ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.2015 Справа № 907/685/14

За позовом ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ

До відповідача ТОВ ВТП "Гофротара-Закарпаття", с. Павшино Мукачівського району

про стягнення заборгованості на суму 693312,71 грн.

Головуючий Суддя О. С. Йосипчук

За участю представників сторін:

від позивача - Томаш М. Ю., представник по довіреності від 23.12.2014р. № 23-12/14-77

від відповідача - не з"явився

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ заявлено позов до ТОВ ВТП "Гофротара-Закарпаття", с. Павшино Мукачівського району про стягнення заборгованості на суму 693312,71 грн.

Предметом даного позову є вимога позивача стягнути з відповідача суму 693312,71 грн. заборгованості, яка виникла в результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань, згідно з договором фінансового лізингу №LC4050-07/10 від 02.08.2010р.

Позивач стверджує, що у відповідності до вказаного договору фінансового лізингу відповідач отримав у тимчасове володіння та користування за відповідну плату майно (лінію для виробництва 3-х шарового гофрокартону), однак в порушення вимог цього договору не сплачував лізингових платежів за користування предметом лізингу.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за невиконання взятих на себе за цим договором зобов'язань, яку позивач просить стягнути з ТОВ ВТП "Гофротара-Закарпаття" на загальну суму 693312,71грн.

Представник відповідача у засідання суду не з'явився незважаючи на те, що судовою ухвалою у цій справі від 29.01.2015р. явка уповноважених представників сторін в судове засідання визнана обов'язковою.

Натомість, до господарського суду надійшло письмове клопотання відповідача ТОВ ВТП "Гофротара-Закарпаття" про відкладення розгляду справи на інший день у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання його представника через зайнятість в іншому судовому процесі, а також для надання можливості врегулювати спір в добровільному порядку (зареєстроване канцелярією господарського суду 10.02.2015р. за вх.№ 02.5.1.14/1695/15).

Як вбачається зі змісту ст.69 ГПК України, строк вирішення спору не може перевищувати двох місяців з дня олержання позовної заяви. Вийняток з цього правила становить право суду продовжити розгляд спору на 15 днів за клопотанням сторони спору, яким відповідач вже скористався. Упродовж всього строку розгляду спору у суді (11.07.2014р.-10.02.2015р.) відповідач не скористався своїм правом надати документально підтверджені та нормативно обгрунтовані пояснення по суті позовних вимог (ст.75 ГПК України).

Тому, зважаючи на вищеприведене, означене клопотання відповідача з огляду на вищеприведене залишено судом без задоволення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Суд

ВСТАНОВИВ :

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ та відповідачем ТОВ ВТП "Гофротара-Закарпаття", с. Павшино Мукачівського району було укладено договір фінансового лізингу №LC4050-07/10 від 02.08.2010р. з додатками № 1, № 2 та № 4, згідно з п. 1.1 якого позивач (Лізингодавець) зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначена у Специфікації (додаток №2 до договору), а саме: лінію для виробництва 3-х шарового гофрокартону моделі WJ100-1400-В-1, серійний номер: 1764, 2008року випуску, у кількості 1 одиниці, загальною вартістю 1352010,94 грн., а відповідач (Лізингоодержувач) зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов цього договору позивач передав відповідачу предмет лізингу - лінію для виробництва 3-х шарового гофрокартону, що підтверджується актом прийому-передачі предмета лізингу від 02.08.2010р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання по вказаному вище договору фінансового лізингу №LC4050-07/10 від 02.08.2010р. та передав відповідачу предмет лізингу, а відповідач прийняв зазначене майно, що підтверджується матеріалами справи.

Обов'язок відповідача сплачувати лізингові платежі за отримане майно у тимчасове користування передбачений умовами Договору, зокрема згідно з приписами п. п. 1.1 та 4.1 цього договору лізингоодержувач зобов'язується сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Порядок нарахування та сплати відповідачем зазначених лізингових платежів визначений розділом 4 вказаного Договору фінансового лізингу та Загальними умовами фінансового лізингу (Додаток № 4 до договору фінансового лізингу №LC4050-07/10 від 02.08.2010р.).

Так, у відповідності до п. 5 Загальних умов фінансового лізингу відповідач (Лізингоодержувач) зобов"язується сплачувати лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку позивача (Лізингодавця), направленого на вказану в Договорі електронну адресу відповідача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати вказаний рахунок самостійно. В цьому випадку Лізингоодержувач зобовязаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця.

Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок Лізингодавця.

Позивач зазначає, що відповідач із заявами або листами про неотримання рахунків на оплату лізингових платежів до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" не звертався.

Отже, відповідно до умов Договору фінансового лізингу позивач виставив для оплати відповідачу рахунки про сплату лізингових платежів за користування майном, переданим у лізинг, за період з 01.06.2013р. по 02.06.2014р. на загальну суму 693312,71 грн., що містяться у матеріалах справи.

Однак, в супереч вимогам закону та умовам вказаного Договору, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання в частині оплати лізингових платежів, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 693312,71грн.

Факт несплати відповідачем лізингових платежів за період з 01.06.2013р. по 02.06.2014р. підтверджується матеріалами справи, а саме: договором фінансового лізингу, графіком розрахунку заборгованості (Додаток № 1 до договору фінансового лізингу), рахунками-фактурами за вказаний період, та відповідачем не спростований належними письмовими доказами.

Відповідач заперечує наявність підстав для позовних вимог щодо нього (клопотання від 10.02.2015р. б/н), однак письмових доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надав.

З умов зазначеного договору вбачається, що за своєю правовою природою він є договором лізингу.

Статтею 806 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 Кодексу та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Фінансовий лізинг означає операцію з купівлі-продажу предмета лізингу лізингодавцем безпосередньо у продавця/лізингоодержувача, та подальша передача предмета лізингу лізингоодержувачу в користування на строк ( який у будь-якому випадку не повинен бути менше 1 календарного року) та на умовах, погоджених у договорі фінансового лізингу, з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу у власність згідно з цим або окремо укладеним сторонами договором купівлі-продажу, якщо це необхідно, після закінчення строку лізингу та після виконання лізингоодержувачем всіх своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. ст. 526,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Порушення цього припису наділяє кредитора правом захищати свої майнові права у судовому порядку.

Згідно з ч. 1. ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України господарське зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Отже, враховуючи, що терміни сплати лізингових платежів, обумовлені сторонами в договорі фінансового лізингу минули, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу по цих платежах на суму 693312,71грн. слід визнати підставними.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати суд покладає на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, ст. ст. 82- 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з ТОВ ВТП „Гофротара-Закарпаття" ( Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павлино, вул. Волошина, 8, ) на користь ТОВ „Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, проспект Московський, 9, корпус 5, ) суму 693312,71 грн. боргу за договором фінансового лізингу №LC4050-07/10 від 02.08.2010р. та суму 13866,26 грн. на відшкодування судових витрат.

Наказ видати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2015р.

Суддя Йосипчук О. С.