ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Справа № 904/7743/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Хандога І.В. представник, довіреність №221214-12/с від 22.12.14;

від відповідача: Розумовський В.В. представник, довіреність №677 від 14.01.14;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року у справі № 904/7743/14

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в порядку регресу у розмірі 24 748 грн. 98 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014року (суддя Ліпинський О.В.) у справі № 904/7743/14 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено діяння, та особа, що його вчинила, не мають значення для вирішення питання про покладення на Відповідача відповідальності за наслідки такого діяння, адже не забезпечення належного утримання ділянки автодороги, яка не перебуває на обслуговуванні Відповідача, свідчить про те, що спричинені збитки, фактично не пов'язані з виконанням винною особою трудових (службових) відносин з Відповідачем, що виключає підстави для застосування ст. 1172 ЦК України.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з рішенням господарського суду, приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування", звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що Занесиголова Олександр Олександрович є працівником ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Дочірне підприємство «Дніпропетровський облавтодор» філія «Петриківський автодор», ПРаТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства та компенсацію понесених збитків. Проте, судом першої інстанції при винесенні рішення за основу було взято заперечення представника відповідача, щодо посилань на те, що ділянка автодороги Т-04-12, 18 км.+500м. не є автодорогою загального користування, і згідно класифікації автомобільних доріг, належить до вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, та перебуває у комунальній власності.

24.01.2013 року, суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було досліджено матеріали адміністративної справи, протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду місця ДТП, схему місця ДТП, письмові пояснення свідків, фото с місця ДТП та встановлено, що станом на 12.20 год. 13 січня 2013 року Занесиголова Олександр Олександрович є відповідальною особою за належне утримання автодороги Т-04-12 в зимовий період.

Таким чином, всі твердження представника відповідача щодо того, що дана ділянка не обслуговується відповідачем не мають жодного значення так як, дана постанова не була оскаржена, та набрала законної сили. Також, винною особою, Занесиголова О.О. було сплачено штраф у розмірі 680,00 гри. в дохід держави чим було визнано свою вину.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що ділянка автодороги Т-04-12, 18 км. + 500 м. не є автодорогою загального користування, і згідно класифікації автомобільних доріг, належить до вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, та перебуває у комунальній власності. При цьому, Відповідач зазначає, що згідно із законом на нього не покладено відповідальність за утримання автодоріг зазначеної категорії, а будь-яких договорів щодо виконання робіт на дорогах комунальної власності на 2013 рік з відповідачем укладено не було. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні 11.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

02.11.2012р. між приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Арсенал Страхування" та Чугуновим В'ячеславом Анатолійовичем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 942/12-Тз/Дп/01, згідно якого приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки „Lifan 320" д/н АЕ9881НВ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. (а.с 07-10)

13.01.2013 року на автодорозі Т-04-12 Дніпродзержинськ-шульгівка-Михайлівка-Котовка-Перещепине-Чернявщина-Жемчужне, зокрема, на її ділянці - 18 км. + 500 м., внаслідок не забезпечення обробки покриття проїзної частини автодороги проти льодовими матеріалами, сталася дорожньо-транспортна пригоду за участю автомобіля „Lifan 320", д/н АЕ9881НВ, під керуванням Чугунової Н.П., якому спричинені механічні пошкодження. (33-35)

На підставі умов договору страхування наземного транспорту № 942/12-Тз/Дп/01 від 02.11.2012 року, розрахунку суми страхового відшкодування 04.02.13р., страхового акту № 942/12-Тз/Дп-01-01-01 від 06.02.13р. приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування" понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 24208,98 грн., з вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 739,99 грн., крім того, як зазначає позивач, він поніс додаткові витрати в розмірі 500,00 грн. та 40,00 грн. на оплату послуг експерта та відправку телеграм. (а.с 13, 12, 15-18)

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, по справі про адміністративне правопорушення № 209/181/13-п від 24.01.2013 року, встановлено, що станом на 12.20 год. 13.01.2013 року Занесиголова О.О., являючись відповідальною особою за належне утримання автодороги Т-04-12 в зимовий період, не забезпечив обробку покриття проїзної частини автодороги проти льодовим матеріалом, в результаті чого на 18 км. + 500 м. був пошкоджений автомобіль „Lifan 320" д/н АЕ9881НВ. (а.с14)

Відтак, як зазначає позивач, згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, по справі про адміністративне правопорушення № 209/181/13-п від 24.01.2013 року, особою, відповідальною спричиненні збитків, є Занесиголова О.О., який являється працівником Відповідача, в зв'язку з чим, останній має відшкодувати зазначені збитки.

5. Мотиви з яких виходила апеляційна інстанція при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В розумінні наведеної норми відшкодування збитків є одним із способів відшкодування майнової шкоди.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідна наявність наступних елементів:

наявність неправомірних дій;

наявність шкоди;

причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою;

наявність вини, крім випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.01.2013 року у справі № № 209/181/13-п № 3/209/138/13 адміністративна справа розглянута у відношенні Занесиголова О.О. 18.08.1974 р.н., який працює начальником філії Петриківської РАД.

Справа розглядалася без участі Занесиголова О.О.

Представник відповідача підтверджує, що Занесиголова О.О. є начальником філії Петриківської РАД, яка входить до складу ДП "Дніпропетровський облавтодор".

Статтею 35 ГПК України зокрема визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Учасниками в господарському процесі є приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування" та Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", які не брали участь у адміністративному провадженні, тому обставини на які посилається позивач не звільнені від доказування в загальному порядку.

Згідно положень ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а згідно з приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем у відповідності до ст. 33 ГПК України, доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень так, з технічного паспорта автомобільної дороги Т-04-12 Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області вбачається, що ділянка зазначеної автодороги від 0 км. + 000 м. до 18 км. + 790 м., є міською ділянкою м. Дніпродзержинська в обох напрямках, та перебуває у віданні відповідного органу місцевого самоврядування. Водночас, ділянка зазначеної автодороги, яка перебуває на обслуговуванні Петриківського райавтодора дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", починається лише з відмітки 18 км. + 790 м. до відмітки 53 км + 500 м (а.с 52-54)

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" у спричиненні шкоди не доведена.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено діяння, та особа, що його вчинила, не мають значення для вирішення питання про покладення на Відповідача відповідальності за наслідки такого діяння, адже не забезпечення належного утримання ділянки автодороги, яка не перебуває на обслуговуванні Відповідача, свідчить про те, що спричинені збитки, фактично не пов'язані з виконанням винною особою трудових (службових) відносин з Відповідачем, що виключає підстави для застосування ст. 1172 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арсенал Страхування" - залишити без змін.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року у справі №904/7743/14 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 13.02.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд