РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/27394/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Терра Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Прінт"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Дмітрішин Д. М. (представник за довіреністю);

від відповідача: Серебрякова М.М. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 05 лютого 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

08 грудня 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" (надалі - позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 04.12.2014/9-вих від 04.12.2014 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Прінт" (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором № КЛ/12/02-5 від 26.03.2012 року в сумі 220 497,40 грн. з них: строкова заборгованість за кредитом - 89 000,00 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч гривень), прострочена заборгованість за кредитом - 120 525,88 грн. (сто двадцять тисяч п'ятсот двадцять п'ять гривень 88 копійок), пеня за прострочення повернення кредиту - 3 516,57 грн. (три тисячі п'ятсот шістнадцять гривень 57 копійок), 3% річних, індексу інфляції за прострочення сплати кредиту - 4 784,95 грн. (чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 95 копійок) та штраф - 2 670,00 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Позичальник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № КЛ/12/02-5 від 26.03.2012 року, виконання якого забезпечене договором застави № З/12/02-5 від 26.03.2012 року, зокрема, у визначені відповідним кредитним договором строки кредит не повернув, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем та нараховані за неповернення кредиту санкції за вказаним правочином.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 року (суддя Котков О.В) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/27394/14, розгляд справи призначено на 20.01.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року розгляд справи, у зв'язку з неявкою представників відповідача, було відкладено до 05.02.2015 року.

20.01.2015 року через канцелярію до суду представником Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" подану письмову заяву про залучення правонаступника позивача у справі - Публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк", в додаток до якої долучено: статут Публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк", рішення акціонера Публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк" та акту приймання-передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" від 22.12.2014 року.

Дослідивши подане на розгляд суду відповідне клопотання, суд відмічає слідуюче.

Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Пунктом 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" дано роз'яснення, що статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України).

Таким чином, господарський суд вважає за необхідне замінити позивача у справі на його процесуального правонаступника в порядку ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ТЕРРА БАНК" (надалі - Банк або Кредитор) та Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Прінт" (далі - Позичальник або Боржник) було укладено кредитний договір № КЛ/12/02-5 (копія договору міститься в справі, по тексту - Договір або Кредитний договір), згідно з п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених Договором Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію (далі - кредит або кредитна лінія) з загальним лімітом в сумі 2 350 000,00 грн. (два мільйони триста п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в пункті 1.3 договору, в розмірі 23,5 (двадцять три цілих п'ять десятих) % річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом.

На підставі Кредитного договору позивач відкрив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 688 102,31 грн. в межах якої надав відповідачу кредити на поповнення обігових коштів.

У п. 1.3 Кредитного договору встановлено, що кредитна лінія відкривається з 26.03.2012 року по 30.12.2012 року і Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в строки (терміни) - по 26.12.2014 року - зміни за п. 3. Додатку № 3 до Договору).

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п. 1.1. договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, в дату, визначену банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати надання кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому надано кредит, включно, та надалі за період з останнього робочого дня місяця, попередньої звітному, по день, що передує останньому робочому дню звітного місяця, а при погашенні кредиту - по день, що передує дню погашення кредиту. В грудні місяці у зв'язку з завершенням календарного року проценти нараховуються по 31 грудня включно.

У відповідності до п. 3.4 Кредитного договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту на рахунок № 6714, відкритий в ПАТ "ТЕРРА БАНК", код Банку 380601.

Пунктом 3.6 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 33,5% річних (проценти за понадстрокове користування кредитом). Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті строки/терміни, передбачені договором (проценти за понадстрокове користування кредитом), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту договору. Проценти за понадстрокове користування кредитом нараховуються банком щомісячно в дату, визначену банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Проценти нараховуються за період з дати виникнення простроченої заборгованості по кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з дня, в якому здійснювалось нарахування процентів в минулому місяці, по день, що передує дню нарахування процентів в поточному місяці, включно та з дня попереднього нарахування до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення. Сплата процентів за понадстрокове користування кредитом здійснюється в порядку та в терміни, зазначені у п. 3.4 цього договору.

Згідно п.п. 5.2.1, 5.2.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язується: використовувати кредит за цільовим призначенням і, у встановлені п. 1.3 цього договору строки, повернути отримані в межах кредитної лінії суми кредиту; своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

За до п. 5.3.4 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, та/або суми неустойки, передбачених цим договором, у разі настання будь-якого або всіх, передбачених п. 5.3.4. Кредитного договору випадків, зокрема: не виконання позичальником у строк своїх зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або по сплаті комісійної винагороди та/або інших зобов'язань по сплаті грошових коштів, передбачених цим договором.

Кредитним договором також встановлено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійних винагород позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення (п. 6.3. кредитного договору). Крім того, у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання по поверненню банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за понадстрокове користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу (п. 6.2. кредитного договору). Також за кожний випадок невиконання зобов'язань, передбачених п. 5.2. кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 0,5 % від суми кредитної лінії (п. 6.5. Кредитного договору).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 688 102,31 грн. на поповнення обігових коштів строком до 26.12.2014р. зі щомісячною сплатою 26% річних за користування кредитом. Однак, в порушення умов Договору та норм чинного законодавства України, Позичальник не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по Кредитному договору, у зв'язку з чим у останнього станом на 03.12.2014р. утворилась заборгованість за Кредитним договором в загальній сумі 220 497,40 грн. з яких: 120 525,88 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 89 000,00 грн. строкова заборгованість за кредитом, 3 516,57 грн. пеня за прострочення повернення кредиту та 4 784,95 грн. 3% річних втрати від інфляції в зв'язку з простроченням сплати кредиту та 2 670,00 грн. штрафу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладений договір, який за своєю правовою природою є кредитним договором, а тому саме умови укладеного сторонами Кредитного договору та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І розділу III ЦК України, регулюють права та обов'язки сторін, що виникають при одержанні та поверненні кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що в порушення умов п. 3.4 Кредитного договору, відповідач не виконав зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту згідно Графіку зменшення ліміту кредитування.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За п. 5.3.4 Кредитного договору банк (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідача) (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, та/або суми неустойки, передбачених цим договором, зокрема, у разі не виконання позичальником у строк своїх зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом.

Таким чином, порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасної повернення кредиту, надає позивачу право вимагати від відповідача сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, та/або суми неустойки, передбачених договором.

Станом на час вирішення спору по суті в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не залучені до матеріалів справи, незважаючи на звернення Банком до Боржника з вимогою № 10.11.2014/20-Вих від 0.11.2014р. «Про дострокове виконання зобов'язань», доказів на підтвердження погашення відповідачем 120 525,88 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 89 000,00 грн. строкової заборгованості за кредитом, 3 516,57 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 4 784,95 грн. 3% річних втрат від інфляції в зв'язку з простроченням сплати кредиту та 2 670,00 грн. штрафу (вимога в справі).

Розрахунок вищенаведених сум заборгованості по поверненню кредиту за Договором, доданий позивачем до позовної заяви, визнається судом обґрунтованим.

Також суд відмічає, що Кредитним договором встановлено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійних винагород позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення (п. 6.3. кредитного договору). Крім того, у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання по поверненню банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за понадстрокове користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів (п. 6.2. кредитного договору). Також за кожний випадок невиконання зобов'язань, передбачених п. 5.2. кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 0,5 % від суми кредитної лінії (п. 6.5. кредитного договору).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи встановлений судом факт порушення строків повернення кредиту за Кредитним договором, а також умови пунктів 6.2, 6.3, 6.5 Кредитного договору та положення наведених правових норм, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 120 525,88 грн. простроченої заборгованість за кредитом, 89 000,00 грн. строкової заборгованості за кредитом, 3 516,57 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 4 784,95 грн. 3% річних втрат від інфляції в зв'язку з простроченням сплати кредиту та 2 670,00 грн. штрафу є доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу господарських витрат по справі № 910/27394/14.

Згідно із пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи наведені норми, з відповідача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 4 409,95 грн.

Керуючись ст.ст. 25, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Здійснити процесуальне правонаступництво позивача у справі № 910/27394/14 - Публічного акціонерного товариства "Терра Банк", замінивши його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Перехідний банк "Кристалбанк".

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Прінт" (ідентифікаційний код 34478103, адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 26), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк" (ідентифікаційний код 39544699, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: строкова заборгованість за кредитом - 89 000,00 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч гривень), прострочена заборгованість за кредитом - 120 525,88 грн. (сто двадцять тисяч п'ятсот двадцять п'ять гривень 88 копійок), пеня за прострочення повернення кредиту - 3 516,57 грн. (три тисячі п'ятсот шістнадцять гривень 57 копійок), 3% річних, індексу інфляції за прострочення сплати кредиту - 4 784,95 грн. (чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 95 копійок) та штраф - 2 670,00 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят гривень). Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Прінт" (ідентифікаційний код 34478103, адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 26), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, до Державного бюджету України (одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), , МФО 820019, р/р 3001, код платежу 22030001) грошові кошти - 4 409,95 грн. (чотири тисячі чотириста дев'ять гривень 95 копійок) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.02.2015р.

Суддя О.В. Котков