РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2015Справа №910/593/15-г
За позовом Міністерства оборони України
до Концерну «Техвоєнсервіс»
про стягнення 337120,77 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача Марченко І.І. (представник за довіреністю);
від відповідача не з`явились.
СУТЬ СПОРУ:
Міністерство оборони України (далі Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Концерну «Техвоєнсервіс» (далі Відповідач) 337120,77 грн. заборгованості та санкцій за договором комісії № 290/2/123-13вр від 20.12.2013 у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків комісіонера щодо перерахування коштів та передане майно.
Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. У судове засідання представники Відповідача не з`явилися, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення, оскільки ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такої неявки покладаються на Відповідача.
Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд
ВСТАНОВИВ:
20.12.2013 між Позивачем, як комітентом, та Відповідачем, як комісіонером, було укладено договір № 290/2/123-13вр (далі Договір), за умовами якого Комітент доручає Комісіонеру, а Комісіонер бере на себе зобов`язання за комісійну плату укласти на умовах, що не суперечать цьому Договору та виконати від свого імені, в інтересах Комітента та за рахунок останнього, договір з покупцем на реалізацію надлишкового військового майна Збройних Сил України на умовах EXW військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) м. Бровари, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати «Інкотермс» у редакції 2000 року на внутрішньому ринку згідно зі Специфікацією (Додаток № 1 до Договору). Строк дії Договору з 20.12.2013 до 31.03.2014.
Ціна Договору, за яким Комітент передає для реалізації Комісіонеру майно підтверджується Додатками до Договору і встановлюється сторонами в розмірі 1222490,51 грн. на умовах EXW без ПДВ і включає вартість майна.
Кошти, отримані Комісіонером від реалізації покупцю майна, за виключенням комісійної плати, ПДВ, який включається до ціни реалізації майна, та документально підтверджених сум витрат, понесених Комісіонером при організації реалізації покупцю майна за даним Договором (у розмірах, узгоджених з комітентом), протягом п`яти робочих днів з дати підписання Актів прийому-передачі майна від комісіонера до покупця, але не пізніше 7 робочих днів з дати підписання Актів прийому-передачі майна від комітента до комісіонера перераховуються у гривнях на рахунок Комітента, зазначений у розділі 15 цього Договору, з обов`язковою позначкою в платіжному дорученні відповідно Договору.
Прийом-передача майна від Комітента до Комісіонера здійснюється на підставі наряду та наявності у повноважного представника Комісіонера довіреності, виданої в установленому порядку. Наряд видається після перерахування коштів за майно. Прийом-передача майна оформлюється відповідними актами, які є підтвердженням повного виконання Комітентом зобов`язань за Договором в частині, що стосується передачі майна Комісіонеру для його безпосередньої реалізації покупцю, якщо інше не буде письмово погоджено сторонами.
Так, до матеріалів справи залучені довідки № 225/К/142-7 від 31.01.2014, № 225/К/124-7 від 29.01.2014, № 225/К/225-7 від 17.02.2014, що свідчать про отримання від покупця коштів за майно, та в яких виділено суми належні до перерахування Позивачу, та залучено акти прийому-передачі майна від 18.02.2014, від 19.02.2014 та 15.03.2014, які підтверджують факт передачі майна та його вартість. Усі ці документи оформлені належним чином, містять підписи представників сторін та скріплені їх печатками.
Претензій щодо якості та комплектності переданого за вказаними актами майна Відповідач не заявляв, але отримавши оплату від покупця майна, належні Позивачу відповідно до умов Договору кошти в сумі 267133,82 грн. не перерахував. Матеріали справи не містять доказів протилежного.
Факт наявності у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, тому заявлені позовні вимоги про стягнення 267133,82 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:
- інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України;
- пені відповідно до п. 8.3 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням скороченого строку нарахування пені відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Перевіривши додані Позивачем до позову розрахунки вищевказаних санкцій, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, та зокрема оскільки вони не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, а відтак, позовні вимоги про стягнення 26447,20 грн. пені, 4980,93 грн. 3% річних та 38558,82 грн. інфляційних визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача.
Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 33689867) на користь Міністерства оборони України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) 267133 (двісті шістдесят сім тисяч сто тридцять три) грн. 82 коп. заборгованості, 26447 (двадцять шість тисяч чотириста сорок сім) грн. 20 коп. пені, 4980 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 93 грн. 3% річних та 38558 (тридцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 82 коп. інфляційних, а також 6742 (шість тисяч сімсот сорок дві) грн. 40 коп. судового збору.
Видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Повне рішення складено 11.02.2015
Суддя Сташків Р.Б.