РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/57/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 6640,21 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6640,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком, виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача, в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6640,21 грн., як до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.01.2015 порушено провадження у справі № 910/57/15-г, розгляд справи призначено на 16.02.2015.

Представники сторін явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались сторонам на юридичну адресу підприємств, згідно з відомостями з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності до положень п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про те, що позивачем та відповідачем 16.01.2015 отримана ухвала суду від 06.01.2015, у зв'язку з чим сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки сторони не з'явилися у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд, на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.02.2015, відповідно до ст. 85 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» (далі - Позивач) та Сейт-Аджиєвим Олександром Сергійовичем (далі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 050-а/14/УРП (далі - Договір), за яким застраховано автомобіль марки «Кіа», д/н АА4891МС.

17.08.2014, по вул. Леніна в с. Липовець Кагарлицького району Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», д/н АІ4741АР, під керуванням Музики С.М., та автомобіля марки «Кіа», д/н АА4891МС.

Згідно з постановою Миронівського районного суду Київської області 371/1550/14-п від 05.09.2014, Музику С.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунку № ККК00001040/ККС00001102 від 27.08.2014, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогарант АВ», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа», д/н АА4891МС, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 6640,21 грн., включно з ПДВ.

Згідно з нормами чинного законодавства, з урахуванням умов Договору, Позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страховий акт № А-1749/УРП від 27.08.2014 на загальну суму 6640,21 грн.

Згідно з умовами Договору, Позивач виплатив на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогарант АВ» суму страхового відшкодування в розмірі 6640,21 грн. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1989 від 28.08.2014.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний внаслідок ДТП збиток.

Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «ВАЗ», д/н АІ4741АР, встановлена у судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує автомобіль марки «ВАЗ», д/н АІ4741АР, застрахована Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Відповідач) на підставі договору (полісу) № АІ/1800011 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом № АІ/1800011) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх, осіб становить 50 000,00 грн. та встановлено франшизу 510 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку полісом № АІ/1800011 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля на час спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Відповідача з претензією № 14/09/23-13 від 23.09.2014 про виплату страхового відшкодування в сумі 6640,21 грн., однак Відповідач відповіді на претензію не надав, суму страхового відшкодування не виплатив.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як зазначалося вище, розмір страхового відшкодування, сплаченого Позивачем Відповідачеві, склав 6640,21 грн.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність задоволення позовних вимог в сумі 6130,21 грн. (6640,21 грн. - 510 грн. франшизи за Полісом № АІ/1800011).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72; ідентифікаційний код 32638319) страхове відшкодування в сумі 6130 (шість тисяч сто тридцять) грн. 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1686 (одна тисяча шістсот вісімдесят шість) грн. 68 коп.

3.Видати наказ.

4.У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.02.2015

Суддя Грєхова О.А.