УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.02.2015Справа № 910/3060/15-г

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

до Голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" Коновальчуку Андрію Сергійовичу та Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи"

про визнання грошових вимог 34 220 640,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" звернулось до Господарського суду міста Київа з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" та голови комісії з припинення товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" Коновальчука А. С. про зобов'язання визнати грошові вимоги в сумі 34 220 640,06 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Пунктом 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата з 01.01.2014р. становить 1218 грн.

За приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.).

Водночас, приписами п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ІV Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Проте, як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлена вимога про зобов'язання визнати грошові вимоги в сумі 34 220 640,06 грн.

Отже дана вимога є вимогою майнового характеру, оскільки підлягає вартісній оцінці, а відтак судовий збір справляється у розмірі, встановленому для розгляду у господарських судах спорів майнового характеру.

Однак, до позовної заяви в якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № 22078963 від 26.01.2015 на суму 1218,00 грн., тобто позивачем сплачено судовий збір за ставками для розгляду господарським судом спорів немайнового характеру, що суперечить зазначеним вище приписам.

Таким чином, необхідно доплатити судовий збір у сумі 71862,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної Інструкції для заповнення реквізиту № 40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту № 41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту № 51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Як вбачається з платіжного доручення № 22078963 від 26.01.2015, доданого до позової заяви в якості доказу сплати судового збору, останнє оформлено з порушенням вищевказанх вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як вбачається з наданого позивачем опису вкладення у цінний лист, позивачем на адресу відповідача надіслано позовну заяву з додатками, однак, які саме додатки долучені до позовної заяви - в описі вкладення не зазначено, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання на адресу відповідача всіх додатків до позовної заяви, які перераховані в ній.

Зазначена обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 ГПК України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідачі позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Відповідно до абзацу 7 п. 3.5. Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року № 9 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі, коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Зазначені обставини є підставою для повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду, згідно п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.А. Грєхова