ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.02.15р. Справа № 1/5005/7999/2011

Суддя Рудь І.А., розглянувши скаргу № б/н від 02.12.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 77" на дії Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-Групп", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 77", м. Гола Пристань Херсонської області

про стягнення 62 488 грн. 00 коп.

Представники:

від позивача (стягувача): не з'явився;

від відповідача (скаржника): Шпак В.І., дов. № 22/юр від 14.04.14р.;

від ВДВС: Хоменко Д.Ю., дов. № 2568 від 04.02.15р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 27.07.2011р., по справі № 1/5005/7999/2011 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-Групп" задоволені, стягнуто з відповідача 62 488 грн. 00 коп. помилково перерахованих коштів, 624 грн. 88 коп. витрат по сплаті держмита, 236 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 12.08.2011р. видано наказ.

04.12.14р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 77" звернулось до суду зі скаргою про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління Соловей О.О. та зобов'язання державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління Соловей О.О.: надіслати виконавчий документ голові ліквідаційної комісії боржника, зняти арешт з майна боржника, скасувати розшук майна боржника та на підставі п. 7 ч. 1. ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження" закінчити спірне виконавче провадження.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що постанову від 21.03.14р. про відкриття виконавчого провадження № 42597472 він не отримував, про існування вказаного виконавчого провадження дізнався лише у листопаді 2014р. У зв'язку із прийняттям єдиним учасником Товариства рішення від 06.08.14р. № 07/14 про припинення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельне управління № 77" шляхом його ліквідації, скаржник 19.11.14р. направив на адресу Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ заяву № 19/11-14-6 від 19.11.14р. в порядку ст. 67 Закону України „Про виконавче провадження", проте жодних дій ВДВС не вчинило, а боржник не отримав жодної відповіді на своє звернення.

Представник ВДВС надав пояснення на скаргу, в яких вказує про недопущення порушень з боку державного виконавця під час виконання спірного виконавчого документу, на підтвердження чого надав докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.14р. на адресу боржника, зазначену у судовому наказі та відповідь від 03.12.14р. № 32531/18 про відмову в задоволенні заяви ТОВ „Будівельне управління № 77" від 19.11.14р. № 19/11-14-6. Одночасно, зазначив, що посилання скаржника на п. 7 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження" є безпідставним, оскільки даним пунктом передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом, але судових рішень на підтвердження банкрутства ТОВ „Будівельне управління № 77" на адресу ВДВС не надходило. Крім того, до вказаної заяви боржник не надав жодного доказу на підтвердження ліквідації підприємства за рішенням учасників. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Позивач явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника стягувача, оскільки про час та місце розгляду скарги останній повідомлений належним чином.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та ВДВС, господарський суд вважає, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 77" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За умовами ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено обов'язки та права державних виконавців.

За приписами вищевказаної статті, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 21.03.2014р. відкрито виконавче провадження № 45597472 з примусового виконання наказу господарського суду від 12.08.2011р. № 1/5005/7999/2011 про стягнення з ТОВ „Будівельне управління № 77" на користь ТОВ „Транс-Сервіс-Груп" залишку боргу в розмірі 38 282 грн. 32 коп.

25.03.14р. супровідним листом від 21.03.14р. № 8535/08 копія вказаної постанови направлена на адресу боржника, зазначену в судовому наказі, а саме: м. Дніпропетровськ, вул. Чичерина, 21/76 (а.с. 68, 108).

19.11.14р. ТОВ „Будівельне управління № 77" звернулося до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою № № 19/11-14-6 від 19.11.14р., в якій, посилаючись на частини 2, 3 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", просило ВДВС виконати вимоги зазначеної норми та направити на адресу ліквідатора виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження № 45597472 стосовно підприємства боржника.

Заява мотивована тим, що відповідно до частин 2, 3 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії ( ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з тексту зазначеної заяви, на підтвердження викладених в ній вимог, боржником до заяви додані копія ухвали господарського суду м. Києва від 25.12.2013р. у справі № 3/76-35/334, копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2014р. у справі № 3/76-35/334, роздруковані відомості з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ТОВ „БУ № 77", заява про направлення кореспонденції за відповідною адресою від 19.11.2014р. № 19011/3-6, копія довіреності на представника боржника (а.с. 49).

Згідно листа від 03.12.14р. № 32531/18 Красногвардійский ВДВС Дніпропетровського МУЮ у відповідь на звернення ТОВ „Будівельне управління № 77" зазначає про відсутність підстав для закриття спірного виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, оскільки боржником не надано жодного підтверджуючого документу щодо ліквідації останнього за рішенням власників, а пунктом 7 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження" передбачене закінчення виконавчого провадження у разі визнання боржника банкрутом, на підтвердження чого у державного виконавця також відсутні відповідні докази (а.с. 69).

Так, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі ліквідації юридичної особи.

Як вбачається з наданого скаржником рішення № 07/14 від 06.08.2014р., єдиним учасником ТОВ „Будівельне управління № 77" Ключко О.В. прийнято рішення про припинення діяльності Товариства шляхом його ліквідації та призначено ліквідатором Товариства Ключко О.В.

Наведе підтверджується також даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (спеціальний витяг № 199955365 від 22.01.15р.), до якого 21.08.2014р. внесені відомості про перебування ТОВ „Будівельне управління № 77" в стані припинення за рішенням засновників.

Господарський суд зазначає, що у випадку ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, з початку відправляють виконавчі документи відповідно до вимог частини 2 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" ліквідаційній комісії і лише після отримання нею документів на підставі пункту 3 частини 3 статті 49 даного Закону державні виконавці закінчують виконавче провадження. В цьому випадку виконавчі документи не направляються відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" до суду або іншого органу, адже вони до закінчення виконавчого провадження, відповідно до частини 2, 3 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", повинні знаходитись в ліквідаційній комісії підприємства, яка згідно зі статтями 60, 61 Господарського кодексу України, статтями 104, 105, 110, 111, 112 Цивільного кодексу України повинна здійснювати ліквідацію суб'єкта господарювання.

Згідно зі статтею 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб -засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Частиною 1 статті 59 Господарського кодексу України передбачено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Відповідно до статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Частиною 3 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 01.11.2011р. станом на час видачі виконавчого документу судом) виконавче провадження підлягає закінченню у разі передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи.

Одночасно, господарський суд не вбачає в оскаржуваних діях державного виконавця порушень чинного законодавства, оскільки ліквідатором ТОВ „Будівельне управління № 77" при зверненні до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою в порядку ст. 67 Закону України „Про виконавче провадження", не надано належних доказів на підтвердження ліквідації підприємства боржника за рішенням власника, а саме: довідки державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, належним чином засвідченої копії рішення № 07/14 від 06.08.2014р. тощо, в той час як додана до заяви роздруківка з сайту ДП „Інформаційно-ресурсний центр" таким доказом не являється. Водночас жодним нормативно-правовим документом не передбачений обов'язок державного виконавця перевіряти достовірність наданої боржником інформації шляхом здійснення витягів з ЄДР.

Згідно із ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За встановлених обставин, суд вважає дії державного виконавця під час виконання спірного виконавчого документу законними, у зв'язку із чим не знаходить підстав для задоволення скарги ТОВ „Будівельне управління № 77" та приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

На підставі вищезазначеного, керуючись Законом України „Про виконавче провадження", ст.ст. 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги № б/н від 02.12.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 77" відмовити.

Суддя І.А. Рудь