ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа № 914/847/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Опрема-Львів ПС", б/н, б/д

на рішення господарського суду Львівської області від 27.05.2014 року

у справі № 914/847/14, суддя Юркевич М.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Опрема-Львів ПС", м. Новояворівськ

до відповідача Яворівської міської ради, м. Яворів

за участю третьої особи - 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Романика Олега Романовича, м. Яворів, Львівська область

третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Бамбурової Ганни Едуардівни, м. Яворів, Львівська область

третьої особи - 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу Держземагентства в Яворівському районі Львівської області, м. Яворів, Львівська області

про визнання недійсним рішення Яворівської міської ради від 15.10.2010р. №437

від позивача (скаржника) - Жак Н. Т. (представник за довіреністю б/н від 04.11.2014р.)

від відповідача - Глинка М. С. (представник за довіреністю № 4343 від 05.12.2014р.)

Басюк Г.Т. (представник за довіреністю №3 від 31.12.2014р.)

від третьої особи 1 - Яремчук Я.І. (представник за довіреністю б/н від 27.03.2014р.)

від третьої особи 2 - не з'явився

від третьої особи 3 - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі № 914/847/14 (суддя Юркевич М.В.) відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Опрема-Львів ПС" до Яворівської міської ради, м. Яворів про визнання недійсним рішення Яворівської міської ради від 15.10.2010р. №437 "Про затвердження грошової оцінки та продаж земельної ділянки площею 0,1655 га в м.Яворів по вул.Маковея,86 а для обслуговування станції технічного обслуговування".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 27.05.2014 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що земельна ділянка, продана відповідачу згідно оскаржуваного в даній справі рішення є частиною земельної ділянки площею 0,58 га в м. Яворові по вул. Левада, 5, що перебуває у постійному користуванні ТОВ "Опрема-Львів ПС" з 30.11.1992р. Окрім цього, скаржник зазначає, що жодних підстав припинення права користування земельною ділянкою ТОВ "Опрема-Львів ПС" не виникало, що свідчить про порушення його прав оскаржуваним рішенням, як користувача спірної земельної ділянки та відповідно наявність підстав для визнання його недійсним.

В підтвердження своєї позиції скаржник покликається на норми Земельного кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у властість чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Скаржник також не погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем не представлено переконливих доказів, які б засвідчували право останнього на земельну ділянку, оскільки, вважає що у справі наявні докази, які підтверджують відведення даної земельної ділянки у 1990 році та надання у постійне користування з 30.11.1992р. Зокрема, покликається на рішення господарського суду Львівської області у справі №17817/09/9104, в якому зазначено, що позивач як правонаступник набув право постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м.Яворів, вул.Левади,5.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів викладених у апеляційній скарзі заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, наполягає на відмові в задоволенні апеляційної скарги та на залишенні рішення господарського суду Львівської області від 27.05.2014р. у даній справі без змін.

Третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Романик Олег Романович, надав пояснення на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи скаржника надуманими та безпідставними.

Треті особи-2,3 які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, а тому суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Розпорядженнями голови господарського суду Львівської області від 29.07.2014р., від 16.09.2014р., від 07.10.2014р., від 02.12.2014р. вносились зміни в склад колегії суддів, відтак розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Марка Р.І., суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався з підстав викладених в ухвалах суду від 01.07.2014р., від 29.07.2014р., від 16.09.2014р, від 07.10.2014р., від 05.11.2014р., від 02.12.2014р., 22.12.2014р. та від 26.01.2015р.

Ухвалою суду від 05.11.2014р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Держземагенство у Яворівському районі Львівської області.

22.12.2014р. скаржником подано клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, в задоволенні якого колегією суддів відмовлено у зв"язку з відсутністю підстав для призначення такої експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 16.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15.10.2010р. Яворівською міською радою було прийнято рішення №437 "Про затвердження експертної грошової оцінки та продаж громадянам Бамбуровій Г.Е. та Романику О.Р. земельної ділянки площею 0,1655 га в м.Яворові по вул.Маковея, 86а" для обслуговування станції технічного обслуговування.

Відповідно до п.п.1,2 спірного рішення міська рада затвердила громадянам Бамбуровій Г.Е. та Романику О.Р. експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1655, яка підлягає продажу у власність шляхом викупу та зобов'язала укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки на затверджених умовах. 27.07.2011р. на виконання вимог зазначеного рішення між третіми особами по справі та Яворівською міською радою було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки вартістю 95 240,00 грн. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий №0:04:003:0048.

Судом також встановлено, що 30.11.1992р. рішенням Яворівської міської ради №675 торгово-виробничому орендному підприємству "Умілець" (правонаступник - ТОВ "Опрема Львів-ПС") було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,58 га для обслуговування і впорядкування магазину та складських приміщень на вул.Левада,5.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання недійсним рішення Яворівської міської ради №437 від 15.10.2010р. з посиланням на порушення його права користування земельною ділянкою площею 0,58 га в м. Яворові по вул. Левада, 5, оскільки, на думку скаржника, земельна ділянка площею 0,1655 га в м. Яворові по вул. Маковея 86а, яка передана Яворівською міською радою у власність третіх осіб по даній справі є частиною земельної ділянки площею 0,58 га в м. Яворові по вул. Левада, 5, що перебуває у постійному користуванні ТОВ "Опрема-Львів ПС" з 30.11.1992р.

Відповідно до приписів статті 13 Конституції України землі є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Наведена правова норма кореспондується зі ст.2 Закону України "Про оренду землі", згідно якої відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно зі статтею 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 83 названого Кодексу унормовано, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно з пунктом 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, земельна ділянка, щодо якої прийнято оскаржуване рішення, знаходиться в межах населеного пункту, а тому при прийнятті цього рішення Яворівська міська рада, діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до діючого на той час законодавства.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України. За приписами наведеної норми, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, за якими спірне рішення Яворівської міської ради може бути визнане недійсним (незаконним), виходячи з приписів статті 21 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст.126 цього ж Кодексу передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого таким документом є державний акт.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З вищенаведених норм випливає, що вимагати захисту порушених прав на землю має право власник чи користувач земельної ділянки, чиї права на землю оформлені та зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Вилучення земельних ділянок також здійснюється за згодою землекористувача, право користування якого оформлене та зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Позивачем, як на підставність користування земельною ділянкою площею 0,58 га, що знаходиться в м. Яворові по вул. Левада, 5, надано суду копію рішення Яворівської міської ради №675 від 30.11.1992р. про надання в постійне користування торгово-виробничому орендному підприємству "Умілець" (правонаступник - ТОВ "Опрема Львів-ПС") земельної ділянки для обслуговування і впорядкування магазину та складських приміщень.

Відповідно до положень ст. 22 та 23 ЗК України від 18.12.1990р. (чинного на момент винесення рішення №675), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття Яворівською міською радою оспорюваного рішення позивач не отримував державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, а межі земельної ділянки не були встановлені в натурі (на місцевості), як це передбачало чинне на момент винесення рішення №675 законодавство.

Отже, з огляду на те, що рішенням №675 було надано торгово-виробничому орендному підприємству "Умілець" (правонаступник - ТОВ "Опрема-Львів ПС") в постійне користування земельну ділянку площею 0,58 га для обслуговування і впорядкування магазину та складських приміщень на вул. Левада, 5, але позивачем, всупереч чинного на час винесення рішення законодавства, належним чином не було оформлено це право постійного користування, державний акт про право постійного користування не видавався, а межі земельної ділянки не були встановленими землевпорядними організаціями, а тому виходячи із приписів ст.125 ЗК України право постійного користування вказаною земельною ділянкою у позивача не виникало.

Місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи позивача, про відсутність в нього обов'язку щодо одержання документу, що посвідчує право на земельну ділянку та реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

З цих же підстав колегія суддів відхиляє посилання позивача на рішення господарського суду Львівської області у справі №17817/09/9104, як на документ, що підтверджує право користування земельною ділянкою площею 0,58 га, що знаходиться за адресою: м.Яворів, вул. Левада, 5

Таким чином, вимагати захисту порушених прав на землю має право власник чи користувач земельної ділянки, чиї права на землю оформлені та зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Вилучення земельних ділянок також здійснюється за згодою землекористувача, право користування якого оформлене та зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на наведене та враховуючи те, що позивачем не долучено до матеріалів справи належного підтверджуючого права землекористування документа на земельну ділянку площею 0,58 га, що знаходиться за адресою: м.Яворів, вул. Левада, 5, останній позбавлений права вимагати захисту своїх порушених прав на землю як належний землекористувач в порядку ст.ст.152, 155 Земельного кодексу України, так як права позивача на землю не оформлені та у встановленому законодавством порядку не зареєстровані.

Відтак, встановивши відсутність у позивача оформленого права на спірну земельну ділянку, відсутнє порушення оспорюваним рішенням міської ради прав або інтересів позивача у справі, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відмову в позові щодо визнання незаконним спірного рішення.

При цьому, апеляційний суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті першої Протоколу першого від 17.07.97 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З іншого боку, потреба відповідних органів чи осіб виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п.58, ECHR 2002-VIII) (Рішення Європейського суду з прав людини Справа "Рисовський проти України" (Заява № 29979/04) від 20.10.11).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин рішення місцевого господарського суду відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення господарського суду Львівської області від 25.07.2014 року в справі за номером 914/847/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Опрема-Львів ПС" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 18.02.2014 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.