Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

24 лютого 2015 року справа №927/174/15

За позовом: приватного підприємства „Фонтекс-Агро", вул. Ціолковського, 30, м. Чернігів, 14001,
до відповідача: приватного сільськогосподарського підприємства „Олександрівське", вул. Молодіжна, 1, с. Олександрівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15444,
про стягнення 92196,52 грн.
Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: Борода А.В., довіреність б/н від 20.02.2015 року,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством „Фон текс-Агро" подано позов до приватного сільськогосподарського підприємства „Олександрівське" про стягнення 92196,52 грн., з яких: 77284,00 грн. основного боргу по оплаті переданого товару відповідно до умов договору №273 від 04.08.2014 року, 7669,11 грн. пені, 882,94 грн. 3% річних та 6360,47 грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач заяв, клопотань та відзиву на позов не надіслав; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, правом на приймання участі у господарських засіданнях, на подання відзиву на позов, заяв, клопотань, на подачу доказів та іншими правами.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, суд вважає за можливе, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглянути справу у відсутність представника відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2014 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки паливно-мастильних матеріалів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити поставлені паливно-мастильні матеріали, в тому числі масла автомобільні (надалі іменуються „ПММ").

Згідно п. 1.2 договору асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у специфікації, яка є Додатком №1 до цього договору (надалі іменується „специфікація").

Пунктом 1.3 договору передбачено, що право власності на ПММ, вказані у специфікації, виникає у покупця з моменту отримання ПММ покупцем відповідно до умов цього договору.

Згідно п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору кількість та ціна поставленого товару (окремої партії) визначається відповідно видаткової накладної.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту відвантаження (зливу) постачальником товару до резервуарів покупця, з оформленням та підписанням сторонами відповідної видаткової документації (п. 2.8 договору).

Оплата товару здійснюється покупцем на умовах 100% передоплати, отримання якої постачальником є умовою для здійснення останнім поставки товару відповідно до даного договору (п. 3.4 договору).

Згідно п. 3.5 договору за окремою домовленістю сторін, товар може поставлятися покупцю з відстрочкою платежу, але не більше ніж на 7 календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

Відповідно до п. 3.8 договору зобов'язання покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів за кожну окрему партію товару на розрахунковий рахунок продавця.

У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору (надалі іменується „порушення договору"), сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що покупець зобов'язаний за прострочення оплати сплатити постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 7.1 договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2014 року (п. 7.2 договору).

Згідно п. 7.3 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу в особі директора ПСП „Олександрівське" Кожуха В.О. товар за видатковою накладною №5РН0003300 від 05.08.2014 року на суму 207284,00 грн. та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № від 05.08.2014 року.

Позивачем надано відповідачу рахунок - фактура №5СФ0002842 від 04.08.2014 року на суму 207284,00 грн. на оплату вищевказаного товару.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач частково оплатив вартість отриманого товару в сумі 130000,00 грн., що також підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи.

Отже, в порушення умов договору, на день звернення з даним позовом до суду відповідач не сплатив вартість отриманого товару в сумі 77284 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином."

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за вищевказаним договором, виходячи з вищевикладених норм законодавства та умов договору, у відповідача виникло зобов'язання сплатити вартість отриманого товару, яке він не виконав в повному обсязі.

Отже, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 77284,00 грн.

На підставі п. 4.2 договору позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача 7669,11 грн. пені за період прострочки платежу з 15.08.2014 року по 12.11.2014 року.

Згідно 4.2 договору передбачено, що покупець зобов'язаний за прострочення оплати сплатити постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 882,94 грн. 3% річних за період прострочки платежу з 15.08.2014 року по 31.12.2014 року та 6360,47 грн. інфляційних нарахувань за період прострочки платежу з серпня 2014 року по листопад 2014 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій, річних тощо, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 92196,52 грн., з яких: 77284,00 грн. основного боргу, 7669,11 грн. пені, 882,94 грн. 3% річних та 6360,47 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства „Олександрівське" (вул. Молодіжна, 1, с. Олександрівка, Семенівський район, Чернігівська область, ідентифікаційний код 32289003, інформація про рахунок відсутня) на користь приватного підприємства „Фонтекс - Агро" (вул. Ціолковського, 30, м. Чернігів, ідентифікаційний код 37022009, р/р 4149 у ПАТ „ВТБ БАНК", МФО 321767) 77284,00 грн. основного боргу, 7669,11 грн. пені, 882,94 грн. 3% річних, 6360,47 грн. інфляційних нарахувань та 1843,93 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ж.В. Блохіна

.