ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.Справа № 923/1346/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної М.А.,

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Закернична І.П. - посвідчення №031666,

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Коновалова Г.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

на рішення господарського суду Херсонської області від 12 листопада 2014 року

у справі №923/1346/14

за позовом Прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,

встановив:

У вересні 2014 року прокурор Голопристанського району Херсонської області (далі-прокурор) в інтересах держави в особі Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (далі-позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі-відповідач) про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.08.2004р., укладеного між сторонами у справі, зареєстрованого у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 03.09.2004р. за №26, виклавши пункти 5, 9 та 11 договору в наступній редакції:

Пункт 5 «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 457777,43 грн.»;

Пункт 9 «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, що складає 54933,29 грн. на рік»;

Пункт 11 «Орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься Орендарем у строки, встановлені статтями 285-287 Податкового кодексу України».

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12 листопада 2014 року (суддя Пригуза П.Д.) позов задоволено повністю з огляду на обґрунтованість прокурором заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Судом першої інстанції відхилено клопотання ПАТ «Київенерго» про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м.Києва.

Суд першої інстанції при розгляді справи відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи громадянки Негри Галини Василівни, яка на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2014р., укладеного між нею та відповідачем, набула право власності на нерухоме майно - базу відпочинку «Вікторія», що належало відповідачеві.

Скаржник вважає таку позицію господарського суду неправомірною, оскільки відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, відмова у залученні до участі у справі громадянки Негри Г.В. є прямим порушенням права особи на захист своїх інтересів, адже рішення господарського суду безпосередньо впливає на майновий стан цієї особи.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Із позовної заяви прокурора не вбачається обґрунтування необхідності захисту інтересів Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, не наведено жодного наявного порушення їх інтересів та не вказано, в чому саме порушено інтереси держави, які б спонукали прокурора звернутися з подібним захистом цих інтересів до суду.

Що стосується задоволення позову в частині зміни пунктів 5, 9, 11 договору оренди земельної ділянки, скаржник зазначив що, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі, виключно за згодою сторін. Крім того, умови спірного договору не враховують змін нормативної грошової оцінки.

Таким чином, на думку скаржника, звернення прокурора до суду є передчасним, оскільки відповідач не надавав відмови позивачу в укладенні будь-яких додаткових угод про зміну умов договору.

Прокурор та позивач не скористалися своїм правом надання відзивів на апеляційну скаргу, але в судовому засіданні прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в засіданні суду апеляційної інстанції наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Представник позивача не з'явився в судове засідання та не сповістив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача та прокурора, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Рішенням Круглоозерської сільської ради №167 від 30.07.2004р. «Про надання земельних ділянок в оренду» було вирішено надати в оренду акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго» земельну ділянку площею 1,22349 га під розміщення бази відпочинку «Каштан» в селі Більшовик строком на 5 років.

Пунктом 2.3 цього рішення затверджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 108163,00 грн. та встановлено орендну плату за один рік в розмірі 9800,00 грн. Загальна сума орендної плати складає 49000,00 грн. за 5 років оренди.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 1,2349 га, яка знаходиться в с. Більшовик.

Договір оренди зареєстровано у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що 03.09.2004р. вчинено запис за №26304.

Пунктом 5 договору було встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 108163,00 грн.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та її розмір становить 9% нормативної грошової оцінки, що складає 9800,00 грн. за один рік, 49000,00 грн.-за 5 років (п.9 договору).

Відповідно до п.8 договору останній укладено строком на 5 років.

Додатковою угодою від 09.06.2009р. сторонами внесено зміни до договору оренди земельної ділянки, зокрема, в п.8: «Договір укладено на 15 років» та п.9 доповнено словами: «за послідуючі 10 років у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, що складає 15915,36 грн. в рік»

В 2010 році було здійснено нову нормативну грошову оцінку земель, технічну документацію з якої затверджено рішенням Круглоозерської сільської ради №44 від 04.01.2011.

Відповідно листа відділу держземагенства у Голопристанському районі від 28.08.2014р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,2349 га, наданої відповідачеві для розміщення бази відпочинку «Каштан» станом на 01.08.2014р. становить 457777,43 грн.

Дана обставина також підвтерджується Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-28-03-178/2-15 від 02.02.2015р.

З метою внесення змін до договору оренди позивачем на адресу відповідача надіслано пропозицію від 14.10.2013р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в якому було зазначено нову нормативну грошову оцінку землі в розмірі 457777,43 грн. та відповідні зміни до п.5 та п.9 договору та запропоновано встановити новий розмір орендної плати 54933,29 грн. на рік, що складає 4577,77 грн. в місяць, а також доповнити договір новими пунктами.

Також, листом №02.11/213 від 05.03.2014р. позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати орендну плату та підписати раніше надіслані йому додаткові угоди.

Відповідачем вимоги позивача залишені без задоволення, додаткова угода ним не підписана.

Господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, погодившись з доводами прокурора, визнав, що передбачений сторонами в договорі оренди земельної ділянки від 09.08.2004р.у, розмір орендної плати є меншим від встановленого чинним законодавством (п.288.5 ст.288 ПК України); введена в дію нова нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки, отже, в наявності є обставини, з якими закон пов'язує можливість зміни спірного договору за рішенням суду згідно ч.2 ст.652 ЦК України.

Колегія суддів, дослідивши докази у справі, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на таке.

За приписами ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 651, 652 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Ст.632 ЦК України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Ст.654 ЦК України унормовано, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статей 126, 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, оренда землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

За приписами ст.13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як визначено ст.15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

За приписами статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 % нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду - 12% нормативної грошової оцінки.

Отже, чинним законодавством, як і умовами договору (п.36), передбачена можливість зміни умов договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, а оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати визначена підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Сторонами шляхом укладення додаткової угоди погоджено максимальний розмір орендної плати за використання земельної ділянки - 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік. Отже, вказаний розмір орендної плати погоджено шляхом взаємного волевиявлення сторін.

Положеннями п.2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Пунктом 2.19 цієї Постанови встановлено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

На вимогу ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2015р. відповідачем були надані додаткові пояснення разом із копіями документів, які свідчать про відчуження позивачем об'єктів та споруд бази відпочинку «Каштан», розташованих на спірній земельній ділянці, приватному підприємству «КОРАЛ».

Однак, надані відповідачем докази жодним чином не свідчать про те, що за новим покупцем зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості - базу відпочинку «Каштан».

Крім того, відповідно до п.8.7 договору купівлі-продажу базу відпочинку «Каштан» від 29.09.2014р. покупець, до оформлення на себе договору оренди земельної ділянки під майном зобов'язується до 20 числа кожного місяця компенсувати продавцю суму коштів орендної плати, яку продавець сплачує за договором оренди земельної ділянки від 09.08.2004р., зареєстрованим у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК за №26304.

На даний час покупець - ПП «КОРАЛ» не переоформило на себе договір оренди земельної ділянки від 09.08.2004р., а продавець не розірвав свій договір оренди.

Таким чином, саме ПАТ «Київенерго» є орендарем земельної ділянки відповідно до договору оренди земельної ділянки від 09.08.2014р.

Пояснення скаржника, що стосуються звернення до Круглоозерської сільської ради з пропозицією про припинення спірного договору оренди земельної ділянки не приймаються до уваги, оскільки , як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Київенерго» направило Круглоозерській сільській раді пропозицію про припинення договору оренди земельної ділянки 12.01.2015р., а рішення суду, яке оскаржується, прийняте 12.11.2014р.

Посилання скаржника на порушення господарським судом норм процесуального права, що стосується відмови в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи громадянки Негри Г.В., судовою колегією не приймається до уваги, оскільки покупцем бази відпочинку «Каштан», яка розташована на спірній земельній ділянці, є ПП «КОРАЛ», відповідно Негра Г.В. як покупець бази відпочинку «Вікторія» ніякого відношення до даної справи не має.

Що стосується клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м.Києва, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч.9 ст.16 ГПК України дана справа має розглядатись господарським судом за місцезнаходженням земельної ділянки.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внесення змін щодо розміру орендної плати у договір оренди земельної ділянки від 09.08.2004р., укладений між Круглоозерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та ПАТ «Київенерго», зареєстрований у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК за №26304 у зв'язку з проведенням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідає як вимогам чинного законодавства, так і умовам укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції відповідачем не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, та всупереч вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України не доведені ті обставини, на які відповідач посилався, як на підставу своїх вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 12 листопада 2014 року у справі №923/1346/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2015р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Бєляновський В.В.

Мишкіна М.А.