РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/22969/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 115 239, 70 грн.

Судді: Пригунова А.Б. (головуюча)

Гулевець О.В.

Демидов В.О.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Кузьменко Н.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» прийняти та вивезти за власний рахунок неякісний товар, що знаходиться на зберіганні у позивача за договором купівлі-продажу № ТГ-867 від 19.11.2012 р.; стягнення з відповідача сплачених за неякісний товар грошові кошти у загальній сумі 15 239, 70 грн.; стягнення збитків за неякісний товар у розмірі 100 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним відповідачем виконанням своїх зобов'язань перед позивачем щодо якості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2014 р. порушено провадження у справі № 910/22969/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2014 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що позивачем пропущено встановлений нормами чинного законодавства строк для пред'явлення претензій щодо якості поставленого товару та не доведено факт неналежної продукції, поставленої саме відповідачем.

Також відповідач відзначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» не доведено наявності збитків, їх розміру а також причинно-наслідкового зв'язку між втратами позивача та порушенням зобов'язань відповідачем.

Розгляд даної справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

24.12.2014 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з неможливістю надання оригіналів документів, витребуваних судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, яким передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» також встановлено, що якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

В той же час, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» копії документів засвідчені у відповідності до вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" та відповідність їх оригіналам не викликає сумніву ані у суду, ані у відповідача, у зв'язку з чим суд не вбачає необхідності у наданні саме оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку спір по суті може бути вирішений на підставі наявних у справі копії документів, засвідчених у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим клопотання позивача суд визнає необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Розгляд справи, призначений на 24.12.2014 р., не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2014 р. призначено колегіальний розгляд даної справи.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 26.12.2014 визначено колегіальний склад суду для розгляду справи № 910/22969/14 - Пригунова А.Б. (головуюча), Гулевець О.В. та Демидов В.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2014 р. колегією суддів у складі: Пригунова А.Б. (головуюча), Гулевець О.В. та Демидов В.О. прийнято справу № 910/22969/14 до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.02.2015 р.

У даному судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник позивача на виклик суду не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 04.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» укладено договір купівлі-продажу № ІГ-867, за умовами якого відповідач зобов'язався передати, а позивач - прийти у власність та оплатити паперову продукцію, вказану в рахунку-фактурі або специфікації та видатковій накладній, які є невід'ємними частинами договору.

Відповідно до п. 3.3. договору право власності переходить від відповідача до позивача у момент передачі товару та підписання представниками обох сторін видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1. договору позивач виконує прийом товару по кількості та якості у порядку та у строки, встановлені Інструкцією про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7 та Інструкцією про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва по кількості, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № 6.

Договір, відповідно до п.п. 12.2., 12.3., діє до 31.12.2013 р. та автоматично пролонговується у разі відсутності заперечень сторін за 30 днів до закінчення строку його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято папір крейдований на суму 442 359. 60 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними представниками сторін, засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що під час використання поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» паперу для виготовлення поліграфічної продукції, було виявлено невідповідність товару стандартам товщина/грамматура, зв'язку з чим позивачем понесені збитки внаслідок необхідності придбання аналогічного товару за високими цінами в інших виробників.

Як зазначає позивач, спеціалістом відділу якості проведено виміри товщини і грама тури по п'яти точках паперу та виявлено невідповідність заявленої грамматури ISO 536, ISO 534, ГОСТ 27015-86, білизни паперу за показниками ISO2470-2 та стійкості на розрив за ISO 2493, 286, а також невідповідність за показниками вологості в палеті, що склала 31 % при нижньому порозі в 45 %, про що складено акт експертизи № 3 від 19.09.2014 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач також посилається на отриману ним претензію № Ч-0910/2 від 09.10.2014 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевт Практика» про несвоєчасне виготовлення неякісної продукції та відшкодування збитків і моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.

При цьому, позивач відзначає, що придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» товар, не використовувався протягом тривалого часу у зв'язку з відсутністю замовлень у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

У відповідності до ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Як встановлено ч. 1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Сторонами в договорі № ТГ-867 від 19.11.2012 р. погоджено, що приймання товару позивачем здійснюється в порядку та у строки, встановлені Інструкцією про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7.

У відповідності до п. 9 Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7 акт про приховані недоліки товару, має бути складений протягом 5-ти днів від дня виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців від дня надходження товару на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інший строк не встановлений обов'язковим для сторін. У разі коли приховані недоліки товару можуть бути виявлені лише у процесі його оброблення, акт про приховані недоліки має бути складений не пізніше чотирьох місяців від дня отримання продукції підприємством, що виявило недоліки.

Варто відзначити, що Інструкцією про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7 не передбачено підстав поновлення або продовження чотирьохмісячного строку для пред'явлення претензій щодо прихованих недоліків товару.

При цьому, договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р. також не визначено іншого строку пред'явлення претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» стосовно поставленого позивачу товару.

Як вбачається з матеріалів справи, остання поставка товару за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р. відповідачем здійснена 08.02.2014 р., а відтак - встановлений Інструкцією про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7, строк на момент пред'явлення Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» позову сплив.

Між тим, доводи позивача стосовно невикористання поставленого відповідачем товару через відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» замовлень на виготовлення поліграфічної продукції, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини жодним чином не підтверджені та, при цьому, не впливають на обчислення нормативно встановленого строку пред'явлення претензій щодо недоліків товару.

Стосовно посилань позивача на акт експертизи № 3 від 19.09.2014 р., складений експертом відділу якості Компанії «Колор Консалтинг», у якому зазначається, що наданий на експертизу рол паперу не відповідає якості, обумовленій у договорі та не придатний до використання у виробництві, суд відзначає, що вказаний акт не містить відомостей, що наданий на експертизу папір, поставлений саме Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» та безпосередньо на виконання договору № ТГ-867 від 19.11.2012 р.

В акті експертизи № 3 від 19.09.2014 р. вказано, що перевірка проводилась стосовно крейдованого паперу Nova Press 88см/90 г/м.

З наявних у справі документів вбачається, що крейдований папір Nova Press 88см/90 г/м позивачу було поставлено Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» у кількості 3, 617 т. загальною вартістю 39 967, 85 грн., відповідно до видаткової накладної № 375 від 21.01.2014 р., в той час як в обґрунтування своїх вимог позивач стверджує про неналежну якість усього товару, поставленого за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р.

В той же час, акт експертизи № 3 від 19.09.2014 р. не містить відомостей про особу, яка безпосередньо проводила дослідження продукції та її кваліфікацію та особу, яка є замовником такої експертизи, не вказано ані постачальника товару, ані його отримувача, а також не вказано безпосередньо продукцію, яка не може бути виготовлена із такого паперу.

Крім того, датою складання акту вказано 19.09.2014 р. в той час як підставою проведення експертизи зазначено заявку № 45 від 24.09.2014 р.

Між тим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про проведення експертизи поставленого ним товару за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та встановлених судом обставин за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що доводи позивача не зайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним, у зв'язку з чим суд вважає недоведеним факт поставки Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» неякісного товару за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р., а вимоги про зобов'язання відповідача прийняти та вивезти спірний товар необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також суд вважає необґрунтованою вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» про стягнення грошових коштів за поставлений товар у розмірі 15 239, 70 грн., оскілки позивачем, по-перше, не надано доказів фактичної оплати товару, отриманого за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р. та, по-друге, наразі відсутні будь-які правові підстави для стягнення вартості продукції, поставленої на виконання вказаного договору.

Стосовно вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» про стягнення збитків за неякісний товар у розмірі 100 000, 00 грн., суд відзначає, що наслідки порушення договірних зобов'язань визначені, зокрема, ст. 623 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

В той же час, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тож, для відшкодування збитків слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії, в той час як відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Тріада» не надано суду ані доказів понесення ним будь-яких фактичних витрат у зв'язку з неналежною якістю товару, поставленого за договором № ТГ-867 від 19.11.2012 р., ані доказів протиправної поведінки/порушення умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап».

Розглядаючи даний спір, судом досліджено обставини, якими позивач обґрунтовував заявлені вимоги та надано оцінку усім зібраним у справі доказам та доводам сторін, з урахуванням приписів чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та є суттєвими для правильного вирішення даного спору.

Інших обґрунтувань своїх вимог позивачем суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмовляє у його задоволенні

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.02.2015 р.

Судді: Пригунова А.Б. (головуюча)

Гулевець О.В.

Демидов В.О.