Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"24" лютого 2015 р. Справа № 927/69/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Альфа - Банк",

вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, 01025

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОФІЛАМЕНТ",

вул. Щорса, 78, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 162380636,00 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Черея О.В. довіреність № 1230/12 від 21.09.2012 р., представник

від відповідача: Максимов А.П. наказ № 23/04-13 від 23.04.2013 р., керівник

Публічним акціонерним товариством "Альфа - Банк" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОФІЛАМЕНТ" про стягнення заборгованості в сумі 162380636,00 грн., з яких 51403414,90 грн. сума строкової заборгованості за кредитом, 10047933,99 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту, 6773849,22 грн. простроченої заборгованості по процентах за період з 19.06.2013 р. по 30.11.2014 р. включно, 678490,24 грн. строкової заборгованості по процентах за період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. включно, 917256,16 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 25.01.2014 р. по 31.12.2014 р. включно, 828037,45 грн. пені за прострочення сплати процентів за період з 06.02.2014 р. по 31.12.2014 р. включно, 900,00 грн. комісії за управління кредитом за період з березня 2014 р. по листопад 2014 р. включно, 76,93 грн. пені за прострочення сплати комісії за період з 08.04.2014 р. по 31.12.2014 р. включно, 91730677,12 грн. комісії за управління кредитною лінією К. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ІВ55/13 від 19.06.2013 р. про відкриття кредитної лінії та додаткових угод до нього.

09.02.2015 р. позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої останній просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "МОНОФІЛАМЕНТ", яке буде виявлено в ході виконання ухвали суду - на суму заявлених позовних вимог, а саме - 162380636,00 грн. (а.с. 85-86, т. 1). Розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 09.02.2015р. відкладався за клопотанням позивача, у зв'язку з необхідністю надання останнім додаткових доказів в обґрунтування поданої заяви.

У судовому засіданні 17.02.2015 р. позивачем було підтримано подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову та надано додаткові письмові пояснення від 17.02.2015 р. з доданням документального підтвердження в обґрунтування заяви (а.с.136-138, т. 1).

Відповідач у судовому засіданні 17.02.2015 р. проти поданої заяви заперечив та просив суд відкласти судовий розгляд справи для надання можливості укласти мирову угоду (а.с.127 т.1/2) та надати додатковий час для надання письмових доказів на спростування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Заявлене клопотання відповідача було задоволено судом.

19.02.2015 р. через канцелярію суду відповідачем було подано письмове заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову та документи в обґрунтування такого заперечення (а.с. 105-108, т. 2).

24.02.2015 р. в судовому засіданні повноважний представник позивача підтримав заяву про вжиття заходів забезпечення позову. В обґрунтування поданої заяви останній зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем є значною та становить 162380636,00 грн. і на протязі майже року не була погашена. Позивач наголошує, що є всі підстави вважати, що добровільно відповідачем ці кошти повернуті не будуть, та, у випадку ухвалення рішення на користь позивача, відповідач не зможе повернути кошти, що призведе до більшої матеріальної та моральної шкоди позивачеві. Також, позивач посилається на те, що з виписки по рахунку № 6101, який відкритий відповідачем в ПАТ «Альфа - Банк», та використовується ним при введенні господарської діяльності товариства, вбачається, що відповідач розпродає майно, що задіяне в його господарській діяльності та знаходиться у нього на балансі (а.с. 136-220, т. 1) (а.с. 1-98, т.2).

Відповідач проти поданої заяви про вжиття забезпечення позову заперечив та пояснив, що реалізовував майно, яке є предметом застави за договором застави рухомого майна № 289/14 від 21.07.2014 р., його дії були погоджені з позивачем, що, на його думку, підтверджується листом № 66086-38- 171337 (а.с. 112, т. 2). Кошти від реалізації вказаного майна використовуються відповідачем за погодженням з позивачем, зокрема, такі кошти спрямовуються на погашення наявної заборгованості за спірним кредитним договором. Відповідач наголосив на тому, що всі кошти від реалізації майна на протязі 2014 р., та в січні - лютому 2015 р. попередньо узгоджена з представниками банку, що, на його думку, підтверджується листами з електронної пошти (а.с.191-208, т.2). Посилання позивача на збитковий фінансовий звіт відповідача за 2013 р. є безпідставним, оскільки 2014 р. фінансове положення відповідача покращилося, товариство є прибутковим, його чистий дохід за період з січня по грудень 2014 р. складає 2779000,00 грн., що підтверджується Фінансовим звітом за 2014 р. (а.с.181-182, т.2). Таким чином, відповідач вважає, що підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову відсутні (а.с. 104, т. 2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ТОВ "МОНОФІЛАМЕНТ", яке буде виявлено в ході виконання ухвали суду - на суму заявлених позовних вимог, - 162380636,00 грн., виходячи з наступного:

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Згідно з ч. ч. 1-3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 п. 3 даної Постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сума боргу, заявлена до стягнення - 162380636,00 грн., є дуже значною по відношенню до активів відповідача ( а.с.90 т.1/2), які на даний час зі слів відповідача не збільшились, також є дуже значною по відношенню до розміру статутного капіталу, який згідно витягу з ЄДР станом на 27.01.2015р. становить 1000 грн.(а.с.117 т.1/2). Зазначена заборгованість виникла починаючи з 21.03.2014 р. у зв»язку із порушенням відповідачем строків повернення отриманого ним від позивача кредиту (прострочка сплати траншів за додатковими угодами № 2, 3 до кредитного договору), та є такою, що постійно зростає. Існування такої заборгованості, за виключенням незначних помилок в розрахунку позивача,- визнається відповідачем, що підтверджується відзивом на позов (а.с.244-247,т.2/2). Матеріалами справи підтверджується, що за період починаючи з липня 2014 р. по теперішній час відповідачем дійсно здійснюється відчуження балансового майна, що задіяне в господарській діяльності останнього, а саме: запчастини до крутильних та перемотувальних машин ПКВ-2М, ДТФ, БП-340, полігон на суму 6060,00 грн., грануляр на суму 100500,00 грн., обладнання на суму 12000,00 грн.(а.с.95, т. 2), тростильно-крутильної машини ДТФ на суму 104997,60 грн., розривної машини, що була в експлуатації, на суму 10002,00 грн., крутильної машини К-176 на суму 39999,60 грн., перемотальної машини на суму 9120,00 грн., верстата токарного марки 1К-62 на суму 22002,00 грн., контролювально - вимірювальної машини МКМ-180 на суму 30000,00 грн. тощо (а.с. 149, 153, 159, 163, 166, 198, 201, 207, 214, 216, 220 (т.1/2); а.с. 2, 11, 12, 21, 23, 25, 29, 32, 34, 37, 53, 77, 80, 83, 86, 90, 92, 95 (т.2/2).

Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку, що незастосування заходів забезпечення позову може в подальшому призвести до утруднення виконання судового рішення чи взагалі зробити неможливим його виконання; такий захід повинен забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а тому заява про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позов є майновим, а тому суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ст. 34 вказаного Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи відповідача щодо того, що всі його дії були здійснені за вказівкою позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджуються належними доказами.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

Електронні листи (а.с. 191-208, т. 2), на які посилається відповідач, як на узгодження своїх дій з позивачем, не може бути прийняті судом як належні докази по справі, оскільки листування було проведено між ТОВ «МОНОФІЛАМЕНТ» ( ) та фізичною особою Бутько Ю. (butkoyuriy@ mail.ru).

Лист від 24.07.2014 р. № 66086-38-171337, на який посилається відповідач, не підтверджує того, що реалізація балансового майна товариства та подальше використання виручених коштів, проведена відповідачем саме за вказівкою банка. Даний лист може свідчити ( за умов підтвердження повноважень осіб, підписавших цей лист, надавати таку згоду від імені відповідача) про надання банком згоди на реалізацію заставного рухомого майна за договором застави № 289/14 від 24.07.2014 р., укладеного в забезпечення спірного кредитного договору. Однак, згідно матеріалів справи, відповідачем реалізовувалось балансове майно не тільки те, що зазначено в листі № 66086-38-171337, крім того, лист ніяким чином не змінює та не відміняє обов»язки відповідача щодо належного виконання відповідачем взятих на себе зобов»язань за кредитним договором №ІВ55/13 від 19.06.2013р.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркорд» був укладений договір № 01/03 від 05.03.2014 р., предметом якого є надання відповідачем фінансової допомоги ТОВ «Укркорд» на основі повернення, що направлена на здійснення діяльності, визначеній статутом ТОВ «Укракорд». Пунктами 2.1, 2.3 вказаного договору відповідач та ТОВ «Укркорд» погодили, що відповідач надає грошові кошти у розмірі не більше 15000000,00 грн. строком до 04.03.2015 р. Фінансова допомога була зарахована на рахунок ТОВ «Укракорд» (а.с.233, 234 т. 2).

Дані фінансові зобов'язанні були взяті відповідачем за наявності невиконаного зобов'язання за кредитним договором №ІВ55/13 від 19.06.2013р., що також є підставою для застосування судом заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що такі дії ним були вчинені за вказівкою позивача, однак належних доказів на підтвердження вказаних обставин ним надано не було.

При цьому, суд виходить з того, що згідно приписів ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішньої волі. Стаття 627 вказаного Кодексу визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З урахуванням вищевикладеного, суд не може прийняти доводи відповідача до уваги, оскільки такі заперечення не підтверджені належними доказами, а договори про реалізацію майна відповідачем, про надання фінансової допомоги іншій юридичній особі за наявності невиконаного зобов'язання за кредитним договором №ІВ55/13, тощо,- не є такими, що визнані судом, як укладені під впливом насильства, обману чи зловмисної домовленості сторін.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (п. 5) визначено, що про забезпечення позову господарський суд виносить ухвалу, яка надсилається або видається сторонам у справі, іншим учасникам судового процесу (стаття 87 ГПК). Наказ про вжиття заходів до забезпечення позову не видається. Зазначена ухвала з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа, а тому повинна відповідати вимогам статті 18 названого Закону, в тому числі бути скріплена гербовою печаткою."

Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 12211ГПК).

Керуючись ст.ст.66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходів до забезпечення заявленого позивачем позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МОНОФІЛАМЕНТ» (14001, Чернігівська область, м. Чернігів, Новозаводський район, вул. Щорса, 78, п/р 6101 у ПАТ «Альфа - Банк», МФО 300346, ), яке буде виявлено в ході виконання ухвали суду - на суму заявлених позовних вимог, а саме - 162380636,00 грн.

3. Стягувачем за цією ухвалою є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Десятинна, буд 4/6, р. 37395003 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, ), а боржником Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОФІЛАМЕНТ» (14001, Чернігівська область, м. Чернігів, Новозаводський район, вул. Щорса, 78, п/р 6101 у ПАТ «Альфа - Банк», МФО 300346, ).

3. Ухвала набирає законної сили з 24 лютого 2015 року.

4. Дана ухвала є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання протягом року.

5. Копії ухвали направити сторонам.

6. Надати позивачу додаткову копію ухвали, завірену підписом судді та гербовою

печаткою суду, для вручення органам Державної виконавчої служби.

Суддя І.Г.Мурашко