ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Справа № 922/4347/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Івакіна В.О., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Тихоновець М.І. (довіреність №1 від 12.01.2015 року); Замікула Б.С. (довіреність №488 від 03.11.2014 року),

відповідача- Мілованов С.Б. (довіреність №105/01 від 30.09.2014 року); Карелкін І.О. (довіреність №105/01/02 від 30.09.2014 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.4582Х/1-38) на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року

за позовом Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут", м.Харків

про стягнення 90000,20 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 90 000,20 грн. в якості вартості невід'ємних поліпшень орендованих нежитлових приміщень.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року у справі № 922/ 4347/14 (суддя Лавренюк Т.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на погодження з відповідачем в листі від 30.09.2008 року №510 здійснених ним поліпшень.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, зокрема, зазначає, що лист позивача від 30.09.2008 року №510 свідчить про узгодження проведення поточного ремонту, а єдиною і достатньою можливістю для проведення капітального ремонту є протокол, який повинен містити істотні умови проведення робіт. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.02.1998 р. між Приватним вищим навчальним закладом Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" (орендодавець) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 36 (далі - договір) (а.с.16 т.1).

Відповідно до п.п.1.1-1.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у користування наступні нежитлові приміщення для проведення учбових занять: в корпусі літ. "А-5", площею 1497,6 кв.м.; в корпусі літ. "Б-8", площею 3312,5 кв.м.; в корпусі літ. "В-3", площею 1015,5 кв.м., що розташовані за адресою: вул. Лермонтовська, 27 у м. Харків.

Сторони підписали акт приймання - передання приміщень (додаток № 1 до договору), відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв в оренду приміщення, загальною площею 5825,6 кв.м. (а.с.19 т.1).

Додатковою угодою № 1 від 01.07.2000 р. сторони узгодили строк оренди - до 01.02.2020 року та встановили, що загальна площа орендованих приміщень складає 7145,75 кв.м. (а.с.21 т.1).

Додатковою угодою № 2 від 01.10.2012 р. сторони внесли зміни до основного договору щодо площі нежитлових приміщень, які підлягають оренді - 2215,06 кв.м., та визначили їх перелік станом на 01.10.2012 р. (а.с.23 т.1).

В додатковій угоді № 3 від 01.03.2013 р., сторони узгодили площу орендованих приміщень - 2189,68 кв.м., та визначили їх перелік станом на 01.03.2013 р. (а.с.25 т.1).

Позивач в позовній заяві посилається на те, що під час користування орендованими приміщеннями, які розташовані на 7 поверсі в корпусі «Б-8», ним, за погодженням із орендодавцем, здійснено капітальний ремонт приміщень.

На думку позивача, згода відповідача на виконання робіт підтверджується резолюцією директора ТОВ «ХПІ» на листі від 02.10.2008 року №510.

Як далі зазначає позивач, сторони припинили орендні правовідносини, однак позивач позбавлений можливості відокремити здійснені поліпшення без пошкодження речей щодо яких здійснено капітальний ремонт, у зв'язку з чим, посилаючись на ст.778 ЦК України та п.2.2.2 договору, просить суд стягнути з відповідача 90000,20 грн. вартості виконаних будівельних робіт.

Колегія суддів враховує наступне.

Статтею 778 ЦК України встановлено порядок відшкодування наймодавцем вартості поліпшення речі, зроблених наймачем.

Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що орендар (наймач) має

право на відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна лише за

умови здійснення їх за згодою орендодавця (наймодавця).

Якщо поліпшення речі, переданої у найм, зроблені наймачем, без згоди наймодавця та не можуть бути відокремлені від речі без шкоди для неї, наймач не має права на відшкодування їх вартості. Тобто фактично витрати наймача на здійснення таких поліпшень залишаються некомпенсованими і після повернення речі із користування складатимуть прибуток наймодавця.

При цьому, якщо сторони договору майнового найму домовляються про певну форму надання наймодавцем згоди (наприклад, узгодження кошторису вартості поліпшень), наймач вправі вимагати відшкодування вартості тільки тих поліпшень, згода на які була надана в узгодженій формі (аналогічна правова думка міститься в постанові Верховного Суду України від 28.02.2006 р. N 20-3/133).

Відповідно до п. 2.2.2. договору, позивач зобов'язався проводити за свій рахунок поточний ремонт орендованих ним приміщень, пов'язаних з його діяльністю. Виконання робіт, які виходять за межі поточного ремонту, можливо лише за попереднім узгодженням об'ємів, строків та порядку оплати з "орендодавцем", про що складається відповідний протокол.

Таким чином, сторони в договорі передбачили обов'язок орендаря отримати згоду орендодавця у випадку виконання робіт, що виходять за межі поточного ремонту.

Крім того, договором передбачено, що узгодженню з орендодавцем підлягають об'єми, строки та порядок оплати робіт, про що має бути складений сторонами протокол.

До матеріалів справи, як доказ узгодження поліпшень, позивачем додано лист позивача № 510 від 30.09.2008 р., в якому він просить надати дозвіл на проведення ремонту, в тому числі підлоги та санвузла на VII поверсі ( а.с.57).

Зазначення позивачем в листі 30.09.2008 р. № 510 про необхідність ремонту підлоги та санвузла на сьомому поверсі не містить інформації про об'єми майбутніх робіт, їх вартості, строки та порядок оплати.

Відповідач пояснив в судовому засіданні від 18 лютого 2014 р. та в своїх запереченнях на апеляційну скаргу, що, на його думку, у вказаному вище листі мова йшла лише про поточний, а не капітальний ремонт.

Отже, вказаний документ не містить відомостей про погодження сторонами об'ємів робіт, їх строку виконання та оплати робіт.

В матеріалах справи також відсутній протокол узгоджень вказаних вище позицій, як передбачав пункт 2.2.2 договору оренди.

Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів отримання попередньої згоди відповідача на проведення поліпшень у приміщенннях, що розташовані на VII поверсі в корпусі літ. "Б-8", узгодження об'ємів робіт, строків та порядку оплати.

Посилання позивача в позовній заяві, що капітальні ремонтні роботи здійснені ним за погодженням із відповідачем не відповідають дійсності.

Разом із тим, в апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що сторони в договорі передбачили необхідність складання протоколу про погодження здійснення орендарем поліпшень приміщень, але в договорі сторонами не узгоджено форму такого протоколу, що, на думку апелянта, позбавляє орендодавця права посилатися в майбутньому на порушення орендарем порядку погодження здійснення поліпшень.

Судова колегія не погоджується із такою думкою, оскільки в пункті 2.2.2. договору передбачено не тільки протокольну форму погоджень, а зміст таких погоджень (об'єми, строки та порядок оплати), що є головним. Сам протокол, при невизначенні сторонами його формату, може бути в будь-якій письмовій формі.

Посилання апелянта на те, що форма документу про узгодження проведення капітальних ремонтних робіт договором не визначена, є необґрунтованими, оскільки в пункті 2.2.2. договору таку форму визначено, а саме протокол, а також обов'язковий предмет узгоджень: об'єму, строків та порядку їх оплати.

Отже, враховуючи відсутність підписаного сторонами протоколу про погодження об'ємів, строків та порядку оплати майбутніх поліпшень орендованих приміщень, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано згоду на здійснення ремонту, який виходить за межі поточного, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування ч.3 ст.778 ЦК України та отримання позивачем компенсації вартості виконаних будівельних робіт.

Судова колегія також звертає увагу на те, що укладений сторонами договір містить пункт 2.2.7, відповідно до якого зі спливом строку договору, а також при його достроковому припиненні, орендар передає орендодавцю безоплатно всі, погоджено здійснені в орендованих приміщеннях перебудови, переробки та поліпшення приміщень, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди конструкціям приміщень. Отже, сторони самостійно врегулювали наслідки здійснення орендарем невідокремлюваних поліпшень, що не суперечить положенням ст. 6 ЦК України.

Таким чином, у випадку будь-якого дострокового припинення дії договору, позивач зобов'язувався передати приміщення, разом із зробленими поліпшеннями, відповідачу безоплатно у разі, якщо вони не можуть бути відокремлені від об'єкту оренди без його пошкодження.

Факт дострокового припинення договірних відносин не заперечувався сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Листом №260 від 20.06.2014 року позивач повідомив відповідача про дострокове звільнення орендованих приміщень (а.с.132 т.1).

Крім того, про припинення договірних правовідносин між сторонами свідчить також надані відповідачем суду апеляційної інстанції судові рішення: постанова Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року по справі №922/4421/14, якою залишено без змін рішення господарського суду Харківської області про розірвання договору оренди №36 від 01.02.1998 року.

В судових рішеннях йдеться про зруйнування орендарем об'єму 7-го поверху будівлі «Літ Б-8» по вул.Лермоновській,27 в м. Харкові.

За таких обставин, посилання позивача на наявність здійснених ним поліпшень у орендованих ним приміщеннях не може бути прийняте судовою колегією.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 року у справі №922/4347/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 922/4347/14 підписано 20.02.2015 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Шепітько І.І.