РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 902/1551/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Баклан Н.С.

за участю представників сторін:

позивача: Кашпрук В.А. (довіреність №б/н від 17.10.2014 року)

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача Селянського (фермерського) господарства "Титан" на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2014 року у справі № 902/1551/14 (суддя Грабик В.В.)

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Титан"

до Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області

про визнання протиправним, недійсним та скасування рішення №224 від 27.12.2013 року та зобов'язання переглянути заяву про поновлення договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року (суддя Грабик В.В.) у справі №902/1551/14 відмовлено в задоволенні позову Селянського фермерського господарства "Титан" (надалі - позивач) до Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області (надалі - відповідач) про визнання протиправним, недійсним та скасування рішення №224 22 сесії 6 скликання Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 27.12.2013 року "Про розгляд постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.11.2013 року" та зобов'язання розглянути заяву від 08.08.2008 року щодо поновлення договору №11 оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою водного фонду від 07.04.2003 року /а.с. 95-98/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що сільська рада відповідно до положень Водного кодексу та Земельного кодексу України наділена повноваженнями на передачу в оренду земельних ділянок комунальної власності, які знаходяться на території населеного пункту в тому рахунку із земель водного фонду, а за межами населеного пункту такими повноваженнями наділена районна державна адміністрація. Оскільки за договором від 07.04.2003 року ФГ було передано в оренду чотири земельних ділянки водного фонду, три з яких знаходяться за межами населеного пункту, то відповідно сільська рада на час прийняття рішення 27.12.2013 року й не була наділена повноваженнями на поновлення цього договору, як в частині земельних ділянок, які знаходилися за межами населеного пункту, так і щодо ділянки в межах населеного пункту по якій не подавалася заява та документи, передбачені статтею 33 Закону України "Про оренду землі", в строк до закінчення дії договору - 07.04.2013 року. Заяви від 27.12.2007 року та 08.08.2008 року суд до уваги не прийняв, оскільки після їх подачі суд встановив, що дія договору оренди продовжена на новий п'ятирічний строк, тобто до 07.04.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Селянське фермерське господарство «Титан» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задоволити позов СФГ «Титан» до Бортницької сільської ради /а.с.115-121/. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи та неповноту дослідження доказів і встановлення обставин. Зокрема, апелянт зазначає, що поза увагою суду залишилась та обставина, що СФГ «Титан» належно виконувала обов'язки відповідно до умов договору і заявою від 27.12.2007 року до Бортницької сільської ради повідомило орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. Орендодавець заяву не розглядав. Після закінчення строку договору оренди орендар продовжував користуватися орендованим об'єктом, заперечень орендодавця протягом 1 місяця після закінчення строку договору не було. Таким чином, орендар набув право на поновлення договору, але орендодавець рішення про поновлення договору оренди не приймав. Договір оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою водного фонду №11 від 07.04.2003 року без позитивного рішення сесії Бортницької сільської ради поновленим бути не може і припинив свою дію 07.04.2008 року, а не 07.04.2013 року, як записано в рішенні господарського суду Вінницької області від 03.12.2014 року. Помилившись в визначенні дати припинення договору №11 оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою водного фонду від 07.04.2003 року, який припинив свою дію 07.04.2008 року, а не 07.04.2013 року суд безпідставно вважає, що рішення Бортницької сільської ради від 27.12.2013 року №224 не порушує прав позивача.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30 грудня 2014 року апеляційну скаргу позивача СФГ «Титан» прийнято до провадження та призначено дату судового засідання на 28 січня 2015 року /а.с. 114/.

19 січня 2015 року та 13 лютого 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшли заяви Бортницької сільської ради в яких, остання просить розглядати справу без участі представників сільської ради.

Від відповідача - Бортницької сільської ради надійшли пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /а.с. 132-134/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 січня 2015 року у справі №902/1551/14 розгляд апеляційної скарги СФГ «Титан» було відкладено на 17 лютого 2015 року та зобов'язано Бортницьку сільську раду, Тульчинську районну державну адміністрацію, Відділ Держземагентства у Тульчинському районі Вінницької області та Головне управління Держземагентства у Вінницькій області надати інформацію стосовно місцязнаходження земельної ділянки на якій знаходяться об'єкти водного фонду, що є предметом Договору оренди водного об'єкту (ставка) з земельною ділянкою водного фонду №11 від 07 квітня 2003 року, який укладений між Бортницькою сільською радою та Селянським (фермерським) господарством "Титан", а саме: чи знаходиться дана земельна ділянка на території Бортницької сільської ради чи поза межами населеного пункту /а.с. 139-140/.

Безпосередньо в судовому засіданні 17 лютого 2015 року представник позивача повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень щодо апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.04.2003 року між Бортницькою сільською радою (орендодавець) та СФГ "Титан" (орендар) строком на 5 років було укладено договір оренди №11 водних об'єктів - ставків, розташованих в селі Бортники Тульчинського району Вінницької області та відповідної земельної ділянки водного фонду площею 22,5 га.. Отже договір оренди був укладений на період до 07.04.2008 року. Як вбачається з долучених до договору оренди схем, акту перевірки від 21.10.2002 року, довідки Відділу Держземагенства у Тульчинському районі від 06.02.2015 року №9-28-0.1-516/2-15, довідки Бортницької сільської ради від 09.02.2015 року №3 та пояснень представника позивача, земельні ділянки №1 площею 2,26 га., №2 площею 2,69 га. №3 площею 8,06 га. знаходяться за межами населеного пункту - с.Бортники Тульчинського району Вінницької області, а ділянка №4 площею 9,52 га. в межах цього населеного пункту.

27.12.2007 року та 08.08.2008 року СФГ "Титан" зверталось до Бортницької сільської ради з заявами про поновлення договору оренди в зв'язку з продовженням користування об'єктами оренди та сплатою орендної плати /а.с. 89-90/.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.11.2009 року у справі №2а-476-2009 року позов голови СФГ "Титан" Кашпрук Л.Н. задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 23 позачергової сесії 5 скликання Бортницької сільської ради Тульчинського району від 14 вересня 2009 року "Про розгляд заяви від 08.08.2008 року СФГ "Титан" про поновлення договору оренди № 11 водного об'єкта ( ставка) з земельною ділянкою водного фонду від 07.04.2003 року". Зобов'язано Бортницьку сільську раду Тульчинського району на черговій сесії повторно розглянути питання про розгляд заяви СФГ "Титан" про поновлення договору оренди №11 водного об'єкта ( ставка) з земельною ділянкою водного фонду від 07.04.2003 року. Вирішуючи адміністративний спір суд встановив, що договір оренди ставка між Бортницькою сільською радою та СФГ "Титан" слід вважити поновленим на попередній п'ятирічний строк /а.с.34-37/. Відповідно до положень частини 3 статті 35 ГПК ця обставина не підлягає доведенню при розгляді даної справи.

Таким чином, з судового рішення судами обох інстанцій вбачається, що договір оренди №11 від 07.04.2003 року є продовженим до 07.04.2013 року.

Рішенням Бортницької сільської ради від 27.12.2013 року №224 відмовлено в пролонгації договору оренди на водні об'єкти, які знаходяться в межах населеного пункту с.Бортники. Рекомендовано голові СФГ "Титан" Кашпрук Л.Н. по питанню пролонгації договору водних об'єктів (ставків), які знаходяться за межами населеного пункту звернутись в Тульчинську РДА. Рішення мотивоване наступним. Відповідно до статті 124 частини 2 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків встановлених частиною 2, частиною 3 статті 134 цього Кодексу, та згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо розмежування державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01.01.2013 року. Запроваджено новий принцип розподілу повноважень органів державної влади та місцевого самоврядування. Критерієм розмежування виступає форма власності: землями державної власності розпоряджаються відповідні органи державної влади; землями комунальної власності - відповідні органи місцевого самоврядування. В договорі №11 ставки, які знаходяться за межами і ставок в межах населеного пункту надані одним договором /а.с.46/.

Законом України "Про оренду землі" в редакції, чинній на час закінчення дії договору (07.04.2013 року) та на дату винесення оскаржуваного рішення - 27.12.2013 року, передбачалося наступне: орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом (частини 2, 3 статті 4); договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (частина 1 статті 31); по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. (частини 1, 2, 3, 6 статті 33).

Станом на дату винесення оскаржуваного рішення - 27.12.2013 року, Водним кодексом України передбачалося наступне: у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб можуть надаватися ставки (частина 1 статті 51); водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою (частина 3 статті 51); водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства (частина 4 статті 51).

Станом на дату винесення оскаржуваного рішення - 27.12.2013 року, Земельним кодексом України передбачалося наступне: до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (частина 1, статті 12); землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а)усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б)земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування (стаття 83); у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (стаття 84); сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства (частини 1, 3 статті 122). Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено порядок передачі земельних ділянок в оренду.

З огляду на те, що апелянт не надав судам обох інстанцій доказів дотримання строків та процедури, передбаченої статтею 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції чинній з 01.01.2013 року, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що договір оренди №11 від 07.04.2003 року припинив свою дію 07.04.2013 року з урахуванням змісту пункту 6.1 договору та частини 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" .

Отже, сільська рада відповідно до положень Водного кодексу та Земельного кодексу України наділена повноваженнями на передачу в оренду земельних ділянок комунальної власності, які знаходяться на території населеного пункту в тому рахунку із земель водного фонду, а за межами населеного пункту такими повноваженнями наділена районна державна адміністрація. Оскільки за договором від 07.04.2003 року СФГ було передано в оренду чотири земельних ділянки водного фонду, три з яких знаходяться за межами населеного пункту, то відповідно сільська рада на час прийняття рішення 27.12.2013 року не була наділена повноваженнями на поновлення цього договору, як в частині земельних ділянок, які знаходилися за межами населеного пункту так і щодо ділянки в межах населеного пункту, по якій не подавалася заява та документи, передбачені статтею 33 Закону України "Про оренду землі", в строк до закінчення дії договору - 07.04.2013 року. Відтак, місцевим господарським судом правомірно не прийнято до уваги заяви від 27.12.2007 року та 08.08.2008 року, оскільки після їх подачі судами було встановлено, що дія договору оренди продовжена на новий п'ятирічний строк, тобто до 07.04.2013 року.

Відповідно до статті 1 ГПК, частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України юридична особа має право звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Посилання скаржника на норми статті 764 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки питання надання в оренду земельних ділянок водного фонду регламентується спеціальними нормами Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", а норми ЦК застосовуються до питань, вирішення яких не врегульоване спеціальним законодавством.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, а саме: дати закінчення дії договору - 07.04.2013 року, місця розташування та цільового призначення земельних ділянок, які передавалися в оренду позивачеві за договором оренди від 07.04.2003 року та повноважень органів до компетенції яких віднесено розпорядження землями державної та комунальної власності, змісту роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених у пункті 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року, рішення Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №224 від 27.12.2013 року не порушує прав позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову в зв'язку з його безпідставністю.

За відсутності підстав для скасування рішення сільської ради відсутні й підстави для задоволення вимоги про зобов'язання розглянути заяву від 08.08.2008 року щодо поновлення договору №11 оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою водного фонду від 07.04.2003 року.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.14 р. у справі №902/1551/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Титан" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/1551/14 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.