ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 904/5215/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуГоловного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2014
у справі№ 904/5215/14 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
доПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0528 філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
простягнення 1905,51 грн.
за участю представників:
позивачане з'явився (про час і місце судового засідання повідомлені належно)
відповідачаНещерет Л.Г., дов. від 11.07.2014

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0528 філії - Дніпропетровського обласного управління переплату пенсії в розмірі 1905,51 грн. шляхом здійснення їх переказу на відповідний рахунок позивача. В обґрунтування вимог позивач послався на приписи статті 1166 Цивільного кодексу України, вказавши, що використання відповідачем для погашення кредиту померлої фізичної особи зайво перерахованої цій особі пенсії є неправомірним, а незаконним одержанням пенсійних виплат відповідач заподіяв позивачу майнову шкоду.

Відповідач відхилив позов, зазначивши, що станом на час здійснення дій зі списання коштів фізичної особи для погашення кредиту позивач не повідомив письмово про смерть пенсіонера, а спірні кошти списані з рахунку померлої особи правомірно.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 (суддя Колісник І.І.) у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 (судді: Крутовських В.І. - головуючий, Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін як законне та обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками господарських судів попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постанову в даній справі та прийняти нове рішення про задоволення позову. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення судами норм матеріального права, а саме, статей 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", статей 608, 1166 Цивільного кодексу України, за змістом яких одержання банком коштів за померлого пенсіонера є неправомірними діями, а заподіяна цими діями шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, у судовому засіданні відхилив її доводи, пославшись на законність та обґрунтованість судових рішень.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 25.08.2009 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (відповідно до статуту у новій редакції, зареєстрованого державним реєстратором 12.06.2011, номер запису 5016740, змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") укладений договір № 15/117/59, відповідно до параграфу 1 статті 1 якого банк виконує функції виплати пенсій пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) допомоги на поховання та недоотриманої пенсії, у зв'язку зі смертю зазначених пенсіонерів, а також одноразової грошової допомоги членам сімей померлих пенсіонерів, що виплачується згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 1393 (з наступними змінами) та інші допомоги і виплати. Параграфом 1 статті 8 договору передбачено, що суми пенсій, зараховані на поточний рахунок одержувача по місяць його смерті включно разом з відсотками, є його спадщиною і розподіляються відповідно до чинного законодавства. Відповідно до параграфу 2 статті 8 договору з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, банк, при отриманні письмового повідомлення від Фонду про його смерть, припиняє нарахування сум пенсій та допомог на поточний (картковий) рахунок. Згідно з параграфом 3 статті 8 договору суми пенсій, що зараховані на поточний (картковий) рахунок одержувача разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, банк повертає фонду, за умови наявності сум на поточному (картковому) рахунку одержувача, у містах - не пізніше наступного банківського дня, а в сільській місцевості - не пізніше трьох банківських днів, після отримання письмового розпорядження від Фонду про повернення коштів.

З метою виконання умов укладеного сторонами справи договору № 15/117/59 в частині зарахування пенсій на поточні (карткові) рахунки пенсіонерів 10.08.2007 відповідачем та Тіменко Сергієм В'ячеславовичем укладений договір № 1358 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. За пунктом 1.1. договору № 1358 банк відкриває клієнту картковий рахунок № 9628 в гривнях для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів на послуги банку.

Договором № 1358 також передбачено, що банк відкриває клієнту відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 17500,00 грн. на умовах отримання клієнтом пенсії шляхом її зарахування на картрахунок (пункт 2.2. Договору). За умовами пункту 2.7. договору № 1358 при виникненні заборгованості за договором усі суми, зараховані на картрахунок направляються на погашення заборгованості.

Відповідно до відомості № 20 (в 10003/5280) на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів в АТ "Ощадбанк" ТВБВ № 10003/5280 філії Дніпропетровського обласного управління ВТ "Ощадбанк" за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 пенсіонеру Тіменку С.В. (пенсійна справа № 28474) визначена до перерахування на його поточний (картковий) рахунок № 7054 пенсія за квітень 2014 року у сумі 1905,51 грн. З виписки по картковому рахунку пенсіонера Тіменка С.В. № 0030-7054 вбачається, що 07.04.2014 надійшла пенсія у сумі 1905,51 грн., яка того ж дня була повністю направлена банком на погашення заборгованості Тіменка С.В. перед банком по кредиту відповідно до умов укладеного між ними Договору № 1358 від 10.08.2007 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою.

Судами також встановлено, що за змістом свідоцтва про смерть серії I-KИ № 559930 Тіменко Сергій В'ячеславович помер 21 березня 2014 року.

Листами № 8620/10/30 від 11.04.2014 та № 12342/10102 від 29.05.2014 позивач звернувся до відповідача з розпорядженням про повернення пенсії у сумі 1905,51 грн. у зв'язку зі смертю Тіменка С.В.; відповідач листами № 480 від 23.04.2014 та № 658 від 03.06.2014 повідомив про неможливість повернення вказаної пенсії, посилаючись на відсутність грошових коштів на картковому рахунку Тіменка С.В., на підтвердження чого надав виписку з його карткового рахунку за період з 01.04.2014 по 23.04.2014.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що кошти у сумі 1905,51 грн., зараховані на картковий рахунок пенсіонера Тіменка С.В. та спрямовані банком на погашення кредиту до отримання вимоги позивача про повернення пенсії, не є власністю відповідача і він не несе обов'язку щодо їх повернення позивачу за власний рахунок.

Судова колегія зазначає, що за змістом статей 4-3, 43, 54, 83 Господарського процесуального кодексу України у господарському процесі позивач самостійно визначає підставу та предмет поданого позову, а суд не має права виходити за межі визначених позивачем предмету та підстав позову, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Позовна заява, подана позивачем, не містить вимог щодо повернення відповідачем коштів, які перераховані на поточні рахунки установ уповноважених банків відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 № 734", в порядку виконання передбаченого абзацом другим пункту 13 зазначеного вище Порядку та умовами договору обов'язку відповідача у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення, повернути суму пенсії, зарахованої на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, органам Пенсійного фонду не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Натомість з позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги вбачається, що позов подано на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України, з визначенням правової природи стягуваної суми, як шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідача, який, на думку позивача, незаконно погасив наданий фізичній особі кредит за рахунок суми зайво перерахованої померлому пенсіонеру пенсії.

За змістом статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Також статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором; до господарських санкцій, визначених цим Кодексом, належить, зокрема, відшкодування збитків.

Задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов, якими є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором та порушення такого правила поведінки винною особою (протиправність поведінки); наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони, вина особи, що завдала шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди). Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

За правилами судового господарського процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України). Виходячи з цього, позивач в даній справі повинен довести протиправність поведінки, наявність збитків у себе як потерпілої особи, наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та своїми збитками; наявність вини в такому разі є законною презумпцією, що може бути в загальному порядку спростована відповідачем.

Згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 № 734", виплата пенсій та грошової допомоги здійснюється за місцем проживання в населених пунктах, де функціонують установи уповноважених банків. Установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті ради або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри. Абзацом другим пункту 13 зазначеного вище Порядку передбачено обов'язок відповідача у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення, повернути суму пенсії, зарахованої на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, органам Пенсійного фонду не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача

Також положеннями частини 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Пунктами 1.4., 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, передбачено, що власником рахунку в банку є особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому; кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Здійснення списання коштів з рахунка, відкритого клієнту (володільцю рахунка), є використанням грошових коштів клієнта, що спричиняє відповідні правові наслідки; розглядаючи спір, суди залишили наведене поза увагою.

Разом з тим, суди дослідили обставини зарахування відповідачем спірних грошових коштів на належний померлій фізичній особі-пенсіонеру рахунок, встановивши, що позивач повідомив відповідача про настання смерті фізичної особи після надходження спірних коштів на рахунок; також суди встановили, що відповідач здійснив списання спірних коштів у погашення заборгованості Тіменка С.В. перед банком по кредиту, розпорядившись цими коштами згідно з умовами укладеного ними договору № 1358 від 10.08.2007 року.

Суди встановили, що за таких обставин позивач не довів порушення відповідачем Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 № 734", умов укладеного сторонами справи договору, визначеного нормативно та обумовленого договором з клієнтом порядку списання коштів з рахунку клієнта (володільця рахунку).

Таким чином, доводів та доказів неправомірності дій відповідача відповідно до обставин, викладених у статті 1166 Цивільного кодексу України скаржником не наведено, інших матеріально-правових підстав позову, що підтверджували б виникнення у відповідача обов'язку відшкодувати заподіяний збиток, не зазначено.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди попередніх інстанцій в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно та об'єктивно розглянули у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; повно та достовірно встановлені обставини справи свідчать про недоведеність та необґрунтованість вимог позивача про відшкодування заподіяної шкоди.

Доводи скаржника про порушення судами норм матеріального та процесуального права не спростовують обґрунтованості висновків суду; підстав для скасування рішення та постанови з мотивів, наведених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі № 904/5215/14 Господарського суду Дніпропетровської області та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 залишити без змін.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач