.21 Правил, оскільки не містить конкретних посилань щодо того, у чому саме полягає невідповідність засобу обліку нормативно-технічним вимогам та яким саме способом, або що саме має вчинити позивач (яке порушення усунути), щоб задовольнити прагнення відповідача. У зв'язку з чим, вказаний акт не може бути підставою, в розумінні п.п. 3.4, 6.21 Правил, для донарахування додаткового до показів приладу обліку обсягу спожитої електричної енергії, виходячи з навантаження електроустановок споживача на рівні мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку та визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів.

А тому, за твердженням позивача зазначений акт не може бути підставою отримання відповідачем грошових коштів в сумі 63 784,75 гривень за додатково нараховані об'єми електроенергії позивачу в рамках договору №730 від 27.05.2008р.

Також, позивач вказує на те, що на момент складання вищевказаного акту прилад обліку електроенергії, щодо якого складено акт, вже перебував у власності ВАТ "Запоріжжяобленерго", у зв"язку з чим у позивача, який вже не був власником приладу обліку електроенергії, були відсутні підстави щодо виконання вимог, викладених в акті.

А тому, позивач стверджує, що ним було сплачено замість відповідача 63 784,75 гривень, у зв"язку із чим останній є таким, що зберіг кошти в зазначеній сумі без достатніх на це підстав, які відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, посилаючись на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, виходив з того, що постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/857/13-г встановлено, що акт від 10.08.2011р., складений в порядку п.п. 3.4., 6.21 ПКЕЕ, не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не містить конкретних посилань щодо того, у чому саме полягає невідповідність засобу обліку нормативно-технічним вимогам та яким саме способом або що саме має вчинити позивач (яке порушення усунути), щоб виконати вимоги відповідача.

А тому, за висновком господарського суду першої інстанції, акт від 10.08.2011р., на який посилається позивач, не може бути підставою для донарахування додаткового до показів приладу обліку обсягу спожитої електричної енергії.

Також місцевий господарський суд зазначив, що за договором дарування від 11.11.2010 № 20/10-108 ВАТ "Запоріжжяобленерго" придбав у позивача комірку КСО-366 з вимикачем навантаження, встановлених в РУ-0,4 кВ ТП-545. В даній комірці знаходиться також електролічильник.

При цьому, як вказував господарський суд першої інстанції, із змісту п. 3.3 ПКЕЕ відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком господарського суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Пунктом 1 статті 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергіії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі Договору.

Згідно з умовами п.14 Додатку №4 до договору у випадку зменшення протягом двох розрахункових періодів середньої фактичної величини споживання електричної енергії в точці розрахункового обліку споживача до рівня, який нижче мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку та у разі отримання споживачем вимоги постачальника електричної енергії щодо приведення розрахункових засобів обліку електроенергії, що знаходяться на балансі споживача, до вимог нормативно-технічних документів, розрахунки за спожиту електроенергію до закінчення одного повного розрахункового періоду після одержання такої вимоги вперше провадяться за приладами обліку, що встановлені в зазначеній точці.

Після закінчення цього терміну та за умови, що розрахунковий облік не був приведений у відповідність до вимог нормативно-технічних документів, Споживач розраховується за обсяг електричної енергії, який визначається, виходячи з навантаження електроустановок на рівні мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку та визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів (Додаток №7 до договору Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку).

Додатком №7 до договору Порядок визначення вартості обсягу електричної енергії в точці обліку передбачена формула розрахунку.

Таким чином, оскільки між позивачем та відповідачем існують договірні відносини щодо постачання електроенергії, то позивачу направлялися та були ним сплачені рахунки за період з квітня по вересень 2012 р. та з травня по серпень 2013 р. у розмірі 63 784,775 грн.,

Отже, за цими рахунками грошові кошти є сплатою вартості за обсяги спожитої електричної енергії відповідно до умов договору, тобто на відповідній правовій підставі.

Таким чином, місцевий гоподарський суд помилково застосував норму статті 1212 Цивільного кодексу України, яка регулює повернення безпідставно набутого або збереженого майна та дійшов хибного висновку про те, що грошові кошти у розмірі 63 784,55 гри. були набуті відповідачем як безпідставно збережені грошові кошти.

Окрім цього, господарський суд не надав всебічної та об"єктивної оцінки акту від 10.08.2011 р., а лише навів оцінку, яка була надана вказаному акту в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 12.08.2013р. у справі № 908/857/13-г, за позовом ПАТ "Трест Запоріжалюмінбуд" до ВАТ "Запоріжжяобленерго", про зобов"язання здійснити перерахунок за спожиту електричну енергію, про те, що акт від 10.08.2011 р. не може бути підставою для додаткового нарахування обсягу спожитої електричної енергії.

.Однак, відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Не потребують доведенню лише ті обставини, які зазначені у статті 35 ГПК України, серед яких преюдиціальні факти, до яких здійснена в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 12.08.2013р. у справі № 908/857/13-г оцінка акту від 10.08.2011р. не відноситься, зважаючи на таке.

Так, відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У абзаці 4 пункту 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом.

Таким чином здійснена в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 12.08.2013р. у справі № 908/857/13-г оцінка акту від 10.08.2011р. не може вважатися преюдиційним фактом при розгляді справи №908/803/14, а тому зазначений акт підлягає всебічній та об"єктивній оцінці судом.

При цьому, колегією суддів при дослідженні змісту акту про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку від 10.08.2011 р. встановлено, що складний акт чітко містить вимоги, що передбачені п. 3.4, 6.21 ПКЕЕ а саме: в акті встановлено позивачу вимогу щодо приведення засобів обліку відповідно до вимог технічних характеристик заводу-виробника з терміном виконання до 10.11.2011 р., у зв'язку з чим необхідно виконати такі заходи:

- виконати проект реконструкції розрахункового обліку;

- узгодити схему розрахункового обліку з відповідачем;

- виконати заміну приладів розрахункового обліку за узгодженням з відповідачем;

- визвати представника відповідача для прийняття розрахункового засобу обліку.

Отже, в акті зазначено, які саме вимоги були висунуті щодо засобу обліку та конкретні посилання щодо того, у чому саме полягає невідповідність засобу обліку. А тому акт цілком відповідає вимогам чинного законодавства України у сфері електроенергетики, зокрема п.3.4., 6.21. ПКЕЕ та умовам договору.

Таким чином, акт про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку від 10.08.2011 року є достатньою підставою для додаткового нарахування позивачу об'ємів електроенергії в рамках договору №730 від 27.05.2008 року.

Крім того, згідно з умовами договору дарування від 11.11.2010 р. № 20/10-108 ВАТ «Запоріжжяобленерго» придбав у позивача лише комірку КСО-3 66 з вимикачем навантаження, установлених в РУ-0,4 кВ ТП-545.

Так, згідно п. 1.3. договору дарування предметом дарування за цим договором є комірка КСО-3 66 з вимикачем навантаження, установлених в РУ-0,4 кВ ТП-545

Відповідності до п. 2.2 договору дарування передача предмета дарування здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі майна.

При цьому, відповідно до акту приймання-передачі від 30.12.2010 року згідно з договором дарування від 11.11.2010 року обдарованому передавалась лише вказана комірка з вимикачем. Електролічильник не дарувався позивачем та не приймався відповідачем.

Спірний же лічильник було встановлено у комірці КСО-366 ТП-545 РУ-6 кВ при укладенні додаткової угоди від 21.03.2011 р. до договору №730 про постачання електричної енергії від 27.05.2008 року у зв'язку з підключенням споживачем електроустановки виробничої бази та спортивного комплексу за адресою: м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, 12, 10, зазначений лічильник позивач на баланс відповідача не передавав.

Крім того, слід зазначити, що ПАТ "Трест Запоріжалюмінбуд" замовило звіт про незалежну оцінку ринкової вартості комірки КСО-366 з вимикачем навантаження, встановлених в РУ-0,6 кВ ТП-545 у ПП «Мост» (оцінювач Будько А.М. сертифікат №1669 від 27.05.2000 р.) для оформлення договору дарування, де у характеристиці об'єкта оцінювання зазначено лише комірку типу КСО-366-11066 з вимикачем навантаження типу ВНА-10/630. Таким чином, лічильник із власності позивача не вибував і відповідачем цілком обґрунтовано було виставлено позивачу як власнику розрахункового засобу обліку вимогу та рахунки на сплату спожитої електроенергії, що розрахована розрахунковим шляхом згідно з п. 6.21 ПКЕЕ.та умовами договору. Тобто, даний факт підтверджує, що вказаний лічильник встановлено після укладення договору дарування комірки КСО-366 з вимикачем навантаження.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким в позові слід відмовити.

Судові витрати в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.14 р. у справі № 908/803/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Трест "Запоріжалюмінбуд" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 3; ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ) 913,50 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.02.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.