РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/16313/14

За позовом Топчій Людмили Володимирівни

до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Укртранс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ»

про визнання частково недійсним статуту товариства

Головуючий суддя Домнічева І.О.

Суддя Ващенко Т.М.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: представник Мазуренко С.С. (довіреність № 55 від 15.01.2015)

Від відповідача: не з'явились

Від третьої особи: представник Олексін С.С. (довіреність № 25/63-4 від 17.12.2014)

Обставини справи:

Топчій Людмила Володимирівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Укртранс» про визнання недійсними пункту 8.2.3 в частині «Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають у статутному фонді Компанії більш як 60 % голосів; пункту 8.3.2 «Спостережна рада обирається Загальними зборами акціонерів із числа акціонерів компанії»; пункту 8.3.5 «Спостережна рада» в частині - надає повноваження правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100 000 гривень».

Позовну заяву обґрунтовано тим, що оспорювані положення статуту прийняті з порушенням законодавства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.08.2014 порушено провадження у справі №910/16313/14 та призначено справу до розгляду на 09.09.2014.

09.09.2014 Позивач через відділ діловодства суду подав заяву про зміну (доповнення) підстав позову та уточнення позовних вимог, в якій просив суд визнати недійсними пункт 8.2.3 в частині «Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають у статутному фонді Компанії більш як 60 % голосів; пункт 8.3.1 «Спостережна рада представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює»; пункт 8.3.2 «Спостережна рада обирається Загальними зборами акціонерів із числа акціонерів компанії»; пункт 8.3.5 «Спостережна рада» в частині - надає повноваження правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100 000 гривень».

Розглянувши заяву Позивача про зміну підстав позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 право Позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Оскільки заява про зміну підстав позову подана до початку розгляду справи по суті та з дотриманням вимог ст.ст. 54, 57 ГПК України, вона приймається судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представника Відповідача та невиконанням ним вимог суду, розгляд справи відкладено до 25.09.2014.

Розпорядженням В. о. Голови господарського суду міста Києва від 25.09.2014 у зв'язку з перебуванням судді Домнічевої І.О. у відпустці, справу передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2014 справу призначено до розгляду на 14.10.2014.

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 02.10.2014 у зв'язку з виходом з відпустки справу передано для розгляду судді Домнічевій І.О.

10.10.2014 від Позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про зміну (доповнення) підстав позову та збільшення позовних вимог.

Відповідно до поданої заяви Позивач просить суд витребувати у Відповідача реєстр власників іменних цінних паперів за 2002 рік, 2007 рік, 2008 рік, Протокол Загальних зборів акціонерів № 15 від 11.04.2008, Протокол № 8 від 21.02.2002 ВАТ «АК «Укртранс», журнали реєстрації на загальних зборах акціонерів за 2002 рік, 2007 рік, 2008 рік, засвідчені копії статутних документів та визнати недійсними пункти Статуту Відкритого акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (в редакції 2008 року затвердженим протоколом №15 від 11.04.2008 загальних зборів акціонерів ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс»), а саме: - Визнати недійсними пункти 8.3.1. «Спостережна рада» представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює та регулює діяльність Правління Компанії з метою захисту інтересів акціонерів; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на укладання договорів щодо розпорядження майном Компанії (необоротні активи), укладання кредитних договорів, договорів застави майна, оренди чи інший вид користування незалежно від його вартості; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень.

Визнати недійсними пункти Статуту Відкритого акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (в редакції 2007 року затвердженим протоколом №14 від 18.05.2007 загальних зборів акціонерів ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс»), а саме: Визнати недійсними пункти 8.3.1. «Спостережна рада» представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює та регулює діяльність Правління Компанії з метою захисту інтересів акціонерів; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на укладання договорів щодо розпорядження майном Компанії (необоротні активи), укладання кредитних договорів, договорів застави майна, оренди чи інший вид користування незалежно від його вартості; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень;

Визнати недійсними пункти Статуту Відкритого акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (в редакції 2003 року затвердженим протоколом № 9 від 27.12.2002 загальних зборів акціонерів ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс»), а саме: - Визнати недійсними пункти 8.3.1. «Спостережна рада» представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює та регулює діяльність Правління Компанії з метою захисту інтересів акціонерів; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на укладання договорів щодо розпорядження майном Компанії (необоротні активи), укладання кредитних договорів, договорів застави майна, оренди чи інший вид користування незалежно від його вартості; - Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - надає повноваження Правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень;

Визнати недійсними пункти Статуту Відкритого акціонерного товариства обільна компанія «Укртранс» (в редакції 2002 року затвердженим протоколом № 8 від 21.02.2002 загальних зборів акціонерів ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс»), а саме: Визнати недійсними пункти 8.3.5. «Спостережна рада» в частині - затверджує за поданням Правління Компанії, рішення по проведенню операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 500 тисяч гривень; - Визнати недійсними пункти 8.4.4 «Правління компанії» - приймає рішення щодо проведенню операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 500 тисяч гривень.

Розглянувши подану Позивачем заяву, суд зазначає наступне:

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача, стосовно якої Позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою Позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи, що вищезазначені дії Позивача суперечать вимогам ст. 22 ГПК України, суд відмовляє у її задоволенні, приєднавши подану заяву до матеріалів справи.

Позивач, при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

У судовому засіданні 14.10.2014 представник Відповідача подав документи на виконання вимог ухвали суду та через відділ діловодства Господарського суду міста Києва письмовий відзив на позов, в якому проти позову заперечував.

У судовому засіданні з 14.10.2014 до 21.10.2014 на підставі ч.3 ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2014 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представників сторін розгляд справи відкладено до 25.11.2014.

27.10.2014 Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про залучення до участі в справі на підставі ст. 27 ГПК України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача. В обґрунтування поданої заяви, ПАТ «АКБ «Київ» зазначило про те, що прийняття рішення у даній справі може вплинути на його права та обов'язки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2014 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» та відкладено розгляд справи на 16.12.2014.

В судовому засіданні 16.12.2014 суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 16.12.2014 призначено колегіальний розгляд справи № 910/16313/14 в наступному складі суду: Головуючий суддя: Домнічева І.О., суддя Ващенко Т.М. та суддя Трофименко Т.Ю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.12.2014 справу № 910/16313/14 на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України прийнято до провадження колегією суддів у наступному складі суду: Головуючий суддя: Домнічева І.О., суддя Ващенко Т.М. та суддя Трофименко Т.Ю. та призначено розгляд справи на 15.01.2015.

13.01.2015 представник Третьої особи подав заяву про винесення окремої ухвали, в якій просив суд зобов'язати Позивача надіслати Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Київ» копію позовної заяви з доданими до неї документами у даній справі.

Крім того, аналогічну за змістом заяву про зобов'язання Позивача надіслати Третій особі копію позовної заяви з доданими до неї документами подано через канцелярію суду 21.01.2015.

Розглянувши подані заяви, суд відмовив у їх задоволенні, оскільки Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», як учасник судового процесу у відповідності до ст. 22 ГПК України не позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи та знімати копії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2015 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представника Відповідача розгляд справи відкладено до 05.02.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представника Відповідача розгляд справи відкладено до 05.02.2015.

В судовому засіданні 05.02.2015 представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

У судове засідання 05.02.2015 представник Відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа у письмових поясненнях, поданих 27.01.2015 проти позову заперечувала, зазначаючи про те, що відсутність положення про спостережну раду не може бути підставою для твердження про те, що діяльність спостережної ради не врегульована, оскільки спостережна рада в своїй діяльності керується Законом України «Про господарські товариства», Цивільним кодексом України та статутом ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», оскільки положення статуту дублюють і розкривають суть повноважень спостережної ради.

Судом у відповідності з вимогами статті 811 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Топчій Людмила Володимирівна станом на 23.04.2014 за даними загального реєстру акціонерів Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» є акціонером та власником 315 штук простих іменних акцій Відповідача, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою № 296 від 18.07.2014 за підписом голови правління Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс».

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2002 року відбулись загальні збори акціонерів ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» (правонаступником якого є Відповідач), оформлені протоколом № 9. На вказаних зборах були присутні 54 акціонери з загальною кількістю - 63, 2 % голосів.

Згідно з протоколом № 9 від 27.12.2002 на загальних зборах були прийняті рішення по 4 питаннях порядку денного, в тому числі: 1. Про перевибори складу Спостережної ради; 2. Про перевибори складу Ревізійної комісії; 3. Затвердження змін та доповнень до статуту Компанії; 4. Про стан та заходи по погашенню кредиторської заборгованості.

В свою чергу, по питанню № 1 вирішили обрати Спостережну раду в кількості трьох осіб та по питанню № 3 було прийнято рішення про затвердження змін та доповнень (додаток № 1) до статуту Відповідача, затвердженого загальними зборами акціонерів 21.02.2002. Вирішено правлінню Відповідача провести реєстрацію нової редакції статуту з затвердженими змінами та доповненнями у встановленому порядку.

15.01.2003 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією зареєстровано статут Відкритого акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» за № 1143 у новій редакції.

За твердженням Позивача зміни та доповнення до статуту Відповідача зокрема, пункти 8.2.3 в частині «Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають у статутному фонді Компанії більш як 60 % голосів; пункт 8.3.1 «Спостережна рада представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює»; пункт 8.3.2 «Спостережна рада обирається Загальними зборами акціонерів із числа акціонерів компанії»; пункт 8.3.5 «Спостережна рада» в частині - надає повноваження правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100 000 гривень», оскільки обрання та надання спостережній раді повноважень загальних зборів товариства та надання повноважень голові правління суперечать вимогам законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовий статус і діяльність господарських товариств регулюються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, Законом України "Про господарські товариства".

Як визначено ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту.

Статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Статут не є одностороннім правочином, оскільки затверджується (змінюється) загальними зборами учасників (засновників, акціонерів), які не є ні суб'єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є статут і договором, тому що затверджується (змінюється) не за домовленістю всіх учасників (засновників, акціонерів) товариства, а більшістю голосів акціонерів чи простою більшістю голосів учасників товариства (статті 42, 59 Закону України «Про господарські товариства»).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про господарські товариства» органи управління товариством та їх посадові особи» управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства. Посадовими особами органів управління товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії, а у товариствах, де створена наглядова рада товариства, - голова та члени ради наглядової ради товариства.

Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів визначає Закон України «Про господарські товариства», згідно зі ст. 41 якого вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери, незалежно від кількості та виду цій, власниками яких вони є.

Також ст. 159 Цивільного кодексу України встановлено, що вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів. У загальних зборах мають право брати участь усі його акціонери незалежно від кількості і виду акцій, що їм належать.

Згідно п. 2 ст. 159 ЦК України встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належать: внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу; обрання членів наглядової ради, а також утворення і відкликання вииконавчого та інших органів товариства; затвердження річної фінансової звітності, розподіл прибутку і збитків товариства; рішення про ліквідацію товариства, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Згідно статуту Відповідача (в редакції від 15.01.2003) вищим органом Компанії є Загальні збори акціонерів (п.8.2.1).

Відповідно до п. 8.2.2 статуту правомочність Загальних зборів та прийняття ними рішень, порядок та термін їх скликання визначаються відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту.

Відповідно до п. 8.2.3 Статуту ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» до компетенції вищого органу компанії відносяться обрання та відкликання спостережної ради та ревізійної комісії Компанії.

Як зазначалося раніше, на Загальних зборах акціонерів, що відбулися 27.12.2002 вирішено обрати Спостережну раду в кількості трьох осіб, Позивач стверджує, що оскаржувані положення статуту призводять до безпідставного набуття різного обсягу прав членами ради, що дає можливість її членам, що мають більше голосів (акцій) прийняти відповідні рішення на свою користь, не враховуючи інтереси інших членів та порушуючи при цьому їх права.

Означене твердження Позивача не приймається судом до уваги, оскільки згідно п. 8.3.2 статуту Спостережна рада обирається загальними зборами акціонерів із числа акціонерів компанії у складі трьох осіб.

Відповідно до п. 13 положення про спостережну раду затвердженого постановою КМУ № 556 від 19.07.1993 «Засідання спостережної ради проводяться не рідше одного разу на квартал і вважаються правомочними, якщо на них присутні 2/3 її членів. Рішення спостережної ради приймаються більшістю голосів. У разі розподілу голосів порівну голос голови є вирішальним.»

Таким чином, будь-яких переваг члени Спостережної ради не мають, оскільки голосують виходячи з принципу, що кожному члену спостережної ради належить один голос незалежно від наявності акцій товариства.

Твердження Позивача з приводу того, що п. 8.3.5. статуту (в редакції від 2003 року) в частині - Спостережна рада не мала права надавати повноваження правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 гривень не відповідають дійсності, оскільки згідно зазначеного пункту статуту, Спостережна рада має такі повноваження: - надає повноваження Правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень;

Таким чином, відповідно до положень статуту, Спостережна рада мала право надавати повноваження правлінню на підставі пункту 8.3.5. статуту в редакції від 2003 року.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про господарські товариства" рішення загальних зборів акціонерів приймаються більшістю у 3/4 голосів акціонерів, які беруть участь у зборах, з питань зміна статуту товариства;

Позивач стверджує, що виконання Спостережною радою функцій контролю за діяльністю виконавчого органу суперечить компетенції спостережної ради, передбаченої ст. 160 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦК України в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства.»

Отже, виконання функцій контролю за діяльністю виконавчого органу покладено на спостережну раду і такі функції належать до компетенції спостережної ради.

Таким чином, Позивачем не доведено того, яким конкретно вимогам законодавства не відповідають спірні пункти статуту, оскільки відсутність положення про Спостережну раду не може бути підставою для твердження, що діяльність спостережної ради не врегульована, тому що Спостережна рада в своїй діяльності керується Законом України «Про господарські товариства», Цивільним кодексом України і статутом Відповідача.

Нормами ст. 1 ГПК України надано право підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним особам звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Таким чином, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права - це результат протиправних дій, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Невизнання цивільного права - це дії носіїв пасивного цивільного обов'язку, які полягають у запереченні цивільного права уповноваженої особи, внаслідок чого остання повністю або частково позбавляється можливості реалізувати своє право. Несприятливий наслідок може мати як при абсолютному, так і при відносному цивільному правовідношенні.

Оспорювання цивільного права - це такий стан цивільного правовідношення, при якому між його учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності у них суб'єктивного права, а також щодо приналежності такого права певній особі. Оспорюване цивільне право ще не порушене, але виникає невизначеність у праві, що зумовлює неможливість його повного або часткового використання.

При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

У п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.08 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів зазначено, що суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача".

В даному випадку, Позивачем не доведено обставин невідповідності нової редакції Статуту Товариства вимогам чинного законодавства, а також порушення, у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовні вимоги Топчій Людмили Володимирівни задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.02.2015р.

Головуючий суддя І.О. Домнічева

Суддя Т.М.Ващенко

Суддя Т.Ю. Трофименко