РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/28038/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 19 348, 79 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Андрієнко Ю.А.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 348,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/28038/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.01.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України витребувано від Моторно-транспортного страхового бюро України інформацію про те, в якій страховій компанії та за яким полісом на 29.12.2013 р. було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Skoda Octavia реєстраційний номер АА0962СР.

У процесі провадження у справі від Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» надійшло клопотання про розгляд судом питання щодо передання запасних частин та деталей, які підлягають заміні у зв'язку з проведенням ремонту автомобіля «Джилі» державний номер АЕ 5114 НІ, відповідачу.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та налаяв суду копію полісу № АС/6086996.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки в суд не повідомив.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 04.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та Сокуром Артемом Михайловичем був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 0114-0405-0075, за умовами якого застраховано майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Джилі» державний номер АЕ5114НІ.

Термін дії договору встановлено з 14.10.2013 р. до 13.10.2014 р.

Вигодонабувачем за договором визначено Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк».

29.12.2013 р. в місті Дніпропетровськ на мосту № 2 в районні електроопори № 40 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Джилі» державний номер АЕ5114НІ під керуванням Сокура Артема Михайловичем та автомобілем «Шкода Октавія» державний номер АА0962СР, якій належить Нефедьєву Артему Юрійовичу.

У відповідності до постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2014 р. водія «Шкода Октавія» державний номер АА0962СР» - Нефедьєва Артема Юрійовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Згідно розрахунку станції технічного обслуговування ІП «АІС-Дніпропетровськ» від 18.03.2014 р. вартість ремонту автомобіля «Джилі» державний номер АЕ5114НІ становить 25 110, 89 грн.

Відповідно до звіту № 2809/2022 від 31.03.2014 р. про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу вартість ремонту автомобіля «Джилі» державний номер АЕ5114НІ становить 19 348, 79 грн.

Згідно калькуляції вартості ремонтних робіт, здійсненої на підставі калькуляції системи Audatex вартості ремонту становить 20 080, 91 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

У відповідності до страхового акту № 2173 від 17.04.2014 р. суму страхового відшкодування було визначено в розмірі 23 612, 89 грн.

Судом встановлено, що ремонт автомобіля «Джилі» державний номер АЕ5114НІ здійснено ІП «АІС-Дніпропетровськ».

Листом вих № 16.1-05/5024 від 21.01.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Ідеа Банк», яке є вигодонабувачем за договором № 0114-0405-0075 від 11.10.2013 р., повідомило позивача, що не заперечує проти перерахування страхового відшкодування за страховим випадком з автомобілем «Джилі» державний номер АЕ5114НІ на рахунок ІП «АІС-Дніпропетровск.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за договором № 0114-0405-0075 від 11.10.2013 р на користь ІП «АІС-Дніпропетровськ», що підтверджується платіжним дорученням № 794 від 22.04.2014 р.

Цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля «Шкода Октавія» державний номер АА0962СР застрахована Акціонерним товариством «Українська охоронна-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6086996.

Відповідно до полісу № АС/6086996 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн., франшиза - 1 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страховий стандарт» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Джилі», державний номер АЕ5114НІ, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля «Шкода Октавія», державний номер АА0962СР застрахована Акціонерним товариством «Українська охоронна-страхова компанія», позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик забов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України а договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Джилі», державний номер АЕ5114НІ, у водія автомобіля «Шкода Октавія», державний номер АА0962СР виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування вигодонабувачу за договором № 0114-0405-0075 від 11.10.2013 АБ ІП «АІС-Дніпропетровськ» у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 0114-0405-0075, що становить 19 348, 79 грн.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування, у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до водія автомобіля «Шкода Октавія», державний номер АА0962СР.

При цьому, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шкода Октавія», державний номер АА0962СР була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом АС № 6086996.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В той же час, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми відшкодування в порядку регресу.

В той же час, заявлена до стягнення сума підлягає зменшенню на суму франшизи відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак - позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» підлягають частковому задоволенню у розмірі 18 348, 79 грн.

Стосовно клопотання Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про вирішення питання щодо передання запасних частин та деталей, які підлягають заміні у зв'язку з проведенням ремонту автомобіля «Джилі» державний номер АЕ 5114 НІ, відповідачу, суд відзначає, що предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення шкоди в порядку регресу, в той час як порядок та наслідки здійснення ремонту пошкодженого автомобіля в межах даної справи ре розглядають.

Заяв про вихід за межу позовних вимог в поряду ст. 83 Господарського процесуального кодексу України від сторін не надходило.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, пров. Балтійський, 20, ) страхове відшкодування у розмірі 18 348, 79 (вісімнадцять тисяч триста сорок вісім грн. 79 коп.) грн. та 1 732, 57 (одна сімсот тридцять дві грн. 57 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.02.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.