ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 р. Справа № 914/92/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консорціум «Агентство економічної безпеки», м. Львів.

до відповідача: Готельно-навчального комплексу «Гетьман», м. Львів.

про стягнення 23' 000,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Сорока А.В.,

від відповідача: Задорожний Є.О.

На розгляд господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Консорціум «Агентство економічної безпеки» подано позов до Готельно-навчального комплексу «Гетьман» про стягнення 23' 000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2015 р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 03.02.2015 р. У судовому засіданні оголошувалася перерва до 23.02.2015 р.

19.02.2015 р. представник позивача надіслав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій повідомив про часткове погашення боргу відповідачем на суму 8' 000,00 грн., та про те, що непогашеною залишається заборгованість в розмірі 15' 000,00 грн.

У судовому засіданні 23.02.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не здійснено повної оплати за надані послуги за договором про надання послуг по охороні приміщення та майна №01-КА/01-13 від 29.01.2013р., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 15' 000,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.02.2015 р. підтримав позицію, викладену у відзиві на позов. Зокрема, підтвердив часткове погашення суми боргу на 8' 000,00 грн. та визнав наявність 15' 000,00 грн. заборгованості. Крім того, просив розстрочити виконання рішення суду на 3 місяці через те, що заборгованість, яка є предметом спору, виникла внаслідок об'єктивних причин, зокрема, в результаті економічної і політичної дестабілізації в країні. Представник позивача заперечив проти розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

29.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консорціум «Агентство економічної безпеки» та Готельно-навчальним комплексом «Гетьман» було укладено договір №01-КА/01-13 про надання послуг по охороні приміщення та майна.

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання обов'язків по наданню послуг з охорони об'єкта замовника, а саме - готельно-навчального комплексу «Гетьман», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50.

У розділі 3 договору сторони погодили порядок оплати наданих послуг. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок « Виконавця» не пізніше 10 числа кожного наступного місяця, згідно виставлених рахунків та актів виконаних робіт на місяць. За надані послуги «Замовник» щомісячно перераховує «Виконавцю» оплату в розмірі 9000 грн. за календарний місяць (додаток №2 до Договору).

11.02.2013 р. сторони уклали Додаток 4 до Договору , яким внесли зміни до п.п.2.2.2. п. 2.2. та визначили розмір оплати Замовником наданих Виконавцем послуг в розмірі 11000,00 грн.

Сторони підписали Додаток №5 до договору, яким внесли зміни до адрес та реквізитів сторін.

Згідно актів надання послуг, копії яких знаходяться в матеріалах справи, позивачем надано відповідачу послуг з охорони приміщення ГНК «Гетьман» на загальну суму 33' 000,00 грн. за період з травня по липень 2013 р.

27.01.2015 р. відповідач сплатив позивачу 3' 000,00 грн. заборгованості, а 11.02.2015 р. - 5' 000,00 грн. боргу.

Станом на дату прийняття рішення доказів погашення заборгованості в сумі 15' 000,00 грн. відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до підпункту 2.1.5 пункту 2.1 договору замовник зобов'язувався своєчасно і в повному обсязі проводити оплату за надання послуг по охороні об'єкта охорони.

Позивачем належним чином надано обумовлені договором послуги з охорони приміщення та майна, проте відповідачем безпідставно не оплачено їх вартість, тому позов є правомірним.

Згідно п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідач після звернення позивача до суду з позовною заявою частково погасив заборгованість у розмірі 8' 000,00 грн., суд дійшов висновку про припинення провадження у справі щодо стягнення 8' 000,00 грн. у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч.2 ст.218 ГК України).

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи заперечення позивача, а також ту обставину, що відповідачем на підтвердження важкого фінансового становища не подано відповідних підтверджуючих доказів про його складний фінансовий стан (довідки з банків про залишок коштів на рахунках, дані про дебіторську і кредиторську заборгованість та ін.), суд відмовляє у задоволенні поданої заяви.

У п. 10 постанови «Про судове рішення» від 26.03.2012 р. №6 Пленум Вищого господарського суду України звертає увагу, що результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі щодо стягнення 8' 000,00 грн.

2. Решта позовних вимог задоволити.

3. Стягнути з Готельно-навчального комплексу «Гетьман», (79053, м. Львів, вул. В. Великого, 50, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консорціум «Агентство економічної безпеки» (79025, м. Львів, вул. Папоротна, 10/7, ідентифікаційний ) заборгованість в сумі 15' 000,00 грн. та 1' 827,00 грн. судового збору.

4. У задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

5. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 23.02.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 24.02.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.