РІШЕННЯ

"04" лютого 2015 р.Справа № 921/1428/14-г/14

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Прокурора м. Тернополя в інтересах держави, бул. Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000 в особі Міністерства аграрної політики та промисловості України, Українського державного фонду підтримки фермерського господарства, О.Теліги, 8, кім.58А,59, м. Київ 1, Київська область, 04112 в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, вул. Кн. Острозького, 14, м.Тернопіль, 46000

до Фермерського господарства "Кадуб", с.Сновидів, Бучацький район, Тернопільська область, 48455

про стягнення заборгованості в сумі 10 000,00 грн.

за участю представників сторін:

прокуратури: Ковальчук О.Р., довіреність № 05/1/2-16вих.15 від14.01.2015р.

позивача: Баран В.С., довіреність № 231 від 29.10.2014р.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 81-1 господарського процесуального кодексу України, технічна фіксація (звукозапис) судового засідання не здійснювалася за відсутності відповідних клопотань представників позивача та прокуратури.

Суть справи: До господарського суду Тернопільської області звернувся прокурор м. Тернополя в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та промисловості України, Українського державного фонду підтримки фермерського господарства в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств із позовом до фермерського господарства"Кадуб" про стягнення заборгованості в сумі 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, що заявлені прокурором, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань щодо своєчасного повернення коштів, які були надані йому, як фінансова підтримка фермерському господарству згідно умов договору № 2 від 02.09.2010р.

У процесі вирішення спору розгляд справи відкладався, з викладених в ухвалі від 16.01.2015р. підстав. Втім, відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, причин не явки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. При цьому, про час, дату та місце справи підприємство повідомлялось в порядку ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Зокрема, вищезазначена ухвала суду ним отримана 30.01.2015р., що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Згідно із п.3.9.2 зазначеної вище постанови Пленуму ВГСУ, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, зважаючи що явка представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою, справа розглядається за правилами ст.75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, пояснення представника позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст.20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Враховуючи, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції з реалізації державної політики з підтримки селянських (фермерських) господарств, майно Фонду є Державною власністю, видатки на забезпечення функціонування фонду регіональних відділень здійснюються за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, а неповернення наданих господарствам фінансових допомог завдає шкоди інтересам держави, прокурор правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Поряд з цим, ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Із змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи частини 1 статті 174 ГК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.09.2010р. між Тернопільським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та фермерським господарством "Кадуб" укладено договір № 2 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству.

За умовами досягнутих домовленостей, позивач зобов'язався надати фінансову підтримку на поворотній основі фермерському господарству в сумі 47 000 грн., а відповідач взяв на себе зобов'язання використати фінансову допомогу за цільовим призначенням та повернути її у визначений угодою строк (п. 1 договору).

За змістом пунктів 3.1.2. та 3.4.2 укладеного правочину, Тернопільське відділення УДФПФГ має право вимоги, а фермерське господарство обов'язок щодо повернення фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі згідно з графіком: до 15.09.2011р. в сумі 5 000 грн., до 15.09.2012р. в сумі 10 000 грн., до 15.09.2013р. в сумі 10 000 грн., до 15.09.2014р. в сумі 10 000 грн., до 15.09.2015р. в сумі 12 000 грн.

В той же час, згідно пункту 3.1.3, Тернопільське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств має право вимагати для забезпечення договору про надання фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі до його укладення підтвердження гарантій повернення коштів (договір застави).

Об'єктом застави сторони визначили зернозбиральний комбайн DJON DEER 1072, 184 року випуску, реєстраційний номер 31894 АА, оціночна вартість 133 586,78 грн.

Разом з тим, фінансова підтримка (допомога) надається фермерському господарству "Кадуб" терміном до 02.09.2015р. (п.4.1. договору).

У відповідності до п. 7.1, 7.2 даний договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін, діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки (допомоги) та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених даним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

Як випливає з матеріалів справи, між учасниками даного спору виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою мають ознаки договору позики, згідно якого та в силу ст. 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Передбачені п. 1 договору № 2 від 02.09.2010р. зобов'язання щодо надання кредиту Тернопільським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств виконано у повному обсязі, про що свідчить копія платіжного доручення № 128 від 02.09.2010р. про перерахування на рахунок суб'єкта господарювання коштів в сумі 47 000 грн.

Натомість, обов'язок щодо повернення позики до 15.09.2014р. в сумі 10 000 грн. позичальником не виконано. Доказів на підтвердження протилежного, зокрема погашення боргу станом на час вирішення спору в суді, відповідачем не подано, а судом не здобуто.

Таким чином, за фермерським господарством рахується заборгованість по отриманій фінансовій допомозі у розмірі 10 000 грн., яка і є предметом даного судового розгляду.

За правилами, що викладені у ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Водночас, частиною 3 ст. 1049 цього ж нормативного акту, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи викладене, суд констатує, що відповідач свої договірні зобов'язання щодо повернення фінансової допомоги (позики) в сумі 10 000 грн. не виконав, а відтак заявлена до стягнення сума заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 49 ГПК України передбачено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету.

Згідно. Які містяться у п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI до осіб, звільнених від сплати судового збору відносяться органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до ст. 4 вищевказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.).

Приймаючи до уваги, що прокурор звернувся до господарського суду 16.12.2014р., судовий збір у розмірі 1 827 грн. покладається на відповідача та стягується у дохід Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 1, 2, 20, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Кадуб", с. Сновидів, Бучацький район, Тернопільська область, 48455 (ідентифікаційний код 31877963) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Кн. Острозького, 14, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 14033150) заборгованість в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на рахунок УДКСУ м. Тернопіль. Код 37977726, банк ГУ ДКСУ в Тернопільській області, МФО 838012, р/р 0002.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Кадуб", 48430, с. Кадуб Бучацького району (ідентифікаційний код 25348906) в дохід Державного бюджету України - 1 827 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору на рахунок 3002 у ГУ ДКСУ у Тернопільській області, одержувач УДКСУ м. Тернопіль, код класифікації доходів бюджету 22030001, , МФО 838012.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Суддя О.В. Руденко

Повний текст рішення

складено 06.02.2015р.