РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/1563/15-г
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євросоя", м. Київ
доПриватного акціонерного товариства "Київмлин", м. Київ
простягнення заборгованості 81634,44 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: Люлька І.В. (довіреність 10/15 від 12.01.2015р.)
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросоя " (надалі - ТОВ "Євросоя") звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Київмлин" (надалі - ПрАТ "Київмлин") про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 80000,00 грн., 1235,00 грн. - пені та 3% річних у розмірі 399,44 грн.

Ухвалою від 29.01.2015р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/1563/15-г.

10.02.2015р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від позивача надійшли документи для залучення до матеріалів справи.

11.02.2015р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач не заперечує щодо отримання продукції, однак зазначає, що станом на 11.02.2015р. виконав зобов'язання щодо оплати продукції, а також подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав, з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/1563/15-г.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

28.11.2014р. між ТОВ "Євросоя" (продавець) та ПрАТ "Київмлин" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №184/п (надалі - Договір), згідно із п.п.1.2.-1.5 якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити зерно пшениці 2,3 класу, жита прод.- надалі товар; загальною кількістю: пшениця 2кл. - 200,00 тонн, пшениця 3кл. - 200,00 тонн, пшениця 4-6кл. - 200,00 тонн.; орієнтовною вартістю всієї партії зерна: 1656000 гривень, в т.ч. ПДВ - 20% - 276000 гривень.

Відповідно до п. 1.6. договору остаточна ціна, кількість та терміни поставки на кожну партію визначатимуться додатковою угодою сторін, яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 2.1. договору номенклатура і кількість товару визначаються у видаткових накладних на відпуск товару.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що термін поставки: до 31.12.2014 року у відповідності з додатковими угодами.

За змістом п. 4.3. договору термін та порядок оплати: на протязі 5 банківських днів по факту поставки зерна на ПрАТ "Київмлин". У разі досягнення згоди сторін, можлива попередня оплата за умови виставлення «продавцем» рахунку та надання податкової накладної..

У випадку порушення умов вказаних в п. 4.3. договору «Покупець» сплачує «Продавцю» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний банківський день прострочення від вартості неоплаченої партії зерна (п. 5.3. договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання і діє до « 31» грудня 2014 року (п. 6.1. договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, на виконання умов договору, 28.11.2014р. сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до умов якої встановлено ціни на зерно, що поставляється: пшениця 3кл. обсягом поставки 42,39 тонн, загальною вартістю 2830,00 грн. Термін дії даної угоди встановлюється з 28 листопада 2014р. і діє по 7 грудня 2014р. Оплата на протязі 15 банківських днів з моменту поставки.

На виконання умов додаткової угоди №1 до договору від 28.11.2014р., позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 119963,70 грн., що підтверджується видатковою накладною №64 від 28.11.2014р. та товарно-транспортною накладною №111 від 28.11.2014р. (належним чином засвідчені позивачем копії, яких знаходяться в матеріалах справи, а оригінали досліджено у судовому засіданні), які підписано представниками позивача та відповідача та скріплено печатками.

У п. 4 додаткової угоди №1 до договору сторони погодили, що оплата на протязі 15 банківських днів з моменту поставки.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов п. 4 додаткової угоди №1 до договору та вимог ст. 530 ЦК України, відповідач повинен був оплатити вказану накладну в строк до 05.12.2014р. на суму на суму 119963,70 грн.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за договором №184/п від 28.11.2014р. зобов'язання виконав не в повному обсязі, товар у визначений договором строк оплатив лише на суму 39963,70 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку за період з 12.12.2014р. по 20.01.2015р.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, судом встановлено, що після порушення провадження у справі №910/1563/15-г, ПрАТ "Київмлин" повністю оплачено основну заборгованість за договором, а саме: 20000,00 грн. сплачено за платіжним дорученням №185 від 29.01.2015р., 20000,00 грн. сплачено за платіжним дорученням №211 від 03.02.2015р., 40000,00 грн. сплачено за платіжним дорученням №109 від 04.02.2015р., що складає разом 80000,00 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Також судом враховано роз'яснення, викладене у абз. 3 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 N 18, в якому зазначено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на час винесення рішення у даній справі стягнення суми основного боргу у розмірі 80000,00 грн. позивачем не оспорюється, отже провадження у справі за даною вимогою підлягає припиненню на п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Одночасно, позивачем заявлено до стягнення пені у розмірі 1235,00 грн.

Як встановлено судом, в п. 5.3. договору у випадку неповної оплати за поставлену партію товару «Покупець» сплачує «Продавцю» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний банківський день прострочення від вартості неоплаченої партії зерна.

Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок пені позивачем виконано за період з 08.12.2014р. по 20.01.2015р.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

Встановлено, що відповідач мав оплатити за накладною №64 від 28.11.2014р. на суму 119963,70 грн. в строк до 05.12.2014р., а отже пеня нараховується з 06.12.2014 р.

Разом з тим, позивачем здійснено нарахування пені за період з 08.12.2014р. по 20.01.2015р., що є правом ТОВ "Євросоя", як особи, права якої порушені.

Згідно розрахунку суду розмір пені за період заявлений позивачем становить 3544,87 грн., а саме:

- на суму 119963,70 грн. - розмір пені з 08.12.2014р. по 11.12.2014р. становить 369,49 грн.

- на суму 100000,00 грн. (часткова оплата 12.12.2014р.) - розмір пені з 12.12.2014р. по 19.01.2015р. становить 2991,30 грн.

- на суму 80000,00 грн. (часткова оплата 20.01.2015р.) - розмір пені з 20.01.2015р. по 22.01.2015р. становить 184,08 грн.

При цьому позивачем до стягнення заявлено пеню у розмірі 1235,00 грн. З урахуванням того, що ТОВ "Євросоя" заявлено до стягнення суму пені у значно меншому розмірі ніж визначено законом, а суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог тому судом задовольняється вимога щодо стягнення пені у розмірі 1235,00 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 399,44 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних:

за період з 06.12.2014р. по 11.12.2014р. 119963,70 х 3 х 6: 365 : 100 = 59,16 грн.

за період з 12.12.2014р. по 19.01.2015р. 100000,00 х 3 х 39 : 365 : 100 = 320,55 грн.

за період з 20.01.2015р. по 22.01.2015р. 80000,00 х 3 х 3 : 365 : 100 = 19,73 грн.

Отже, згідно розрахунку суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 399,44 грн. у такому розмірі, як і заявлено позивачем.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, господарський суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 80000,00 грн. підлягає припиненню на п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а в частині стягнення пені у розмірі 1235,00 грн. та 3% у розмірі 399,44 грн. підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне:

Частиною 3 ст. 83 ГПК України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В обгрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилається на те, що спільним рішенням Київської міської державної адміністрації та Київського міського територіального відділення Анимонопольного комітету України від 18.01.2005р. за №38/2/2р «Про запровадження державного регулювання цін та тарифів на продукцію та послуги монопольних утворень», розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.01.2005р. за №39 «Про визначення методів та термінів державного регулювання цін та тарифів на продукцію та послуги монопольних утворень» позивачу встановлено метод державного регулювання цін і тарифів на продукцію, який полягав у декларуванні Головному управлінню з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оптово-відпускних цін на продукти переробки зерна (борошно). ПрАТ "Київмлин" було задекларовано оптово-відпускні ціни на продукти переробки зерна (борошно) за період з 01.08.206р. по 18.07.2008р. Оскільки такі ціни не відповідали економічно обґрунтованим витратам на виробництво борошна, у відповідача виникли збитки, що в свою чергу призвело до вимивання обігових коштів.

Разом з тим, клопотання судом не приймається до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного належного доказу тяжкого фінансового становища та доказів виникнення збитків, що в свою чергу не звільняє відповідача від встановленої законом та договором відповідальності та не дає можливості оцінити чи є даний випадок винятковим.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи інтереси обох сторін, суд не знаходить обєктивних обставин, які б підтверджували виключність випадку, передбаченого ст. 83 ГПК України, для зменшення розміру штрафних санкцій.

У задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відмовляється.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, у разі закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у вирішенні питань розподілу судових витрат необхідно мати на увазі, що за змістом п. 5 ч. 1 ст. 7Закону України "Про судовий збір" припинення провадження у справі тягне за собою повернення сплачених сум судового збору.

З урахуванням того, що погашення заборгованості у розмірі 80000,00 грн. здійснено відповідачем після звернення позивача до суду з позовом, то судові витрати за подачу позову в цій частині покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросоя" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київмлин" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, б. 83, ідентифікаційний код 30523267) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросоя" (03680, м. Київ, вул. Козацька, б. 120/4, ідентифікаційний код 39379581) пеню у розмірі 1235 (одна тисяча двісті тридцять п'ять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 399 (триста дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Провадження у справі № 910/1563/15-г в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 80000,00 (вісімдесят тисяч) грн. основного боргу припинити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 16.02.2015р.

Суддя В.В. Князьков