ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 рокуСправа № 912/4315/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4315/14

за позовом: публічного акціонерного товариства "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство", с. Кам'яний міст, Первомайський район, Миколаївська область

до відповідача: фермерського господарства "Родючість", с. Розкішне, Голованівський район, Кіровоградська область

про стягнення 150 716,82 грн.

Представники сторін:

від позивача - Тігієва Ф.Е., довіреність № 19 від 17.12.14 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Стахєєв О.О., довіреність № б/н від 08.12.14.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічне акціонерне товариство "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з фермерського господарства "Родючість" 150 716,82 грн., що є вартістю послуг, наданих за договором складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011.

Ухвалою господарського суду від 25.11.2014 порушено провадження у справі №912/4315/14 за поданим позовом.

Відповідачем позов заперечено повністю з тих підстав, що надані позивачем докази, зокрема договір складського зберігання, накладні та інші, мають ознаки їх штучного спотворення, оскільки головою фермерського господарства "Родючість" не підписувалися та є неналежними і недопустимими доказами, так як позивач не міг скріплювати такі документи печаткою публічного акціонерного товариства "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство", крім того позивачем не надано до справи сертифіката на пітвердження права надавати відповідні послуги зі зберігання (відзив від 12.12.2014, том І а.с. 85; заява-клопотання від 09.02.2015, том ІІ а.с. 106-107). Також, відповідачем заявлено письмове клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ДП "Сантрейд" і клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи з метою дослідження підпису голови фермерського господарства "Родючість" на договорі зберігання, накладних та інших наданих позивачем документах.

Судові засідання у даній справі проводились в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 09.02.2015 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю. Представник відповідача в судовому засіданні 09.02.2015 просить відмовити у задоволенні позову повністю, однак заперечив проти призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відповідно до наданого ним клопотання та вважає можливим закінчити судовий розгляд 09.02.2015 згідно наявних у справі документів (заява-клопотання від 09.02.2015, том ІІ а.с. 106-107).

Господарським судом оглянуто в судовому засіданні 09.02.2015 оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, наданих позивачем за супровідним листом від 03.02.2015 № 270 (том ІІ а.с. 104).

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно наданих позивачем доказів, 23.09.2011 між ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" (Зерновий склад) та фермерським господарством "Родючість" (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112, за умовами якого Поклажодавець зобов'язався передати Зерновому складу сільськогосподарську продукцію, зокрема кукурудзу заліковою вагою до 1000 тонн, а Зерновий склад зобов'язався прийняти її на зберігання на умовах, визначених цим договором, і в установлений строк повернути продукцію Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому договором і законодавством України (надалі - Договір) (том І а.с. 7-9).

Відповідно до видаткових накладних № № 1-7 від 23.09.2011, № № 8-13 від 24.09.2011, № № 14-20 від 25.09.2011 до ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" надійшло від фермерського господарства "Родючість" зерно кукурудзи, яке прийнято на зберігання у фізичній вазі 531 680 кг. та заліковою вагою 463 577 кг., про що видано складські квитанції на зерно № № 727, 742, 752 від 26.09.2011, № 774 від 27.09.2011 (том І а.с. 10-28).

26.09.2011 кукурудзу в кількості 451 000 кг. фізичної та залікової ваги переоформлено від фермерського господарства "Родючість" на ДП "Сантрейд" (новий власник), про що ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" видано наказ та складено акт приймання-передавання зерна (том І а.с. 32-35).

Як повідомляє позивач, фермерським господарством залишок зерна кукурудзи, який продовжив знаходитись на зберіганні, не забрано, тоді як послуги зі зберігання такої кукурудзи не сплачено, та, крім того, не оплачено надані Зерновим складом послуги, які надавались згідно Договору під час прийняття кукурудзи на зберігання. За розрахунком позивача загальна вартість вказаних послуг склала 150 716,82 грн., які є предметом спору у даній справі.

При вирішенні спору, господарський суд враховує наступне.

За вимогами ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Зерновий склад - це суб'єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов'язань за складськими документами на зерно та одержання сертифіката на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки (ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Зберігання зерна здійснюється за договором складського зберігання.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна.

Аналогічне визначення договору складського зберігання міститься в статті 957 Цивільного кодексу України, який також регулює відносини, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання.

Як передбачалось частиною першою ст. 181 Господарського кодексу України у редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору складського зберігання № 112 від 23.09.2011, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Отже, для договору, вчинюваного юридичними особами в письмовій формі, обов'язковим є підписання договору та скріплення його печатками сторін.

З наданої до матеріалів справи копії договору складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, слідує, що вказаний договір підписано зі сторони позивача директором Павлух Володимиром Миколайовичем та зі сторони відповідача головою Яніцьким О.С. Підписи вказаних осіб скріплено на останній сторінці Договору печаткою ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" і печаткою фермерського господарства "Родючість".

Фермерське господарство "Родючість" у відзиві на позовну заяву від 12.12.2014 (том І а.с. 85) та у поясненні від 20.01.2015 (том ІІ а.с. 62-63) повідомив суд про підробку наданих позивачем документів, а саме договору складського зберігання № 112 від 23.09.2011 та накладних, згідно яких здійснювалась доставка кукурудзи на ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство", з тих підстав, що вказані документи не підписувались головою фермерського господарства "Родючість" Яніцьким О.С. та заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи з метою дослідження підпису вказаної особи на зазначених документах.

Відповідно до частини першої ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Визначення обсягу необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів і перевірка (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, здійснюється господарським судом, за необхідності - за участю представників сторін у справі (п. 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5), експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції (п. 3.1.). Вилучення об'єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства; об'єкти дослідження надсилаються в експертну установу (експертові) в упаковці, яка забезпечує їх збереження, та засвідчуються особою у передбаченому законодавством порядку (п. 3.4.).

У зв'язку з наведеним, господарський суд ухвалою від 02.02.2015 для вирішення питання щодо призначення у справі судової експертизи згідно клопотання відповідача з метою дослідження обставин щодо скріплення підписом та печаткою фермерського господарства "Родючість" спірних документів, витребував від відповідача документи, необхідні для призначення відповідної експертизи, та визнав обов'язковою в судовому засіданні 09.02.2015 участь голови фермерського господарства "Родючість" Яніцького О.С. для відібрання експериментальних зразків підпису.

Проте вказані вимоги ухвали суду відповідачем не виконано, витребувані документи не подано, голова фермерського господарства "Родючість" Яніцький О.С. в судове засідання 09.02.2015 не з'явився.

Разом з цим, представник відповідача в судовому засіданні 09.02.2015 не підтримав раніше подане клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та згідно поданої письмової заяви від 09.02.2015 повідомив, що не вбачає будь-яких питань, які б потребували спеціальних знань.

У зв'язку з наведеним та через відсутність документів, необхідних для проведення почеркознавчої експертизи, господарський суд не задовольняє клопотання відповідача і не призначає у справі судову почеркознавчу експертизу та, виходячи з положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, вважає недоведеними відповідачем обставини щодо не підписання Договору та накладних головою фермерського господарства "Родючість".

Крім того, посилання відповідача на незаконність дій щодо підписання Договору та поставки кукурудзи до ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" згідно наданих накладних спростовуються скріпленням Договору та накладних печаткою фермерського господарства "Родючість", поставлення якої не заперечується відповідачем та що підтверджує волевиявлення відповідача в розумінні ст. 627 Цивільного кодексу України.

Не підтверджується матеріалами справи твердження відповідача стосовно того, що позивач не міг в 2011 році скріпити печаткою публічного акціонерного товариства Договір та інші документи, що, на думку відповідача, свідчить про підробку таких документів (пояснення в заяві від 09.02.2015, том ІІ а.с. 106-107). Вказаний висновок відповідач робить з того, що згідно наявного у справі статуту ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" дане підприємство було зареєстровано 03.12.2013.

Однак, такий висновок належними доказами не підтверджено, оскільки наявними матеріалами справи, у тому числі статутом ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство", нова редакція якого зареєстрована 03.12.2013, не підтверджується, що зміна найменування акціонерного товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство здійснена саме 03.12.2013.

Більш того, за приписами частини третьої ст. 957 Цивільного кодексу України договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Відповідно до частини третьої ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна" договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Частиною 1 ст. 961 Цивільного кодексу України та частинами 1, 2 ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію; складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

Якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію (ст. 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" на підтвердження прийняття зерна на зберігання від фермерського господарства "Родючість" виписано складські квитанції на зерно № № 727, 742, 752 від 26.09.2011, № 774 від 27.09.2011 (том І а.с. 10-28). Вказані складські квитанції містять посилання на договір складського зберігання від 23.09.2011 № 112 та внесені до реєстру складських документів на зерно, що підтверджено відомостями державного підприємства "Держреєстри України" (том І а.с. 121). Не вручення названих складських квитанцій фермерському господарству "Родючість" не спростовує факт їх виписки та реєстрації.

З викладеного господарський суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи укладення між ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство", як Зерновим складом, та фермерським господарством "Родючість", як Поклажодавцем, договору складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011 та прийняття за вказаним Договором на зберігання кукурудзи у фізичній вазі 531 680 кг. та заліковій вазі 463 577 кг.

Посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи сертифіката відповідності не спростовує наведене вище. Крім того, господарський суд враховує, що відповідач не заперечує фактичне передання на зберігання ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" кукурудзи у зазначеній вище кількості, а лише наводить власну оцінку щодо наданих позивачем доказів на підтвердження виникнення між сторонами правовідносин зі зберігання зерна.

Відповідно до Закону України "Про зерно та ринок зерна" зберігання зерна - це комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна (ст. 1Закону). Зерновий склад зобов'язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання (ст. 24 Закону).

В договорі складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011 сторони погодили, що при прийманні зерна Зерновий склад виконує очищення, сушку з метою зберігання від псування і втрати якості; зерновий склад доводить якість продукції по вологості і сміттєвим домішкам до норм, які гарантують довгострокове зберігання на підставі Інструкції по зберіганню зерна № 9-7-88 (п. 2.2. Договору). Зерновий склад надає Поклажодавцеві комплекс послуг, які включають приймання (відвантаження, зважування, визначення якості), доробку (переміщення, освіження), зберігання, відпуск (відвантаження, зважування, переоформлення) продукції та інші додаткові послуги згідно діючої нормативно-технічної документації, необхідні для уникнення псування і втрати якості продукції протягом усього знаходження її на зберіганні з метою доведення якості продукції до рівня, що забезпечує оптимальний режим тривалого зберігання, за рахунок Поклажодавця (п. 4.2. Договору). Надання послуг Зерновим складом починається у день, коли Поклажодавець доставив продукцію на територію Зернового складу (п. 4.4. Договору). У разі ненадання Поклажодавцем свідоцтва (протоколу) про вміст пестицидів, токсичних елементів та мікотоксинів та радіонуклідів на партію зерна, Зерновий склад самостійно проводиться у атестованої лабораторії визначення вмісту токсичних елементів, мікотоксинів, пестицидів та радіонуклідів за рахунок Поклажодавця (п. 4.4. Договору). У разі ненадання Поклажодавцем свідоцтва про вміст ГМО на кожну партію зерна, Зерновий склад самостійно проводить у відповідній атестованій лабораторії визначення вмісту ГМО за рахунок Поклажодавця (п. 4.4. Договору).

Пунктом 6.8. Договору встановлено вартість послуг, що надаються Зерновим складом.

Як стверджує позивач, при приймання на зберігання кукурудзи, поставленої за видатковими накладними № № 1-7 від 23.09.2011, № № 8-13 від 24.09.2011, № № 14-20 від 25.09.2011, позивачем надано обумовлені Договором послуги на загальну суму 138 143,39 грн., які не оплачені відповідачем.

В пункті 6.5. Договору сторони погодили, що факт виконання послуг за Договором підтверджується наданими актами здачі-приймання виконаних робіт (складаються кожного місяця), які Поклажодавець або його уповноважена особа повинні підписувати та отримувати під розпис на Зерновому складі кожний місяць на протязі всього терміну зберігання. Для підписання та отримання акту здачі-приймання виконаних робіт Поклажодавець або уповноважений представник зобов'язаний з'явитись на Зерновий склад кожний місяць не пізніше першого робочого дня місяця наступного за місяцем, в якому відбулося зберігання, підписати та отримати акт. В разі неотримання зазначеного акту здачі-приймання виконаних робіт у зазначений термін та/або його не підписання без зауважень, акт здачі-приймання виконаних робіт вважається погодженим Поклажодавцем, а роботи прийняті без зауважень.

Згідно наведеного пункту Договору, Зерновий склад залишає за собою право направити акти здачі-приймання виконаних робіт Поклажодавцю поштою цінним листом. В разі направлення акту поштою, Поклажодавець повинен підписати та повернути акт протягом 1-го календарного дня з моменту отримання. В разі неповернення акту у зазначений термін, акт вважається погодженим Поклажодавцем, а роботи прийняті без зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено та підписано Акт надання послуг № 354 від 30.09.2011 на загальну суму 138 143,39 грн. (том І а.с. 29). Вказаний акт надіслано відповідачеві поштою, зокрема 18.10.2011 разом з рахунком на оплату (том І а.с. 42), однак, останнім не підписано, послуги не оплачено.

Між тим, враховуючи наведені вище положення пункту 6.5. Договору, не підписання відповідачем акту, що складений позивачем у відповідності до умов Договору, не спростовує фактичне надання позивачем зазначених в акті послуг.

Крім того, надання позивачем відповідних послуг підтверджується наступним.

Відповідно до акта надання послуг № 354 від 30.09.2011 позивачем було надано наступні послуги (виконано роботи): аналіз на ГМО, аналіз на токсичність, видача складських квитанцій (4 шт.), зберігання, очистка, переоформлення, приймання, сушіння.

Проведення аналізів на ГМО та на токсичність відповідає пункту 4.4. Договору та підтверджується, зокрема, наданими документами (том ІІ а.с. 47-60).

Складські квитанції на прийняте на зберігання зерно виписані, про що зазначено вище, та вартість таких послуг обумовлена в пункті 6.8. Договору.

26.09.2011 на Зерновому складі проведено переоформлення прийнятої на зберігання кукурудзи з фермерського господарства "Родючість" на дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" в кількості 451 тонн (том І а.с. 30-35, том ІІ а.с. 29-38). Згідно складської квитанції на зерно № 731 від 26.09.2011, виписаної дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "Сантрейд" на переоформлену кукурудзу в кількості 451 тонн вбачається зниження вологості до 14,00 % та зменшення сміттєвої домішки до 2,00 в порівняні з показниками, які мали місце під час прийняття кукурудзи на зберігання, що свідчить про проведення позивачем доробки зерна до базисних кондицій. Зміна даних показників має місце також по залишку кукурудзи, на які виписувались нові складські квитанції № 30 від 12.07.2012 і № 1225 від 12.06.2013 (том І а.с. 37, том ІІ а.с. 78).

За вимогами ст. 946 Цивільного кодексу України, ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна" плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна.

Згідно пункту 6.2. Договору послуги Зернового складу з приймання, очищення, сушіння та зберігання за цим Договором повинні бути оплачені Поклажодавцем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним згідно виставленого Зерновим складом рахунку, який надсилається Поклажодавцеві поштою, факсом у електронному вигляді або доставляється Поклажодавцю будь-яким іншим способом.

В силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами

Як передбачають приписи ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказаним положенням кореспондують правила ст. 193 Господарського кодексу України щодо загальних умов виконання господарських зобов'язань.

У відповідності до наведеного та враховуючи підтвердження матеріалами справи надання позивачем послуг за договором складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011 на суму 138 143,39 грн., які не оплачені відповідачем, позовні вимоги щодо стягнення з фермерського господарства "Родючість" вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як встановлено вище, на зберігання ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" від фермерського господарства "Родючість" надійшла кукурудза в кількості 531 680 кг. фізичної ваги та 463 577 кг. залікової ваги, тоді як переоформлено на іншого власника - дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "Сантрейд" 451 000 кг. фізичною та заліковою вагою.

За повідомленням позивача, кукурудза, яка залишилась на зберігання, відповідачем зі зберігання не забрана, вартість послуг по її фактичному зберіганні не сплачена. Під час проведення інвентаризації та згідно складених актів зачистки зерна кількість кукурудзи, що знаходиться на зберіганні, складає 13 220 кг. залікової ваги, на яку виписано нову складську квитанцію № 1225 від 12.06.2013, що зареєстрована в реєстрі складських документів на зерно (том І а.с. 37, 100-103, 121, 133-144). На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вартість послуг за зберігання вказаної кукурудзи за період з 01.10.2011 по 20.08.2014 в розмірі 12 573,43 грн.

Пунктом 8.1. договору складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011 встановлено строк зберігання продукції до 01 травня 2012 року. Згідно з пунктом 3.2.4. Договору після закінчення строку зберігання продукції Поклажодавець зобов'язаний забрати її у Зерновому складі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти та обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, відповідач не повідомив та не підтвердив фактичне відвантаження зерна кукурудзи зі зберігання ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство". Натомість, знаходження кукурудзи на зберіганні підтверджується наведеними вище докази, складська квитанція на зерно № 1225 від 12.06.2013 зареєстрована в реєстрі складських квитанцій на зерно, в якому відомості про погашення даної складської квитанції відсутні. Обставини виписки нової складської квитанції в обмін на раніше виписані пояснюється проведенням щорічної інвентаризації, за результатами якої встановлювались залишки кукурудзи, вага якої може змінюватися внаслідок своїх природних втрат та проведених заходів із сушіння і очищення. Позивачем складено щомісячні акти надання послуг зі зберігання та виписано рахунки на оплату (том І а.с. 145-215), які надсилались фермерському господарству "Родючість", що підтверджено витягом з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції (том І а.с. 43-59).

Частиною третьою ст. 946 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Згідно вимог частини третьої ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна" якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.

Враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи позовних вимог щодо стягнення з відповідача вартості послуг зі зберігання в розмірі 12 573,43 грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" про стягнення з фермерського господарства "Родючість" 150 716,82 грн. за договором складського зберігання сільськогосподарської продукції № 112 від 23.09.2011 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Господарський суд відхиляє клопотання фермерського господарства "Родючість" про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд", оскільки не встановив правових підстав для вказаного. Рішення господарського суду зі спору у даній справі не впливає на права та обов'язки вказаної особи щодо однієї із сторін. Так, договір поставки № від 26.09.2011, що укладений між фермерським господарством "Родючість" (Постачальник) і дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "Сантрейд" (Покупець) на поставку кукурудзи, не містить положень щодо проведення Покупцем розрахунків з ПАТ "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" за зберігання придбаної кукурудзи. Згідно з пунктом 4.3. названого договору, витрати Продавця, що пов'язані зі зберіганням, з переоформленням товару на Покупця, а також інші витрати Продавця, понесені ним до моменту поставки товару, включаючи витрати по доведенню товару до якісних показників відповідно до ст. 2 даного договору, входять у вартість товару, яка оплачується Покупцем Продавцю за поставлений товар. Крім того, зазначеним договором встановлено, що пунктом поставки товару є Зерновий склад - Кам'яномостівське ХПП, що спростовує доводи відповідача щодо відпуску кукурудзи безпосередньо з поля.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Родючість" (26650, Кіровоградська область, Голованівський район с. Розкішне, ідентифікаційний код 24714454) на користь публічного акціонерного товариства "Кам'яномостівське хлібоприймальне підприємство" (55232, Миколаївська область, Первомайський район, с. Кам'яний міст, вул. Космонавтів, 1 А, ідентифікаційний код 00955029) заборгованість в сумі 150 716,82 грн., а також 3 014,34 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.02.2015.

Суддя В.В.Тимошевська