ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.02.15р. Справа № 904/536/15

За позовом Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, м.Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ", м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник Кісілевич Є.Є. - довіреність № 14/19 від 14.07.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, м.Дніпропетровськ (далі по тексту - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 20440,91грн.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. № 75 від 22.01.2015р. ухвалою суду від 29.01.2015р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 12.02.2015р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 06.02.2015р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 02.02.2015р.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 09.02.2015р. з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 03.02.2015р. та явкою представника в судове засідання.

12.02.2015р. позивач через канцелярію суду подав заяву за вих.№153 від 12.02.2015р. про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 25535,62грн.

За результатами розгляду заяви за вих.№153 від 12.02.2015р. господарський суд прийняв її до розгляду.

12.02.2015р. повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання, згідно якого, позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справи без участі повноважного представника.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує, суму заборгованості визнає в повному обсязі, крім того, надав для огляду суду оригінал колективного договору, завірений витяг з якого знаходиться в матеріалах справи.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 12.02.2015р. в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Статтею 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Діяльність профспілок будується на принципах законності та гласності. Інформація щодо їх статутних і програмних документів є загальнодоступною.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних,

регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Статус обласних мають профспілки, організації яких є в більшості адміністративно-територіальних одиниць однієї області, міст Києва та Севастополя; в більшості адміністративно-територіальних одиниць однієї області, міст Києва та Севастополя, де розташовані підприємства, установи або організації певної галузі.

В Дніпропетровській області діє Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників енергетики та електричної промисловості України.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №417853, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ №667795, довідки №2105 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України є юридичною особою.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.

Листом Обласного управління юстиції у Дніпропетровській області за вих.№12-5/530 від 22.03.2000р., керівника Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України повідомлено, що Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості, як організаційна ланка Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України набула статусу юридичної особи та внесена до книги обліку за №35.

Постановою президії Дніпропетровського обласного комітету профспілки працівників енергетики та ЕТП від 29.03.2000р. за №31 про організацію ланки Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості визначено, що згідно зі Статутом профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України /"Укрелектропрофспілки"/, зареєстрованим Міністерством юстиції України 14.03.2000р., свідоцтво №1358 та на підставі статті 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", президія Дніпропетровського обласного комітету профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості постановлено вважати організаційними ланками Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, зареєстрованої Дніпропетровським обласним управлінням юстиції 22.03.2000р. за №35, такими, що мають статус юридичної особи перелічені первинні профспілкові організації серед яких Дніпродзержинської теплової електроцентралі.

Постановою президії Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості від 21.04.2010р. за №46 про зміни в організаційній ланці Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електричної промисловості визначено вважати організаційною ланкою Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості що має статус юридичної особи первинної профспілкової організації "Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль".

Підпунктом 8.4.1 Статуту позивача встановлено, що джерелами формування коштів та майна профспілки є членські та цільові внески.

Постановою пленуму Дніпропетровської обласної організації профспілок робітників енергетики і електротехнічної промисловості №IV від 05.03.2014р. затверджено процент розподілу профспілкових внесків на 2014 рік:

- профспілковим комітетам - 78%;

- обласним організаціям профспілки - 22%.

Статтею 19 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.

У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.

У питаннях індивідуальних прав та інтересів своїх членів профспілки здійснюють представництво та захист у порядку, передбаченому законодавством та їх статутами.

Профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх організації та об'єднання ведуть колективні переговори, укладають колективні договори, генеральну, галузеві (міжгалузеві), територіальні угоди від імені працівників у порядку, встановленому законом.

Пунктом 9.4 колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом відповідача на 2014-2016 роки визначено, що збір членських профспілкових внесків проводити централізовано через бухгалтерію підприємства з перерахуванням їх на рахунок профспілкового комітету не пізніше ніж через 3 банківські дні після виплати заробітної плати.

Статтею 42 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" роботодавець зобов'язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.

Надання для роботи виборного профспілкового органу та проведення зборів працівників приміщень з усім необхідним обладнанням, зв'язком, опаленням, освітленням, прибиранням, транспортом, охороною здійснюється роботодавцем у порядку, передбаченому колективним договором (угодою).

За наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. Роботодавець не має права затримувати перерахування зазначених коштів.

Спори, пов'язані з невиконанням роботодавцем цих обов'язків, розглядаються в судовому порядку.

З серпня 2014 року відповідач неналежним чином виконує покладені на останнього обов'язки, а саме не в повній мірі здійснював відрахування у розмірі 22% від розміру членських внесків на рахунок позивача, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з серпня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 25535,62грн.

Наявність боргу відповідача перед позивачем підтверджується актом звіряння складеним за період з серпня 2014 року по січень 2015 року, який підписано представниками позивача і відповідача та підписи яких скріплено печатками сторін.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважного представника відповідача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Строк здійснення відрахування за спірний період (з серпня 2014 року по січень 2015 року) є таким, що настав.

Дії відповідача про визнання боргу не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися підписання представниками сторін акту звіряння на суму 25535,62грн.

Доказів здійснення відрахування за спірний період (з серпня 2014 року по січень 2015 року) в сумі 25535,62грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Керуючись положеннями Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул.Радянська, 2; ідентифікаційний код 00130820) на користь Дніпропетровської обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (49000, м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 93; ідентифікаційний код 02657684) 25535,62грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять п'ять грн. 62 коп.) основної заборгованості; 1827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

12.02.2015р.

Суддя І.В. Петренко