ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 лютого 2015 р. Справа № 903/1298/14

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка", м. Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "QEDA 2012", м. Кобулеті, Грузія

про стягнення 26 190 доларів США

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: Самолюк В.В., дов. від 19.12.2014р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 18.02.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка"-звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "QEDA 2012"-про стягнення 26 190 доларів США-заборгованості за отриманий 30.09.2014р. згідно Специфікації №2 від 16.09.2014р. до контракту №ВЗ-С-2-2-10 від 01.09.2014р. товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань по оплаті отриманого товару згідно Специфікації №2 від 16.09.2014р. до контракту №ВЗ-С-2-2-10 від 01.09.2014р., митну деларацію від 30.09.2014р., накладну від 30.09.2014р. та рахунок-фактуру від 16.09.2014р. №2 на суму 26 190 дол. США

Ухвалою суду від 24.12.2014р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 27.01.2015р. на 11:00год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача- оригінали долучених до позову доказів, статут; відповідача- пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, статут.

26.01.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшло до суду клопотання №1-4/164 від 26.01.2015р., в якому він просив відкласти розгляд справи, в зв'язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого його представника в судове засідання 27.01.2015р.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст.77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку сторін в судове засідання та неподання ними витребуваних судом доказів.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали долучених до позову доказів; статут; відповідача-пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; статут.

18.02.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача надійшла до суду заява №б/н від 02.02.2015р. (вх.№01-54/1426/15 від 18.02.2015р.), в яких він позовні вимоги визнав та вказав, що вказана заборгованість виникла, у зв'язку з труднощами щодо реалізації товару, поставленого згідно контракту №ВЗ-С-2-2-10 від 01.01.2014р. і Специфікації №2 від 16.09.2014р.

Повідомив, що заборгованість буде погашена добровільно найближчим часом.

Просив розглядати справу без участі його представника.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2014р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Водночас, долучив до матеріалів справи копії Статуту ТзОВ "Агротехніка" (нова редакція), затвердженого Зборами учасників (засновників) ТзОВ "Агротехніка" Протоколом №74 від 08.12.2014р., зареєстрованого 29.12.2014р. за №4001309.

Відповідач в судове засідання 18.02.2015р. не з'явився, водночас в заяві №б/н від 02.02.2015р. (вх.№01-54/1426/15 від 18.02.2015р.) просив розглядати справу без участі його представника.

Господарський суд, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

01 вересня 2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (продавець), в особі директора Горлача Сергія Олексаендровича, що діє на підставі Статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "QEDA 2012" (покупець), в особі директора Міндіа Гегідзе був укладений контракт №ВЗ-С-2-2-10, згідно якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити комбікорм (товар). Детальніше найменування, асортимент, кількість і ціна товару вказуються в Доповненнях (Специфікаціях), які являються невід'ємною частиною даного контракту. Покупець та продавець дійшли згоди, що вартість одиниці товару, загальна вартість контракту, кількість товару зафіксовані в даному контракті є орієнтовними і підлягають зміні та погодженню продавцем і покупцем в Доповненнях (Специфікаціях), які являються невід'ємною частиною даного контракту.

В розділі 2 контракту сторони погодили, що одиниця виміру товару-1 тонна. Загальна кількість поставок по даному контракту складає вартість всіх підписаних специфікацій.

Згідно пунктів 3.1.-3.3. цього контракту, валюта контракту і платежу-долар США. Вартість одиниці поставленого товару у відповідності з даним контрактом визначається в підписаних сторонами Специфікаціях. Загальна сума контракту є сумою всіх підписаних Специфікацій, відповідно до яких продавець поставив покупцю товар в період дії даного контракту.

У відповідності до пунктів 5.1.-5.3. даного контракту поставка товару здійснюється на умовах FCA, вул. Паралельна, 35, смт. Турійськ, Волинська область, Україна. Сторони можуть змінити умови поставки, вказавши це у відповідній Специфікації. Вид транспорту і терміни поставки товару вказуються в підписаних сторонами Специфікаціях. Поставка рахується виконаною з моменту передачі товару представнику покупця в пункті поставки визначеному відповідно до п. 5.1. контракту. Право власності на товар переходить до покупця після оплати його вартості і митного оформлення товару в країні продавця.

В розділі 6 контракту сторони визначили умови платежів, а саме оплата вартості товару відбувається шляхом 100% попередньої оплати, якщо інше не вказано у відповідній Специфікації до даного Контракту. Датою оплати вважається дата оплати зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Покупець повинен оплатити товар шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Пунктом 10.2. цього контракту сторони визначили, що будь-які спори між сторонами, які стосуються виконання цього контракту, підлягають передачі на розгляд до господарського суду Волинської області, для вирішення у відповідності з матеріальним та процесуальним законодавством України.

Згідно пункту 11.1. даного контракту, контракт набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2015р., а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Даний контракт підписано сторонами, підписи скріплені печатками товариств. (а.с. 6-7)

Додатковою угодою №1 від 01.12.2014р. до контракту від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10 сторони виклали п. 6.4. в наступній редакції, а саме: Комісійну винагороду банків-кореспондентів за проведення платежу оплачує продавець.

Дана угода підписана сторонами, підписи скріплені їх печатками. (а.с. 8)

На виконання умов контракту 16.09.2014р. сторони підписали Специфікацію №2 від 16.09.2014р. до контракту від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10, згідно якої продавець повинен передати у власність покупця, а покупець оплатити на умовах 100% оплати через 45 календарних днів з моменту відгрузки товар на загальну суму 26 190,00 доларів США.

Також сторонами і обумовлені умови поставки, а саме: FCA, ж/д станція "Турійськ".

Дана Специфікація підписана сторонами, підписи скріплені печатками товариств. (а.с. 9)

На виконання умов договору контракту від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10 позивач передав відповідачу товар на суму 26 190,00 доларів США, а відповідач прийняв товар, що стверджується митною декларацією, накладною на суму 26 190,00 доларів США (а.с. 10-11) та рахунок-фактурою №2 від 16.09.2014р. на суму 26 190,00 доларів США (а.с. 12).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті в повному обсязі отриманого ним товару не виконав, що призвело до звернення кредитора з позовом до суду, доказів оплати суду сторонами не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було укладено договір, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Договір від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був (доказів суду не надано).

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Строком прийняття товару і прийняття товаророзпорядчих документів є дата відповідної накладної на товар і відстрочка платежу відраховується саме від дати відповідно накладної.

На виконання умов контракту 16.09.2014р. сторони підписали Специфікацію №2 від 16.09.2014р. до контракту від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10, згідно якої продавець повинен передати у власність покупця, а покупець оплатити на умовах 100% оплати через 45 календарних днів з моменту відгрузки товар на загальну суму 26 190,00 доларів США.

Як вбачається з митної декларації товар був поставлений 30.09.2014р., в зв'язку з чим відповідач повинен був оплатити його протягом 45 днів, тобто до 14.11.2014р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 190,00 доларів США, стверджується контрактом від 01.09.2014р. №ВЗ-С-2-2-10, митною декларацією, накладною на суму 26 190,00 доларів США (а.с. 10-11) та рахунок-фактурою №2 від 16.09.2014р. на суму 26 190,00 доларів США, відповідачем визнається та підлягає до стягнення в силу ст.ст. 193, 265 ГК України, якими встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, суд зауважує, що відповідач в заяві №б/н від 02.02.2015р. (вх.№01-54/1426/15 від 18.02.2015р.) позов визнав повністю.

Згідно ч.5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення 26 190,00 доларів США-суми заборгованості, то суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 8 203,63грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 173, 174, 175, 181, 193, 265 ГК України, ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 549, 599, 629, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "QEDA 2012" (Грузія, м. Кобулеті, вул. Ш. Руставелі, 140-е, кв. 15)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (Україна, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Єршова, 11, код 21750952)

26 190,00 доларів США-заборгованості та 8 203,63грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

20.02.2015

Суддя С. В. Бондарєв