ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.02.15 Справа № 904/63/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ РЕСУРС", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС", с. Адамівка, Дніпропетровська область

про стягнення 112 136,21 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Капля К.І.

Представники:

від позивача: Потапов О.О., довіреність № 22/01/2015/7 від 22.01.2015

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ СОЮЗ» (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (надалі - Відповідач) про стягнення 112 136,21 грн. за договором №06/02-12 від 01.02.2012.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 27.01.2015 розгляд справи був відкладений на 12.02.2015 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме - порушення строків оплати поставленого товару. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №06/02-12 від 01.02.2012, специфікацію №1, додаткову угоду від 04.12.2012 до договору, виписки по рахунку на 11.05.2012, 01.06.2012, 19.07.2012, поворотні накладні №302010 від 28.09.2012, №302011 від 28.09.2012, №302012 від 30.09.2012, №302013 від 30.09.2012, видаткові накладні №РН-0000143 від 29.05.2012, №РН-0000076 від 07.05.2012, №РН-0000038 від 20.05.2012, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №53 від 29.05.2012, №37 від 15.05.2012, №25 від 20.04.2012, рахунок-фактуру №СФ-0000020 від 12.04.2012.

Позивач керуючись п.6.1. Договору, п.3 специфікації №1 до Договору в редакції додаткової угоди від 04.12.2012 до Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 88 607,58 грн., три процентів річних у сумі 4 289,58 грн., інфляційні втрати в сумі 19 239,05 грн.

Відповідач у призначені на 27.01.2015, 12.02.2015 судові засідання не з'явився; відзив на позовну заяву не надав; пояснень щодо причин неприбуття в судові засідання не надходило; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №568, №578.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Таким чином, оскільки неможливість присутності в судовому засіданні представника Відповідача документально підтверджена не була, надані Позивачем матеріали справи та оригінали документів дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.02.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ СОЮЗ» (Позивач, Постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (Відповідач, Покупець) уклали договір №06/02-12 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві мікродобрива (надалі - Товар), а Покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити цей Товар. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються специфікаціями, що є невід'ємними додатками до цього Договору (п.п.1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору, умови та порядок проведення розрахунків за кожну партію Товару визначаються в Специфікації до даного Договору, які є його невід'ємною частиною.

Як вбачається з наданої Позивачем Специфікації №1 до Договору, Сторони домовились про поставку Товару загальною вартістю 443 764,30 грн. на умовах оплати - не пізніше 01.05.2013 на розрахунковий рахунок Постачальника згідно виставленого рахунку (п.3 Специфікації №1 в редакції додаткової угоди від 04.12.2012 до Договору).

На виконання умов Договору, Позивач здійснив поставку Відповідачу Товару загальною вартістю 443 764,30 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000143 від 29.05.2012, №РН-0000076 від 07.05.2012, №РН-0000038 від 20.05.2012, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей №53 від 29.05.2012, №37 від 15.05.2012, №25 від 20.04.2012.

Проте Відповідач здійснив оплату Товару частково - в сумі 201 539,22 грн., що підтверджується виписками по рахунку на 11.05.2012, 01.06.2012, 19.07.2012.

Крім того, за взаємною згодою Сторін частину Товару загальною вартістю 153 617,50 грн. Відповідач повернув Позивачу, що підтверджується поворотними накладними №302010 від 28.09.2012, №302011 від 28.09.2012, №302012 від 30.09.2012, №302013 від 30.09.2012.

Таким чином, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 88 607,58 грн. (443 764,30 грн. - 201 539,22 грн. - 153 617,50 грн. = 88 607,58 грн.).

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за поставлений Товар, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 88 607,58 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 4 289,58 грн. за загальний період прострочення з 02.05.2013 по 11.12.2014, та інфляційні втрати в сумі 19 239,05 грн. за загальний період прострочення з травня 2013 року по листопад 2014 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за поставлений Товар, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а саме підлягають стягненню 4 289,58 грн. 3% річних та 19 239,05 грн. інфляційних втрат.

Разом з позовною заявою Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточних рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС», а в разі їх відсутності, накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності Відповідачу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2015 суд зобов'язав Позивача надати документи в обґрунтування заяви про забезпечення позову. Проте Позивач вимоги ухвали суду від 27.01.2015 не виконав.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

З приписів ч.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16 вбачається, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що в заяві про забезпечення позову Позивач фактично посилається лише на потенційну можливість ухилення Відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 242,72 грн. згідно платіжного доручення №461 від 12.12.2014, за подання заяви про забезпечення позову - в сумі 1 827,00 грн. згідно платіжного доручення №472 від 12.12.2014.

Позовна заява та заява про забезпечення позову подані до господарського суду Дніпропетровської області в один день, що підтверджується єдиною датою реєстрації в канцелярії суду.

Абзац третій частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає зменшення розміру судового збору з позовної заяви, поданої після подання заяви про вжиття запобіжних заходів або забезпечення позову, на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про вжиття запобіжних заходів чи заяви про забезпечення позову. Зазначене зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і топ зісе день) подання до господарського суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, в тому числі при об'єднанні їх в одному документі. Якщо заяву про забезпечення позову подано після подання позовної заяви, то відповідне зменшення суми судового збору не здійснюється. Передбачене згаданою нормою зменшення розміру судового збору не ставиться Законом у залежність від результатів судового розгляду (пункт 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"). Відповідно до п. 5.2 вказаної Постанови, питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі її за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

Таким чином, відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за позовом ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ РЕСУРС» підлягає зменшенню на суму 1 827,00 грн., а зазначена сума, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ РЕСУРС».

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 66, 67, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточних рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС», а в разі їх відсутності, накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» - відмовити.

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (52334, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Адамівка, вул. Колхозна, 1б, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ СОЮЗ» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 43, к.104, ) 88 607,58 грн. (вісімдесят вісім тисяч шістсот сім гривень 58 копійок) основного боргу, 4 289,58 грн. (чотири тисячі двісті вісімдесят дев'ять гривень 58 копійок) 3% річних, 19 239,05 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті тридцять дев'ять гривень 05 копійок) інфляційних втрат, 2 242,72 грн. (дві тисячі двісті сорок дві гривні 72 копійки) судового збору.

Видати наказ.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ СОЮЗ» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 43, к.104, ) з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок), перерахований згідно з платіжного доручення №461 від 12.12.2014.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.02.2015.

Суддя А.Є. Соловйова