ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2015 р.Справа № 916/2972/14

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Буряченко А.М. (довіреність б/н від 20.01.2015р.);

Від відповідача: Михайлик М.С. (довіреність б/н від 28.01.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРК" до відповідача DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI. про стягнення 53924,5 доларів США (що еквівалентно 628172,22грн.), -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.07.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРК" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI. про стягнення 53924,5 доларів США (що еквівалентно 628172,22грн.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.07.2014 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 21.01.2015р. о 10:00 та зобов'язано позивача судове доручення про вручення документів відповідачу DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI., адресоване компетентному органу Республіки Турція, оформити із урахуванням ухвали, зобов'язати позивача надати господарському суду три примірники належним чином оформленого та засвідченого перекладу на англійську мову позовної заяви і додатків до неї, платіжних доручень; три примірники англійською мовою нотаріально засвідченого перекладу цієї ухвали; три примірники прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів; зобов'язати направити ухвалу та її переклад, позовну заяву з додатками та її переклад, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів на адресу запитуваного органу, докази про направлення надати до суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.07.2014р. на виконання вимог ст. 125 Господарського процесуального кодексу України та конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р., провадження у справі зупинено до 21.01.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2015р. провадження у справі поновлено.

04.02.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

17.04.2014 р. між DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI. (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРК" (надалі - покупець) було укладено договір купілвлі-продажу № 1-04/2014 (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти у власність від Продавця товар, визначений у пункті 1.2.цього Договору. Відповідно до п. Під терміном «Товар» в цьому Договорі слід розуміти текстильні вироби (жіночий, чоловічий, дитячий одяг). Кількісні та якісні характеристики текстильних виробів визначені в Специфікаціях 1-5, які є невід'ємною частиною цього Договору (Додаток № 1-5).

Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару здійснюється на умовах DAP (Delivered at Place) Odessa Ukraine. Інкотермс 2010 (Правил ІСС для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі). Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженими представниками сторін акта прийому-передачі товару після представлення товару в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до розвантаження, в узгодженому місці призначення в узгоджену дату або період.

Відповідно до п. 4.1.1. договору продавець зобов'язаний відповідно до умов цього договору надати покупцю товар, товаросупровідні документи та будь-які інші докази відповідності товару умовам цього договору.

Відповідно до п. 4.2.1. договору покупець зобов'язаний оплатити ціну товару у розмірі та в строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.1.2. договору продавець здійснює підготовку товару, визначеного в пункті 1.2.1 цього договору, до транспортування, а також укладення договору перевезення із перевізником тільки після отримання від покупця першого траншу оплати, визначеного в п. 5.2.1. договору. Текстильні вироби, визначені у п. 1.2.1. цього договору повинні бути надані в розпорядження покупця у строк не пізніше 30 днів з моменту отримання другого траншу оплати, визначеного в п. 5.2.2. договору.

За умовами п.п. 5.2.1, 5.2.2. договору покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар за таким графіком: 1. Перший транш в сумі 53924,50 дол. США, не пізніше 01.05.2014р.; 2. Другий транш у сумі 53924,50 дол. США не пізніше 15.05.2014р.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору Ціна на товар визначається у доларах США із урахування умов DAP. Валютою платежу є долар США. Загальна сума товару за договором становить 107849 доларів США.

Згідно умов п. 6.4. договору оплата здійснюється у формі передплати за графіком, визначеним у п. 5.2. договору.

За умовами п. 7.1.1 договору сума, що сплачується покупцем відповідно до п. 5.2.1. договору, а саме 53924,50 дол. США, перераховується покупцем продавцю у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до умов п. 10.4. договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від виконання контракту, повинна відшкодувати іншій стороні збитки та штрафні санкції відповідно до норм діючого законодавства, та:

- при відмові продавця від виконання обов'язків по контракту отримана сума повертається покупцю, а також він сплачує штрафні санкції;

- при порушенні покупцем пункту 5.2.2. контракту вважається, що він відмовився від придбання товару та зобов'язується сплатити продавцю штрафні санкції.

Згідно п. 11.1. договору у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору сторона несе відповідальність, визначену договором та чинним в Україні законодавством.

За умовами п. 11.6. договору якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, такий спір підлягає передачі на розгляд та остаточне рішення до господарського суду Одеської області.

Відповідно до п. 12.5. договору якщо у зв'язку із форс-мажорними обставинами та (або) їх наслідками, за які жодна із сторін не відповідає, виконання цього договору є остаточно неможливим, то цей договір вважається припиненим з моменту виникнення неможливості виконання цього договору.

Настання форс-мажору та його природа мають бути підтверджені письмовим свідоцтвом, виданим Торгово-промисловою палатою України (п. 12.6. договору).

Відповідно до п. 13.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1. договору та продовжується в будь-якому випадку до виконання сторонами всіх обов'язків за цим договором.

Проте як зазначає позивач у позовній заяві, відповідно до ст.5 договору продаж товару та його поставка здійснювалась на умовах передплати. На виконання п.5.2.1. Договору Покупець сплатив аванс в розмірі 53 924.50 доларів США, що на момент підготовки позову складає 628172,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5 від 28 квітня 2014р. На підставі п. 12.5 Договору, у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин (громадські хвилювання, прояви тероризму тощо), та у відповідності до ст. 652 ЦК України, в зв'язку зі суттєвою зміною обставин (закриття ринків продажу продукції в окуповані території та території де проводяться АТО), Покупець звернувся до Продавця з вимогою про розірвання Договору та повернення сплаченого авансу (лист №11/06-14 від 11 червня 2014р додається.)

В свою чергу Продавець Листом від 30 червня 2014 року повідомив Покупця, що відмовляється повернути суму попередньої оплати, оскільки ця сума є задатком та при розірванні договору не підлягає поверненню, а також наголосив, що готовий виконати зобов'язання, передбачені спірним Договором.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково чи повністю оплатити товар до його передачі (попередня оплата), покупець повинен провести сплату у строки встановлені в договорі.

Таким чином, на думку позивача, сплачена Покупцем спірна сума коштів не може вважатися завдатком у розумінні ст.ст.570.571 ЦК України та п.5.2. Договору а, навпаки, є попередньою оплатою у вигляді авансу (ч.2ст.570 ЦК України), яка підлягає поверненню Покупцю в силу вимог ч.2 ст.693 ЦК України.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 53924,5 доларів США (що еквівалентно 628172,22грн.)

04.02.2015 р. у судовому засіданні представником відповідача надано усні заперечення на позовну заяву відповідно до яких, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог ТОВ „ДРК" відмовити повністю.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі договору купівлі-продажу № 1-04/2014 від 17.04.2014 р. укладеного між ТОВ „ДРК" та ПП DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами п. 4.1.1. договору продавець зобов'язаний відповідно до умов цього договору надати покупцю товар, товаросупровідні документи та будь-які інші докази відповідності товару умовам цього договору. Відповідно до п. 4.2.1. договору покупець зобов'язаний оплатити ціну товару у розмірі та в строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.1.2. договору продавець здійснює підготовку товару, визначеного в пункті 1.2.1 цього договору, до транспортування, а також укладення договору перевезення із перевізником тільки після отримання від покупця першого траншу оплати, визначеного в п. 5.2.1. договору. Текстильні вироби, визначені у п. 1.2.1. цього договору повинні бути надані в розпорядження покупця у строк не пізніше 30 днів з моменту отримання другого траншу оплати, визначеного в п. 5.2.2. договору. За умовами п.п. 5.2.1, 5.2.2. договору покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар за таким графіком: 1. Перший транш в сумі 53924,50 дол. США, не пізніше 01.05.2014р.; 2. Другий транш у сумі 53924,50 дол. США не пізніше 15.05.2014р.

З вищезазначених норм вбачається, що оплата за поставлений товар здійснюється наступним графіком: 1. Перший транш в сумі 53924,50 дол. США, не пізніше 01.05.2014р.; 2. Другий транш у сумі 53924,50 дол. США не пізніше 15.05.2014р..

На виконання вимог договору позивачем 28.04.2014р. сплачено перший транш у розмірі 53924,50 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням № 5 від 28.04.2014р. Проте, на виконання п. 5.2.2. договору другий транш у сумі 53924,50 дол. США сплачено не було.

На підставі п. 12.5 договору, у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин та у відповідності до ст. 652 ЦК України, в зв'язку зі суттєвою зміною обставин, позивач звернувся до відповідача з листом з вимогою про розірвання договору та повернення сплаченого авансу. Відповідно до п. 12.6 договору настання форс-мажору та його природа мають бути підтверджені письмовим свідоцтвом, виданим Торгово-промисловою палатою України. Позивачем, в порушення вимог п. 12.6. договору письмового свідоцтва надано не було.

Однак продавець листом від 30.06.2014р. повідомив позивача, що відмовляється повернути суму попередньої оплати, оскільки ця сума є задатком та при розірванні договору не підлягає поверненню, а також наголосив, що готовий виконати зобов'язання, передбачені договором, про що не заперечував і у судовому засіданні.

Твердження позивача про те, що сплачена сума коштів не може вважатися завдатком у розумінні ст.ст. 570, 571 ЦК України та п. 5.2. договору, а навпаки, є попередньою оплатою у вигляді авансу, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

При дослідженні судом матеріалів справи №916/2972/14 було встановлено, що п. 7.1.1. договору (п. 7.1.1. „Сума, що сплачується покупцем відповідно до п. 5.2.1. договору, а саме 53924,50 дол. США, перераховується покупцем продавцю у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання") є повністю тотожнім нормам ст. 570 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРК" до відповідача DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI. про стягнення 53924,5 доларів США (що еквівалентно 628172,22грн.) - повністю.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст. 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРК" до відповідача DARKMEN TEKSTIL TUR.INS.SAN.VE DIS TIC.LTD.STI. про стягнення 53924,5 доларів США (що еквівалентно 628172,22грн.) - відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 09 лютого 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев