РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №5011-73/8024-2012

За позовомКиївського прокурора захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві
до Фізичної особи-підприємця Хомича Олександра Григоровича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивача Комунальне підприємство "Дарницьке лісопаркове господарство"
про відшкодування шкоди
Судді: Васильченко Т.В. (головуючий)

Ломака В.С.

Любченко М.О.

в присутності представників сторін:

від прокуратуриКоряжміна Г.М., посвідчення №016524 від 23.04.2013;
від позивачане з'явилися;
від відповідачане з'явилися;
від третьої особиДубів Ю.Я., довіреність №61 від 03.01.2015.

Суть спору: Київський прокурор захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Хомича Олександра Григоровича про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення вимог чинного природоохоронного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок використання відповідачем земельної ділянки з порушенням екологічного законодавства, а саме через засмічення земельної ділянки відходами різного морфологічного складу та пошкодження до ступеня припинення росту 5 дерев, державі було завдано шкоду у загальному розмірі 469449,80 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.07.2013 у справі №5011-73/8024-2012 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2013 вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2014 касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2013 та рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2013 у справі №5011-73/8024-2012 скасовано та направлено справу на новий розгляд до господарського суду міста Києва з підстав того, що акт перевірки слід розцінювати як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення порушення природоохоронного законодавства.

Розпорядженням №04-23/71 від 26.02.2014 призначено повторний автоматичний розподіл справи у господарському суді міста Києва, справу № 5011-73/8024-2012 передано для розгляду судді Васильченко Т.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2014, на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження суддею Васильченко Т.В. та призначено до розгляду.

07.04.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав клопотання про призначення у справі судової екологічної експертизи.

Також, 07.04.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав заперечення на позовну заяву, в якому наголосив на тому, що з акту перевірки не вбачається наявності повного складу правопорушення, в зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 07.04.2014 за клопотанням представника відповідача призначено колегіальний розгляд справи №5011-73/8024-2012.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 07.04.2014 призначено колегіальний розгляд справи №5011-73/8024-2012 у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2014, на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О., Ломака В.С. та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 26.05.2014 у зв'язку із перебуванням судді Любченко М.О. у відпустці, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2014, на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С. та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 26.05.2014 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.06.2014.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 23.06.2014 у зв'язку із перебуванням судді Васильченко Т.В. (головуючий) на лікарняному, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Бойко Р.В. (головуючий), судді: Полякова К.В., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2014, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Бойко Р.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С. та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у зв'язку з виходом судді Васильченко Т.В. з лікарняного, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2014, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С. та призначено до розгляду.

22.09.2014 позивач, через відділ діловодства суду, подав пояснення по справі, в яких вказав, що факт засмічення земель був встановлений старшим державним інспектором Державної екологічної інспекції у м. Києві шляхом оформлення акту проведення перевірки, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 22.09.2014 у зв'язку з перебуванням суддів Васильченко Т.В. (головуючий) та Ломака В.С. на навчанні, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Марченко О.В. (головуючий), Полякова К.В., Грєхова О.А.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2014, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Марченко О.В. (головуючий), Полякова К.В., Грєхова О.А. та призначено до розгляду.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у зв'язку з поверненням суддів Васильченко Т.В. та Ломаки В.С. з навчання, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Полякова К.В., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2014, справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Васильченко Т.В. (головуючий), Полякова К.В., Ломака В.С. та призначено до розгляду.

13.10.2014 прокурор, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що факт проведення відповідачем будівельних робіт на земельній ділянці по пр. Броварському, 44-а, в м. Києві, а також заподіяння внаслідок проведення цих робіт шкоди державі, підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №09/589 від 17.05.2012, приписом Державної екологічної інспекції у м. Києві від 14.05.2012, протоколом про лісопорушення від 28.04.2012 №2-3/2, актами обстеження земельної ділянки від 17.05.2012 та актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №224/04 від 05.05.2012.

В судовому засіданні 13.10.2014 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.10.2014.

29.10.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав доповнення на заперечення на позовну заяву, в яких наголосив на тому, що з актів обстеження не вбачається, що відходи, про які йдеться в акті перевірки, знаходяться саме на ділянці відповідача, як і не вбачається наявності огородження земельної ділянки парканом та обмеження доступу до неї. Крім того, за результатами проведеної перевірки ФОП Хомич О.Г. не отримував будь-якого припису на усунення порушень та не притягався до адміністративної відповідальності по факту виявлених порушень.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2014 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Дарницьке лісопаркове господарство".

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 05.12.2014 у зв'язку з перебуванням судді Полякової К.В. у відпустці, справу №5011-73/8024-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С., Любченко М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2014 справу №5011-73/8024-2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С., Любченко М.О. та призначено до розгляду.

18.12.2014 третя особа, через відділ діловодства суду, подала письмові пояснення, в яких позов підтримала в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 11.02.2015.

10.02.2015 прокурор, через відділ діловодства суду, подав додаткові пояснення в яких просив стягнути з відповідача шкоду, завдану навколишньому природному середовищу до Державного бюджету України та міського бюджету міста Києва у розмірі 469449,80 грн.

За результатами розгляду в судовому засіданні 11.02.2015 клопотання відповідача про призначення судової екологічної експертизи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

В судовому засіданні 11.02.2015 прокурор та третя особа позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи строки розгляду спору, не знаходить підстав для чергового відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 11.02.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши прокурора та представників сторін, які приймали участь під час розгляду справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2012 позивачем на підставі наказу Державної екологічної інспекції у місті Києві №650 від 11.05.2012 було проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства.

За результатами зазначеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 09/589, яким встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку (землі лісового фонду) площею 0,3 га по просп. Броварському, 44-А у Дніпровському районі м. Києва під розміщення, експлуатацію та обслуговування комплексу будівель кафе "Шашличок". Зазначена земельна ділянка огороджена парканом та має обмежений доступ. На момент проведення перевірки на вказаній земельній ділянці ведуться будівельні роботи зі зведення майбутньої дерев'яної споруди. Дозвільно-проектної документації не надано, що є порушенням ст.ст. 26, 27, 28, 29, 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 36 Закону України "Про екологічну експертизу", ДБН А.2.2-3-204, ДБН А.2.2-1-2003. Територія комплексу будівель загороджена парканом. На території комплексу виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 5 дерев породи сосна звичайна d=30 см, 32 см, 36 см, 60 см, 52 см. Лісорубний квиток (ордер) на видалення зелених насаджень не надано, що є порушенням ст.ст. 48,52 Лісового кодексу України, постанови КМ України від 23.05.2007 №761. На відкритому ґрунті відповідачем складуються відходи різного морфологічного складу. Джерела засмічення у кількості двох ділянок площею 18 кв. м, об'ємом 27 куб. м і 18 кв. м, об'ємом 9 куб. м, що є порушенням ст.ст. 20, 22, 44 Закону України "Про відходи". До акту перевірки №09/589 від 17.05.2012 додано акти обстеження земельної ділянки від 17.05.2012, план-схеми та фото фіксації.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2012 у справі №2а-13694/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2013, відмовлено в позові СПД-ФО Хомича Олександра Григоровича до Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання неправомірними дій та скасування акту перевірки №09/589 від 17.05.2012.

Станом на час розгляду справи в суді, акт перевірки №09/589 від 17.05.2012 в адміністративному або судовому порядку не скасований та є чинним.

На підставі акту перевірки №09/589 від 17.05.2012 та актів обстеження засміченої земельної ділянки від 17.05.2012 старшим державним інспектором з ОНПС м. Києва здійснено розрахунок розміру збитків, нанесених державі внаслідок самовільного вирубування дерев до ступеня припинення росту в кількості 5 деревостанів породи сосна звичайна СПД Хомич О.Г. на суму 12221,00 грн. Також, складено розрахунок розміру шкоди, зумовленої засміченням земельних ділянок через порушення природоохоронного законодавства на суму 171460,80 грн. та на суму 285768,00 грн.

Відповідач шкоду в сумі 469449,80 грн., заподіяну державі в результаті засмічення земель та самовільного вирубування дерев не відшкодував.

З огляду на викладене, оскільки відповідач допустив порушення вимог природоохоронного законодавства, чим завдав державі шкоди, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки №137/04 від 06.02.2014, складеного посадовою особою Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, земельна ділянка площею 3468,12 кв. м за обліковим номером 66:470:031 обліковується за Комунальним підприємством "Дарницьке лісопаркове господарство"; втім, на момент проведення обстеження на земельній ділянці розміщений та експлуатується комплекс будівель та споруд закладу громадського харчування "Шашличок". Документів стосовно суб'єкта господарювання, який використовує земельну ділянку під будівлями та спорудами не надано.

В той же час, рішенням господарського суду міста Києва від 25.04.2014 у справі №5011-73/8422-2012 за позовом Київського прокурора захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері в інтересах держави в особі Київської міської Ради до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Хомича Олександра Григоровича, третя особа Державна екологічна інспекція у м. Києві про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди в сумі 9347,47 грн., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2014, було встановлено, що фізична особа-підприємець Хомич О.Г. без наявності правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку на просп. Броварському, Дніпровського району м. Києва, обліковий номер 66:470:031, орієнтовною загальною площею 0,35 га, для розміщення, експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд громадського харчування - кафе "Шашличок" в той час, як вказана земельна ділянка площею 3468,12 кв. м обліковується за комунальним підприємством Дарницьке лісопаркове господарство.

У зв'язку з цим, оскільки ФОП Хомич О.Г. самовільно використовує земельну ділянку, задоволено позовні вимоги про зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу Хомича Олександра Григоровича звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 0,35 га, яка розташована на просп. Броварському, 44-а, у Дніпровському районі м. Києва (обліковий номер 66:470:031).

Отже, судом встановлено, що земельна ділянка по просп. Броварському, 44-А в м. Києві використовується саме відповідачем. Вказана обставина також не заперечується відповідачем у наданих поясненнях та відзиві на позов.

За умовами ч. 4 ст. 148 Господарського кодексу України, правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (землі) встановлюється законами.

Суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів (ч. 1 ст. 149 ГК України).

Статтею 1 Земельного кодексу України передбачено, що використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Ґрунти земельних ділянок є об'єктом особливої охорони.

Законом України "Про охорону земель" встановлені вимоги до власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності.

Так, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям (ст. 35 Закону).

При цьому, нормами ст. 37 зазначеного вище Закону визначено, що використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Отже, як вбачається з аналізу вищевикладених норм, за відповідачем закріплений обов'язок проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель і родючість ґрунтів та не допускати їх засмічення.

Проте, відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, в порушення наведених норм, допустив засмічення земельної ділянки, що ним використовується самовільно та знаходиться за адресою: просп. Броварський, 44-а, у Дніпровському районі м. Києва (обліковий номер 66:470:031), оскільки земельна ділянка засмічена будівельними відходами та піском.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Виробником відходів є фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про відходи" відходи є об'єктом права власності. Право власності на відходи може переходити від однієї особи до іншої в порядку, передбаченому законом.

З аналізу статей 1, 8 Закону України "Про відходи" вбачається, що речовини, матеріали та предмети, що підпадають під поняття відходів, є об'єктом права власності суб'єктів права, які володіють, користуються та розпоряджаються ними в межах, визначених законом; вказані речовини, матеріали та предмети підлягають обов'язковій утилізації чи видаленню у разі перебування їх поза межами об'єктів поводження з відходами.

Згідно статті 17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, зокрема, не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах, відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

При цьому, зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини (ст. 33 Закону).

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 32 Закону України "Про відходи" з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів без одержання від спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів.

Частиною 4 статті 33 Закону України "Про відходи" визначено, що зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені обсяги відходів відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Згідно ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідачем не надано доказів отримання спеціального дозволу від уповноважених органів на утворення та розміщення відходів на займаній ним земельній ділянці.

При цьому, судом враховано, що згідно з п.п. 1.2, 1.3 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика №149), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 та зареєстрованої в Мінюсті України 05.05.1998 за №285/2725 (в редакції наказу від 04.04.2007 №149, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 за № 422/13689), Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності. Методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

У пункті 2 Методики №149 визначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення, а засмічення земель - наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3 Методики №149 землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

При цьому, вказана Методика встановлює самостійні та окремі підстави для відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок порушень природоохоронного законодавства, зокрема, самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

Відповідно до Державного класифікатора відходів ДК 005-96, затвердженого наказом Держстандарту України №89 від 29.02.1996 року, до групи "ВІДХОДИ ВИДОБУВАННЯ КОРИСНИХ КОПАЛИН ІНШИХ (група 14)" включено, зокрема, відходи, що утворюються під час видобування продукції шахт (копалень) та кар'єрів, а саме - відходи видобування гравію, піску, глини (1421; 142).

Таким чином, роз'яснюючи поняття "відходи", законодавець не вказує, що дані речовини, матеріали та предмети обов'язково мають бути токсичними, проте, якщо вони утворилися у процесі людської діяльності, то мають бути обов'язково утилізовані чи видалені їх власником.

При цьому, для встановлення обставин заподіяння шкоди внаслідок засмічення земельної ділянки не потрібно встановлювати факт наявності негативних (шкодочинних) речовин у ґрунтах, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін, а достатньо лише встановлення наявності на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Відповідно до п. 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008, акт перевірки це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Отже, акт №09/589 від 17.05.2012 слід розцінювати як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення відповідачем порушення природоохоронного законодавства.

Вказаний акт перевірки на час вирішення спору є чинним, зазначені в акті відомості відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, в тому числі й розмір шкоди, визначеної в розрахунках, контррозрахунок шкоди не поданий.

Наразі, правомірність дій державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища при проведенні перевірки та складанні акта від 17.05.2012 встановлено в порядку адміністративного судочинства, а саме постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.11.2012 у справі №2а-13694/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2013. При цьому, вказаними судовими рішеннями встановлено факт поштового направлення 07.06.2012 позивачем на адресу відповідача примірника акта перевірки №09/589 від 17.05.2012.

Заперечуючи факт порушення природоохоронного законодавства, відповідач посилається на відсутність матеріалів адміністративного провадження, зокрема, не складання Інспекцією протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, який би підтверджував протиправну поведінку ФОП Хомича О.Г.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, складання протоколу про адміністративне правопорушення стало неможливим з причин неявки відповідача та ненадання ним пояснень щодо вчиненого правопорушення, незважаючи на вимогу щодо його явки, викладену в повідомленні Держекоінспекції в м. Києві від 14.05.2012 (а.с.139, том І), у зв'язку з чим інспекція була позбавлена можливості притягнути відповідача до адміністративної відповідальності з тих мотивів, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення необхідні паспортні дані правопорушника, посада, обставини правопорушення, підпис винної особи, заперечення тощо.

Водночас, чинне природоохоронне законодавство не визначає протокол про адміністративне правопорушення в якості єдиного (допустимого) доказу на підтвердження факту вчинення особою екологічного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з доказів вчинення такого правопорушення, на що звернуто увагу і в постанові Вищого господарського суду України від 18.02.2014 у даній справі.

При цьому, відповідно до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення наведених вище норм чинного законодавства, допустив засмічення відходами (піском та будівельними матеріалами) двох земельних ділянок площею 0,0018 га кожна, загальним об'ємом 36 куб. м (згідно актів обстеження засміченої земельної ділянки), що підтверджується актом перевірки від 17.05.2012 та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Тоді як, порушення земельного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення земельного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у псуванні сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забрудненні хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засміченні промисловими, побутовими та іншими відходами (п. в ст. 211 ЗК України).

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, за змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

При цьому, у відповідності до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з п. 5.1 Методики №149 розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

Пунктом 5.5 Методики № 149 визначено, що розмір шкоди внаслідок засмічення земель визначається за формулою 6:

РШЗ = А х Б х ГОЗ х ПДЗ х КЗЗ х КНВ х КЕГ,

де

РШЗ - розмір шкоди від засмічення земель, грн.;

А - питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;

Б - коефіцієнт перерахунку, що при засміченні земельної ділянки побутовими, промисловими та іншими відходами дорівнює 10, а небезпечними (токсичними) відходами - 100.

ГОЗ - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала засмічення, грн./м2;

ПДЗ - площа засміченої земельної ділянки, м2;

КЗЗ - коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6;

КНВ - коефіцієнт небезпеки відходів, який визначається за додатком 5;

КЕГ - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

З матеріалів справи вбачається, що питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки дорівнює 0,5 (постійна величина); коефіцієнт перерахунку дорівнює 10, оскільки будівельні відходи не відносяться до небезпечних, нормативна грошова оцінка засмічених земельних ділянок становить 1270,08 грн. за 1 кв.м; площа кожної засміченої земельної ділянки дорівнює 18 кв.м; коефіцієнт засмічення земельної ділянки становить 1,5 та 2,5 (відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 17.05.2012), коефіцієнт небезпеки відходів складає 1,0, оскільки відходи відносяться до четвертого класу небезпеки (малонебезпечні); коефіцієнт еколого-господарського значення земель складає 1,0, оскільки засмічена ділянка відноситься до земель лісового фонду.

З урахуванням зазначеного, розрахунок шкоди проводиться наступним чином:

РШЗ = А х Б х ГОЗ х ПДЗ х КЗЗ х КНВ х КЕГ = 0,5 x 10 x 1270,08 х 18 х 1,5 х 1,0 х 1,0 = 171460,80 грн. за засмічення відходами об'ємом 9,0 куб. м;

РШЗ = А х Б х ГОЗ х ПДЗ х КЗЗ х КНВ х КЕГ = 0,5 x 10 x 1270,08 х 18 х 2,5 х 1,0 х 1,0 = 285768,00 грн. за засмічення відходами об'ємом 27,0 куб. м;

Таким чином, позовні вимоги, в частині засмічення земельних ділянок, розраховані вірно та у відповідності з законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України, ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" кожен хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що факт засмічення земельних ділянок відходами підтверджується матеріалами справи і відповідачем у встановленому порядку не спростований, суд дійшов висновку, що відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати завдані державі збитки внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в повному обсязі.

Відтак, оскільки відповідач добровільно не сплатив розраховану майнову шкоду в розмірі 457228,80 грн., суд вважає позовні вимоги в частині стягнення шкоди, спричиненої засміченням земельних ділянок обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

За приписами п. "г" ч. 4, ч. 6 ст. 47 вказаного Закону державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватись тільки для цільового фінансування природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, в тому числі наукових досліджень з цих питань, ведення державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також заходів для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров'я населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 691 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Отже, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, з відповідача підлягає стягненню завдана ним шкода до Державного бюджету України та бюджету міста Києва.

Дані висновки узгоджуються з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 04.04.2012 у справі № 35/5005/13150/2011 та інших.

Крім того, актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №09/589 від 17.05.2012 на території комплексу будівель кафе "Шашличок" виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 5 дерев породи сосна звичайна d=30 см, 32 см, 36 см, 60 см, 52 см. Лісорубний квиток (ордер) на видалення зелених насаджень не надано, що є порушенням ст.ст. 48, 52 Лісового кодексу України, постанови КМ України від 23.05.2007 №761.

На підставі акту перевірки № 09/589 від 17.05.2012 здійснено розрахунок розміру збитків, нанесених державі внаслідок самовільного вирубування дерев до ступеня припинення росту в кількості 5 деревостанів породи сосна звичайна СПД Хомич О.Г. без дозвільної документації (лісорубний квиток) на суму 12221,00 грн., які також заявлені прокурором до стягнення в межах даної справи.

В той же час, листом від 02.10.2012 №01-20/2169 Український гідрометеорологічний центр повідомив, що за оперативними даними метеорологічної станції Київ погодні умови у зимній період 2010 року зокрема були нестабільними; було дуже багато опадів у вигляді снігу в середньому 21- 46 см, та опадів випадало від 54 мм до 63 мм (113% та 138% від норми); були періоди відлиги, тумани, сильні снігопади, а інколи з дощем, пориви вітру, у ночі температурний режим був з позначкою мінус (мороз), а в день з позначкою плюс.

На переконання відповідача, вищевказані погодні умови та обставини прямо вказують на те, що у зв'язку з налипанням великих шарів мокрого снігу на дерева та їх гілки, під час сильних поривів вітру, відбулося природне падіння дерев та масивних гілок з них без будь-кого втручання зі сторони Хомича О.Г.

Вказані обставини вбачаються і з листа Комунального підприємства Дарницьке лісопаркове господарство від 03.10.2012 №652, а саме те, що в лісовому кварталі №3 Дніпровського лісництва на площі 9,4 га згідно лісорубного квитка від 01.04.2010 ЛК №260779 у травні 2010 року проводилось санітарне рубання вибіркове, а також у кварталі №7 виділ 2 Дніпровського лісництва, який займає відповідач, протягом березня-липня 2010 року на площі 9,9 га проводились санітарно-оздоровчі заходи (лісорубний квиток від 02.03.2010 ЛК №260766).

При цьому, 28.04.2010 Дарницьким лісовим господарством було складено протокол про лісопорушення № 23/2, яким встановлено пошкодження відповідачем 3 дерев (сосна діаметр 28 см) до ступеня неприпинення росту, тоді як протоколу про пошкодження відповідачем у кварталі №7 виділ 2 Дніпровського лісництва, який він займав, 5 дерев породи сосна звичайна до ступеня припинення росту, складеного у відповідності до вимог чинного законодавства, суду не надано.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що саме відповідач здійснив вирубування дерев до ступеня припинення росту в кількості 5 деревостанів породи сосна звичайна без дозвільної документації у кварталі № 7 виділ 2 Дніпровського лісництва, на території якого відповідач займає земельну ділянку.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позаяк, прокурор та позивач не довели за допомогою належних та беззаперечних доказів порушення відповідачем ст.ст. 48, 52 Лісового кодексу України, а саме вирубування дерев до ступеня припинення росту в кількості 5 деревостанів породи сосна звичайна, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, нанесених державі внаслідок самовільного вирубування дерев на суму 12 221,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням на відповідача судового збору згідно зі ст. 49 ГПК України, який підлягає стягненню в доход державного бюджету України, оскільки заявник звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Хомича Олександра Григоровича (02152, м. Київ, просп. Возз'єднання, 1, кв. 10, ідентифікаційний код ) в доход Державного бюджету України та міського бюджету міста Києва шкоду, завдану державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства у розмірі 457228 (чотириста п'ятдесят сім тисяч двісті двадцять вісім) грн. 80 коп., видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Хомича Олександра Григоровича (02152, м. Київ, просп. Возз'єднання, 1, кв. 10, ідентифікаційний код ) в доход Державного бюджету України 9144 (дев'ять тисяч сто сорок чотири) грн. 57 коп. судового збору, видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.02.2015.

Головуючий суддя Т.В. Васильченко

Судді В.С.Ломака

М.О.Любченко