ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 911/2135/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кота О.В.,
суддівКочерової Н.О. (доповідач), Саранюка В.І.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 6"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.11.2014
у справі№ 911/2135/14 господарського суду Київської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Банк "Форум"
до1) товариства з обмеженою відповідальністю "Цемлайн", 2) публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 6"
простягнення 6 942 643, 05 грн
за участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко Ю.А., дов. від 21.01.2015

від відповідача-1: Вартік О.В., дов. від 25.06.2014

від відповідача-2: Віліщук А.Ю., дов. від 23.06.2014

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство "Банк "Форум" звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Цемлайн та публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 6" про стягнення солідарно з відповідачів 6 942 643,05 грн, з яких: 6 863 101,63 грн - сума заборгованості за кредитним договором та 79 541,42 грн - сума пені.

В обґрунтування вимог позивач послався на невиконання відповідачами своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування за укладеними між ним та відповідачами кредитним договором № 0103/07/07KLI від 02.07.2007 та договором поруки № 120/07-07 від 02.07.2007.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.08.2014 (суддя Конюх О.В.) позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ "Цемлайн та ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 6" на користь ПАТ "Банк "Форум" 75 000,00 грн простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в гривні, 6 731 639,10 грн поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в гривні, 51 427,48 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в гривні, 5 035,05 грн поточної заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в гривні, 73 107,26 грн пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, 6 434,16 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами. Стягнуто з ТОВ "Цемлайн" на користь державного бюджету України 36 540,00 грн судового збору та з ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 6" на користь державного бюджету України 36 540,00 грн судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд визнав доведеним факт неналежного виконання відповідачем-2, як позичальником за кредитним договором, та відповідачем-1, як поручителем за договором поруки, своїх зобов'язань з повернення кредитних коштів і сплати відсотків з їх користування у повному обсязі та у визначені кредитним договором строки, у зв'язку з чим дійшов висновку про наявність у відповідачів перед позивачем поточної та простроченої заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Суд також дійшов висновку про наявність у позивача підстав для нарахування пені, в тому числі і за період з 01.01.2014 по 29.01.2014, оскільки в договорі про внесення змін № 10 від 29.01.2014 до кредитного договору № 0103/07/07KLI від 02.07.2007 сторонами не були погоджені умови щодо незастосування штрафних санкцій в зазначений період.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 (колегія суддів у складі: Шапран В.В., - головуючий, Андрієнко В.В., Буравльов С.І.) апеляційну скаргу ПАТ Завод залізобетонних конструкцій № 6" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 05.08.2014 - без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій № 6" просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати в частині задоволення позову про стягнення 65 455,63 грн пені за несвоєчасне повернення суми кредиту та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення 65 455,63 грн пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зі змісту ст.1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами 02.07.2007 між акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником якого є позивач - публічне акціонерне товариство "Банк Форум", та відкритим акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій № 6", правонаступником якого є відповідач-2 - публічне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій № 6", укладено кредитний договір № 0103/07/07- КLI, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів та ведення господарської діяльності з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1500000 доларів США, які надаються траншами з кінцевим строком повернення по 01.07.2008 та сплатою 13 процентів річних за користування кредитними коштами.

В подальшому між банком та позичальником були укладені додаткові угоди № 1 від 01.07.2008, № 2 від 13.10.2008, № 3 від 22.10.2008, № 4 від 30.06.2009 до кредитного договору, якими вносилися зміни та доповнення до кредитного договору, а саме: продовжувався кінцевий строк повернення кредитних коштів, змінювались графік погашення кредиту та розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

30.01.2012 між ПАТ "Банк Форум" та ВАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 6" укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007, відповідно до п. 1 якого сторони підтвердили станом на дату підписання вказаного додаткового договору наявність у позичальника перед банком простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 728 317,00 доларів США та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 289 912,45 доларів США. Крім того, сторони дійшли згоди подовжити термін користування кредитними коштами до 31.12.2012 з відповідним перенесенням на дату набрання чинності цим додатковим договором простроченої заборгованості по кредиту та процентам з рахунків обліку простроченої заборгованості на рахунки строкової заборгованості без стягнення штрафних санкцій за період з 02.07.2007 до дати набрання чинності цим додатковим договором. Також кредитний договір № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007 був викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. вказаного додаткового договору банк надає позичальнику кредитні кошти у формі мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 18 032 843,00 гривень з можливістю отримувати кредитні кошти в гривні та в доларах США, на наступні цілі: поповнення обігових коштів та ведення господарської діяльності, для здійснення капіталізації нарахованих та несплачених відсотків до суми основної заборгованості з подальшою конвертацією заборгованості по кредитному договору з доларів США у гривню по курсу МВРУ на день здійснення операції. З 31.01.2012 кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості надаються на погашення залишку основної заборгованості та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в доларах США, що будуть обліковуватись на рахунках на день здійснення конвертації.

В пункті 1.3. кредитного договору в редакції додаткового договору № 5 від 30.01.2012 сторони визначили розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме: 5 % річних за користування кредитними коштами в гривні та 17 % річних за користування кредитними коштами в доларах США.

27.12.2012 між ПАТ "Банк Форум" та ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій №6" укладено договір № 7 про внесення змін до кредитного договору, яким деякі умови договору викладено в іншій редакції. Зокрема, пунктами 1.1. - 1.5. договору № 7 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили максимальний ліміт заборгованості за кредитом з 27.12.2012 у розмірі 7 055 500,63 грн, розмір фіксованої процентної ставки за кредитом - 5,0 % річних, продовжили кінцевий термін повернення кредиту - до 31.12.2013, встановили графік погашення заборгованості (по 20 000,00 щомісячно до 31.01.2013 та 28.02.2013 відповідно, а також по 40 000,00 грн щомісячно до 31.03.2013, 30.04.2013, 31.05.2013, 30.06.2013, 31.07.2013, 23.08.2013, 30.09.2013, 31.10.2013 відповідно) та визначили, що з 27.12.2012 надання кредиту за цим договором здійснюватися не буде.

29.08.2013 між ПАТ "Банк Форум" та ПАТ "Завод ЗБК № 6" укладено договір № 8 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого сторони, зокрема визначили, що, починаючи з 29.08.2013, максимальний ліміт заборгованості за кредитом буде складати 7 015 500,63 грн, розмір фіксованої процентної ставки за кредитом - 1,0 % річних. Крім того, встановили нові графіки погашення заборгованості за кредитним договором, а саме:

- по поверненню кредиту в розмірі 7 015 500,63 грн (по 25 000,00 грн щомісячно до 31.08.2013, 30.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013 відповідно та 6 915 500,63 грн до 31.12.2013);

- по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 144 307, 53 грн, які були нараховані, але не сплачені позичальником станом на 29.08.2013 (щомісячно рівними частинами по 28 861, 50 грн, починаючи з серпня 2013 по грудень 2013);

- по сплаті строкових відсотків (щомісячно згідно з п.п. 2.4., 2.6. кредитного договору).

29.01.2014 між ПАТ "Банк Форум" (банк) та ПАТ "Завод ЗБК № 6" укладено договір № 10 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до п. 1 якого сторони дійшли згоди вважати, починаючи з 29.01.2014, строковою заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007, яка складається з основної суми простроченого боргу по поверненню кредиту в розмірі 6 806 639,10 грн та заборгованості за нарахованими, але несплаченими позичальником, процентами за користування кредитними коштами в розмірі 35 203,44 грн.

Крім того, пунктом 1.4. договору № 10 від 29.01.2014 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом - 30.06.2014 та затвердили нові графіки погашення заборгованості. Згідно із зазначеними графіками позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом по 25 000,00 грн щомісячно з 28.02.2014 до 31.05.2014, а залишок заборгованості в сумі 6 706 639,10 грн погасити до 30.06.2014; заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, які нараховані, але не сплачені в строки згідно з п. 2.6. кредитного договору, станом на 29.01.2014 в сумі 34643,99 грн позичальник зобов'язався сплатити не пізніше 31.01.2014 включно, а строкові проценти, що будуть нараховуватися, зобов'язався сплачувати щомісячно згідно з п.п. 2.4., 2.6. кредитного договору.

Судами також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника з кредитним договором № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007 між акціонерним комерційним банком "Форум" (кредитор), правонаступником якого є позивач, та товариством з обмеженою відповідальністю "Цемлайн" (поручитель, відповідач-1) укладено договір поруки № 120/07-07 від 02.07.2007, відповідно до п. 3.1. якого у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та даному договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В подальшому між позивачем, як кредитором, та відповідачем-1, як поручителем, були укладені додаткові угоди про внесення змін до договору поруки з урахуванням змін та доповнень, які вносились сторонами до кредитного договору № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007.

На виконання умов кредитного договору № 0103/07/07- КLI від 02.07.2007 банк надавав позичальнику кредитні кошти в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитування. Всього протягом періоду дії кредитного договору позивачем було надано відповідачу-2 кредитних коштів на загальну суму 926300 доларів США та 8196747,07 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії меморіальних ордерів, а саме:

№ 1301921 від 06.07.2007 на суму 21000 доларів США,

№ 1307015 від 10.07.2007 на суму 30000 доларів США,

№ 1323717 від 19.07.2007 на суму 301500 доларів США,

№ 1361707 від 06.08.2007 на суму 60000 доларів США,

№ 1602560 від 30.11.2007 на суму 56589,52 доларів США,

№ 17111077 від 22.01.2008 на суму 88210,48 доларів США,

№ 1862854 від 31.03.2008 на суму 70000 доларів США,

№ 1994624 від 30.05.2008 на суму 34000доларів США,

№ 2018874 від 10.06.2008 на суму 65000 доларів США,

№ 2313914 від 23.10.2008 на суму 200000 доларів США,

№ 922091 від 31.01.2012 на суму 8196747,07 грн.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем-2, останній свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконував, заборгованість за кредитом, наданим в доларах США та відсотками за користування кредитом погасив повністю, а заборгованість за кредитом, наданим в гривнях, та відсоткам за користування гривневим кредитом була сплачена позичальником лише частково, в сумі 1 390 107, 97 грн (по сумі кредиту) та 559 200,68 грн (по процентам за користування кредитом). Крім того, не містять матеріали справи і доказів сплати відповідачем-1, як поручителем, заборгованості по кредитному договору № 0103/07/07-КLI від 02.07.2007.

Врахувавши зазначені вище обставини, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, вірно встановив, що внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користуванням у відповідачів солідарно перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 6 863 101,63 грн, в тому числі: 75000 грн - сума простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в гривні, 6731639,10 грн - сума поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в гривні, 51 427,48 грн - сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в гривні, 5035,05 грн - сума поточної заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в гривні. Доказів сплати відповідачами позивачу вказаних сум заборгованості по кредиту та відсотками за користування кредитом матеріали справи не містять.

Таким чином, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629, 1049 ЦК України та ст.ст. 553, 541, 543, 554, 559 ЦК України, умовами кредитного договору та договору поруки, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ПАТ "Банк "Форум", стягнувши солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом та по процентах за користування кредитом з огляду на доведеність наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами факту неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором № 0103/07/07-КLI від 02.07.2007 та договором поруки № 120/07-07 від 02.07.2007.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.1. кредитного договору в редакції договору № 7 від 27.12.2012 про внесення змін сторони передбачили, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну сплату процентів та/або комісій за цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягає сплаті відповідно до цього договору.

Врахувавши наведені норми закону та встановивши факт порушення відповідачем-2 своїх зобов'язань з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом згідно кредитного договору № 0103/07/07-КLІ від 02.07.2007, а також факт порушення відповідачем-1 договору поруки № 120/07-07 від 02.07.2007, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та касаційної скарги, відповідач-2 заперечує проти нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.01.2014 по 29.01.2014, посилаючись на те, що між ними та позивачем було досягнуто домовленості як про відстрочення кінцевого терміну повернення кредиту, так і про ненарахування позивачем штрафних санкцій за період з 01.01.2014 по 29.01.2014 шляхом укладення чергового договору про внесення змін.

Однак, колегія суддів вважає такі заперечення відповідача-2 безпідставними, оскільки, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, усна домовленість між позичальником та банком щодо незастосування штрафних санкцій за період з 01.01.2014 по 29.01.2014 в договорі про внесення змін № 10 від 29.01.2014 свого відображення не знайшла.

Відповідно до ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, перевіривши проведений позивачем розрахунок суми пені за період з 01.01.2014 по 29.01.2014, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вірно задовольнив вимогу про стягнення пені за вказаний період у визначеному позивачем в розмірі.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що виносячи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи. Переглядаючи справу повторно, в порядку ст.101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції правильно залишив прийняте рішення без змін. Посилання скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначених судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 6" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 у справі № 911/2135/14 - без змін.

Головуючий О. Кот

Судді Н. Кочерова

В. Саранюк