ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/6001/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Дворічанського району Харківської області, смт. Дворічна в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області, м. Харків;
до відповідача-1: Приватного підприємства "Північ 2006", с. Токарівка , та до відповідача-2: Дворічанської районної державної адміністрації, смт. Дворічна
про скасування розпоряджень, визнання недійсним договорів оренди землі
за участю :

прокурор - Кльоц Р.С., посвідчення № 012520 від 02.11.2012 р., Горгуль Н.В., посвідчення № 016182 від 12.04.2013 р.;

позивача - не з"явився;

відповідача-1: Парфенков І.С., довіреність від 29.06.2011 р.;

відповідача-2: Горлова Л.М., довіреність № 01-44/291 від 05.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області в інтересах держави, в особі Головного управління Держземагентства у Харківській області, 23.12.2014 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Північ 2006" та до Дворічанської районної державної адміністрації, у якому просить суд:

- Визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Дворічанської райдержадміністрації від 02.06.2008р. №210 та від 31.12.2008р. №488, в частині надання згоди на розроблення ПП "Північ 2006" землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею - 271,3830 га, в тому числі: рілля - 234,4654 га, пасовище 36,9176 га на умовах оренди терміном на 10 років із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення на території Рідкодубівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Дворічанської райдержадміністрації від 03.05.2012 № 135;

- Визнати недійсними укладені між Дворічанською райдержадміністрацією та ПП "Північ 2006" наступні договори оренди землі:

- на площу 70,9310 га, в тому числі рілля - 70,9310 га, від 26.06.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Дворічанського району Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 жовтня 2012р. за № 01676;

- на площу 36,9176 га, в тому числі пасовища - 36,9176 га, від 26.06.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Дворічанського району Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 жовтня 2012р. за№ 01677;

- на площу 31,9400 га, в тому числі рілля - 31,9400 га, від 26.06.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Дворічанського району Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 жовтня 2012р. за № 01675;

- на площу 17,4633 га, в тому числі рілля - 17,4633 га, від 26.06.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Дворічанського району Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 жовтня 2012р.за № 01678;

- на площу 104,1007 га, в тому числі рілля - 104,1007 га, від 26.06.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему Дворічанського району Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 жовтня 2012р. за № 01674.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на положення ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України, та зазначає, що передача земельних ділянок відбулася без проведення земельних торгів, а відтак, оскільки спірні договори укладені на підставі таких розпоряджень, визнати недійсними відповідні договори оренди землі; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 123, 124 ЗК України, ст. ст. 11, 16, 167, 169, 203, 215, 216 ЦК України.

Прокурори у судовому засіданні позов підтримали повністю та наполягають на його задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, у попередньому судовому засіданні 19.01.2015 р. підтримав в повному обсязі позов заявлений прокурором, надав відзив на позовну заяву № 52 від 09.02.2015 р. (вх. № 4917 від 09.02.2015 р.), у якому зазначає, що позивач відповідно до ст. 122 ЗК України наділений повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності; справу просить розглядати за відсутністю представника ГУ Держземагенства у Харківській області.

Представник відповідача-1 проти позову заперечує та просить суд відмовити в позові повністю, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву від 16.01.2015 р. вх. № 1370 (т. І а.с. 60-63). Так, стверджує відповідач-1, станом на 02.06.2008 р. - станом на момент винесення оскаржуваного розпорядження, ч. 2 ст. 124 ЗК України, норма на яку прокурор вказує у своєму позові, втратила чинність, голова Дворічанської РДА діяв у межах своїх повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення даного позову. Крім того, відповідач-1 наголошує, що прокурором не доведено факту порушення інтересів позивача зі сторони відповідачів та не доведено факту завдання шкоди державі, адже спірні земельні ділянки як були, так і залишаються державною власністю.

Відповідач-2, Дворічанська районна державна адміністрація, у судовому засіданні проти задоволення позову прокурора заперечує та зазначає, що погоджується з інформацією викладеною ПП "Північ 2006" у відзиві на позов відповідач-2 погоджується (лист № 01-44/290 від 05.02.2015 р.), у наданих до суду запереченнях № 01-49/70 від 13.01.2015 р. (вх. № 1524 від 19.01.2015 р.) просить суд відмовити в позові, посилається не необґрунтованість та безпідставність вимог прокурора та вказує, що відповідач-2 при винесенні спірних розпоряджень та укладенні спірних договорів діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

02.06.2008 року Дворічанською районною адміністрацією було прийняте розпорядження № 210 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПП «Північ-2006» на умовах оренди із земель державної власності на території Рідкодубівської сільської ради» (т. І а.с. 14). На підставі вказаного розпорядження відповідачем-2 (ПП «Північ-2006») було розроблено відповідну технічну документацію, яку було погоджено у встановленому законом порядку та затверджено розпорядженням голови Дворічанської РДА № 135 від 03.05.2012 року (т. І а.с. 34-35).

На виконання вказаних розпоряджень голови Дворічанської РДА, 26.06.2012р. між Дворічанською РДА Харківської області та Приватним підприємством "Північ-2006" були укладені договори оренди землі (земельних ділянок площею 70,9310 га, 36,9176 га, 31,9400 га, 17,4633 га та 104,1007, розташованих на території Рідкодубівської сільської ради) строком на 10 років для ведення товарного с/г виробництва (т. І а.с. 43-45, 47-49, 40-42, 5052).

02.10.2012р. вказані договори були зареєстровані Відділом Держкомзему у Дворічанському районі Харківської області за №№ 01676, 01677, 01675, 01678, 01674.

Підставою даного позову прокурор вказує, із посиланням на положення ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України, що передача земельних ділянок відбулася без проведення земельних торгів, а відтак, оскільки спірні договори укладені на підставі таких розпоряджень, визнати недійсними відповідні договори оренди землі.

Такі обставини, на думку прокурора, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів в т.ч. можуть бути визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст.16 ЦК України).

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в т.ч. шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом (ст.20 ГК України).

З урахуванням наведеного та у відповідності до положень ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог прокурора є доведення ним факту невідповідності спірних розпоряджень Дворічанської РДА та договорів оренди землі законодавству та факту ущемлення цими актами прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.

Проте цей тягар доведення прокурором не витриманий. Прокурором та позивачем не доведений ні факт суперечності спірних розпоряджень та угод чинному законодавству, ні факт ущемлення цими актами прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що відповідні розпорядження і угоди укладені з додержанням вимог чинного законодавства.

Так, згідно ст. 13 Конституції України, ст. 373 Цивільного кодексу України, ст. 1 Земельного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 14 Конституції України).

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону (ст. 84 ЗК України).

Згідно п.7 ч.1 ст.13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля відноситься до відома місцевих державних адміністрацій. Згідно п.2 ч.1 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на момент винесення відповідачем-1 спірних розпоряджень та укладення відповідачами спірних договорів оренди землі) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно п. "в" ч.1 ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із земельних ділянок, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону (ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про оренду землі»).

Суд критично оцінює твердження позивача і прокурора про те, що спірні земельні ділянки могли бути надані в користування лише за результатами аукціону. З наведених вище правових норм вбачається, що законодавство передбачає дві підстави набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками, а саме або за результатами аукціону, або за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

Посилання прокурора на ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України є недоречним, оскільки, на момент винесення спірного розпорядження № 210 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПП «Північ-2006» на умовах оренди із земель державної власності на території Рідкодубівської сільської ради», а саме станом на 02.06.2008 року вказана правова норма втратила чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року. Таким чином, можна зробити обґрунтований висновок, про те, що розпорядження голови Дворічанської районної адміністрації від 02.06.2008 року № 210 було винесене при повному дотриманні діючого в Україні законодавства, а саме: Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативних актів, і, тому, скасуванню не підлягає. Крім цього, всі подальші дії сторін, щодо погодження та затвердження проекту землеустрою, на підставі розпорядження № 135 від 03.05.2012 року, укладання договорів оренди землі та інші дії - напряму пов`язані та зроблені на виконання цілком законного розпорядження № 210 від 02.06.2008 року, а тому також у повній мірі відповідають діючому на той час в Україні законодавству.

Таким чином відповідач-1 Дворічанська районна державна адміністрація цілком законно висловила своє волевиявлення стосовно вище згаданих земельних ділянок шляхом прийняття спірних розпоряджень про надання їх у користування відповідачеві-2.

Такий висновок суду повністю узгоджується із Постановою ВГСУ № 6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», згідно п. 2.24 якої, судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги прокурора не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, а відтак задоволенню не підлягають.

Приходячи до висновку про необхідність відмови прокурору у позові суд також враховує, що прокурором не доведена й друга з необхідних у відповідності до ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України умов визнання рішень органів державної влади та договорів недійсними - факт ущемлення цими рішеннями та договорами прав суб'єктів господарювання. Ні прокурор, ні представник позивача не виявилися спроможними навести суду жодної відмінності котра виникла в даному випадку в чиїх не будь правах чи обов'язках внаслідок того, що спірні земельні ділянки були надані в користування відповідачу-2.

Взагалі, ні прокурором, ні позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні розпорядження відповідача-1 та укладені відповідачами договори порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача у справі Головного управління Держземагенства у Харківській області. Твердження прокурора про можливість існування суб'єктів господарювання, котрих спірними актами позбавили можливості орендувати ці землі носять бездоказовий абстрактний характер і не можуть бути прийняті до уваги, адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (п.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6).

Більш того, суд зазначає, що права позивача спірним розпорядженням від 02.06.2008 р. не могли бути порушені взагалі, адже станом на 02.06.2008 р. позивача взагалі не існувало. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - позивач Головне управління держземагенства у Харківській області, був зареєстрований лише 16.11.2012р., тобто більш як на три роки пізніше ніж було ухвалено спірне розпорядження. Інші оскаржувані розпорядження, а також самі договори оренди земельних ділянок було укладено також до створення та державної реєстрації позивача (у період з 31.12.2008 року по 26.06.2012 року).

Відмова в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними та скасування спірних розпоряджень голови Дворічанської районної державної адміністрації № 210 від 02.06.2008 р., № 488 від 31.12.2008р. та № 135 від 03.059.2012, означає відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі від 26.06.2012 р., укладених на підставі цих розпоряджень та зареєстрованих в Державному реєстрі земель 02.10.2012 р., адже інших підстав недійсності цих договорів, крім незаконності розпоряджень, ні прокурором, ні позивачем не наведено.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором не доведено факт порушення чинного законодавства України, внаслідок видання Дворічанською РДА розпоряджень № 210 від 02.06.2008 року, № 488 від 31.12.2008 року та № 135 від 03.05.2012р., також прокурором не доведено факт порушення оскаржуваними розпорядженнями як інтересів держави, так і інтересів будь-яких інших осіб (у тому числі позивача). За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 8.526,00 грн. (7 вимог немайнового характеру х 1.218,00 грн. (п.п. 2 п.2 ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір") = 8,526,00 грн.), суд керується нормами ст. 49 ГПК України та роз"яснення викладені у п. 4.6. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7.

Так, згідно п. 4.6. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючи вищевказане, те що позивач не звільнений від сплати судового збору, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 13, 14, 19, 124, 129 Конституції, 116, 123, 124, 126 Земельного кодексу України, ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст. ст. 15, 16, 203, 207, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 29, 32, 33, 43, 44-49, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Держземагенства у Харківській області (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 8.526,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.02.2015 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/6001/14/