УХВАЛА

21.01.2015, Справа № 910/22707/14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; вул. Курська, 13, м. Київ, 03049)

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777"

(вул. Івана Кудрі, 12, оф.5, м. Київ, 01042)

2. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛАФОРТ"

(вул. Довнар-Запольського, 9/10, м. Київ, 04050)

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 78 443,41 грн.

Суддя Селівон А.М.

представники сторін:

від позивача: Майструк Є.С.- представник, довіреність № 3363/18 від 23.12.2013;

від відповідача: Корнійчук А.Г., довіреність № 13 від 03.11.2014,

від відповідача 2: не з"явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 78443,41 грн та 1827,00 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що виплативши відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 0001а/12к-05 від 03.01.2012 страхувальнику страхове відшкодування в сумі 78 443,41 грн він набув згідно ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" право регресної вимоги про стягнення виплаченого страхового відшкодування до відповідача у справі як особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2014 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/22707/14, розгляд справи призначено на 06.11.2014 р..

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.11.14 р. та 25.11.14 р. розгляд справи відкладався на 25.11.14 р. та 18.12.14 р. відповідно.

На підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.12.14 р. до 23.12.14 р..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.14 р. за ініціативою суду до участі у справі було залучено іншого відповідача (відповідач-2) - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЛАФОРТ» та призначено розгляд справи на 21.01.15 р..

В судове засідання 21.01.15 р. з'явились уповноважені представники позивача та відповідача 1.

Представник відповідача 2 в судове засідання 21.01.15 р. не з'явився.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.14 р., яка направлялась на адресу відповідача 2: вул. Довнар - Запольського, 9/10, м. Київ, 04050, повернута відділенням поштового зв'язку неврученою адресату через вибуття останнього із вказаної адреси.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача 2 позивачу невідомі.

При цьому суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) передбачено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та п.3.9.1 Постанови № 18 суд вважає, що відповідач 2 повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Про поважні причини неявки уповноваженого представника відповідача 2 в судове засідання 21.01.15 р. суд не повідомлено.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача 2 на час проведення судового засідання до суду не надходило.

В судовому засіданні 21.01.15 р. представником відповідача 1 було подано клопотання про призначення судово-технічної експертизи б/н від 22.12.2014 р., в якому представник відповідача 1 просить суд призначити по справі судово-технічну експертизу та доручити її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а також поставити на вирішення судово-технічної експертизи наступні запитання:

1. Які саме пошкодження виникли у автомобіля «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 4 квітня 2013 року?

2. Чи перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 4 квітня 2013 року пошкоджені деталі, вузли та агрегати про які вказує оцінювач Коринський Є.Ю?

3. Яка дійсна вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 4 квітня 2013 року, з урахуванням зносу та без такого врахування?

В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача 1 посилається на наявність пошкоджень транспортного засобу «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ, які не пов'язані із фактом ДТП, свідчать про умисне пошкодження власником вказаного транспортного засобу та призвели до завищення розміру виплаченого позивачем розміру страхового відшкодування.

Також представник відповідача 1 просить включити вартість судово-технічної експертизи до складу судових витрат, а оплату вартості судово-технічної експертизи визначити відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про призначення судово-технічної експертизи б/н від 22.12.14 р. долучено судом до матеріалів справи.

Від представника позивача в судовому засіданні 21.01.15 р. надійшло письмове клопотання б/н від 21.01.14 р., в якому представник позивача просить суд поставити на вирішення судово-технічної експертизи наступні запитання:

1. Який розмір матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, без врахування зносу завданої шкоди?

2. Яка ринкова вартість транспортного засобу «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ на момент дорожньо-транспортної пригоди?

Клопотання про призначення судово-технічної експертизи б/н від 22.12.14 р. було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.01.15 р. представники позивача та відповідача 1 підтримали клопотання про призначення експертизи.

Вищий господарський суд України у п.2 Постанови пленуму № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до ст.41 Господарсько-процесуального кодексу України судова експертиза призначається при вирішенні питань, які потребують спеціальних знань.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про судову експертизу" особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи виникла необхідність для роз'яснення питань, які потребують спеціальних знань, для повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору, а саме для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування щодо встановлення розміру завданих в результаті ДТП пошкоджень транспортного засобу та спричиненого в їх результаті матеріального збитку, суд доходить висновку про задоволення клопотання представника відповідача 1 та необхідність призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручити Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Коло запитань, які необхідно поставити експертам, надані позивачем та відповідачем 1, відповідачем 2 питання не надавались.

Формулюючи питання, які передаються на вирішення експертизи, суд дослідив перелік питань, які поставлені позивачем та відповідачем 1 у відповідних клопотаннях та остаточно визначив коло питань, що передаються на вирішення судової експертизи, з урахуванням предмета доказування у даній справі.

Враховуючи те, що відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона,суд вважає за необхідне покласти витрати по оплаті експертизи на відповідача 1 як на сторону, яка заявила відповідне клопотання.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Зважаючи на той факт, що для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, в зв'язку з чим у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії, суд дійшов висновку про достатність підстав для застосування до спірних правовідносин інституту зупинення провадження у справі, оскільки його застосування за змістом ст. 79 Господарського процесуального кодексу України обумовлюється, зокрема, призначенням господарським судом судової експертизи.

Приймаючи до уваги призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, до отримання результатів експертизи провадження у справі підлягає зупиненню на підставі п.1 ч.2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 41, п.1 ч. 2 ст. 77, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Які саме пошкодження виникли у автомобіля «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 4 квітня 2013 року?

- Чи перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 4 квітня 2013 року, пошкоджені деталі, вузли та агрегати, про які вказує оцінювач Коринський Є.Ю?

- Яка дійсна вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 4 квітня 2013 року, з урахуванням зносу та без такого врахування?

- Яка ринкова вартість транспортного засобу «Scania» д.н.з. АА 65-30 ІВ на момент дорожньо-транспортної пригоди?

2. Справу Господарського суду міста Києва № 910/22707/14 у кількості 1 (одного) тому направити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

3. Зобов'язати сторони представити в розпорядження експертів, на їх вимогу, оригінали документів, необхідних для проведення експертизи.

4. Витрати по оплаті експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокар-777", зобов'язавши оплатити рахунок за проведення експертизи, виставлений експертною установою і надати суду докази такої оплати.

5. Попередити експерта, який безпосередньо проводитиме судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

6. Повідомити експерта про те, що відповідно до ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин.

7. Провадження у справі № 910/22707/14 зупинити до отримання результатів експертизи.

Суддя А.М. Селівон