ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року Справа № 904/7753/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Добровольський В.Є., довіреність №16 від 29.12.14, представник

від відповідача: не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гончарово" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі №904/7753/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп", с.Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гончарово", с.Водяне, Софіївський район, Дніпропетровська область

про стягнення 198855,41грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі №904/7753/14 (суддя Турчин С.О.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гончарово" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп" 113050,26 грн. - основного боргу, 11305,03 грн. - штрафу, 74500,12 грн. - курсової різниці та 3977,11 грн. - судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано приписами статей 193, 231 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 530, 548, 549, 610, 712 Цивільного кодексу України з огляду на встановлення факту порушення відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу №13 НК 225 ДНСС від 18.09.2013р. стосовно оплати отриманого від позивача товару.

Відповідач - СТОВ "Гончарово", не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі №904/7753/14, подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, вказане рішення господарського суду є необґрунтованим і прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права. Відповідач просить скасувати означене рішення в частині стягнення курсової різниці у розмірі 74500,12 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що в частині стягнення 74500,12 грн. курсової різниці у зв'язку зі зміною курсу долара США позовні вимоги позивача не узгоджується з вимогами постанови Кабінету Мінстрів України від 18.12.1998р. №1998 "Про вдосконалення порядку формування цін", яка передбачає можливість врахування під час формування цін доларового еквіваленту лише в частині імпортної складової структури ціни на продукцію, у структурі собівартості якої є частка імпорту. На думку відповідача, оскільки ТОВ "Агроскоп" закуплений товар у наступному не планувало використовувати як складову (сировину) для виготовлення відповідної продукції, а реалізовувало його безпосередньо, то в цьому випадку у нього відсутні правові підстави для користування вище передбаченими пільгами при формуванні вільних цін з урахуванням доларового еквіваленту. Відповідач вважає, що фактично ця сума є збитками, вимоги по стягненню яких, позивачем не заявлялись.

Позивач - ТОВ "Агроскоп" у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що ціни на товар, який був предметом договору не регулюються державою, а визначаються виключно за домовленістю сторін, а отже посилання скаржника на постанову Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. №1998 "Про удосконалення порядку формування цін", якою обмежено застосування в договорах валютного еквіваленту виключно наявністю імпортної складової структури ціни, суперечить Конституції України та ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України. Позивач зазначає, що відповідачем не погашено заборгованість навіть після перенесення строку повної оплати додатковою угодою до договору, що свідчить про небажання відповідачем виконувати свої договірні зобов'язання і зловживання процесуальними правами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень не неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп" (Продавець) та відповідачем - Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Гончарово" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу насіння №13 НК 225 ДНСС від 18.09.2013р. (надалі - договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця сорта насіння (товару) згідно Специфікацій - додатків до договору, що становлять його невід'ємну частину, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору.

Також між сторонами були погоджені відповідні специфікації щодо найменування, кількості, вартості, термінів здійснення авансового платежу та поставки товару: (додаток №1) від 18.09.2013р. до договору купівлі-продажу насіння №13 НК 225 ДНСС від 18.09.2013р. на постачання товару: - "вектра" насіння озимого ріпаку (1,5 млн. нас.), кількість 61 (п.о.), ціна за 1 п.о. 146,08 Євро, сума 8910,88 Євро; - "багіра" насіння озимого ріпаку (1,5 млн. нас.), кількість 39, ціна за 1 п.о. 148,72 Євро, сума 5800,08 Євро; (додаток №2) від 19.09.2013р. до договору купівлі-продажу насіння №13 НК 225 ДНСС від 18.09.2013р. на постачання товару: - "багіра" насіння озимого ріпаку (1,5 млн. нас.), кількість 50 (п.о.), ціна за 1 п.о. 148,72 Євро, сума 7436,00 Євро.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 20% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку або замовленні покупця не пізніше, ніж за 10 днів до дати поставки відповідної партії товару. Решта вартості товару (вартість товару зменшена на суму здійсненої попередньої оплати) виплачується покупцем, згідно нижченаведеного графіку платежів:

- до 01.07.2014р. - 80 відсотків вартості партії товару отриманої покупцем (що наростаючим підсумком складає 100 % вартості партії товару).

Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 01.07.2014р.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 8.1. договору).

07.04.2014р. сторони підписали додаткову угоду до договору купівлі-продажу насіння №13 НК 225 ДНСС від 18.09.2013р., відповідно до п.1 якої сторони домовились, що за договором Покупець зобов'язаний здійснити повну оплату за придбаний товар в строк до 01.09.2014р. Всі інші умови договору залишаються незмінними та сторони підтверджують по них свої зобов'язання.

Як правильно встановив місцевий господарський суд та підтверджується матеріалами справи, позивач передав відповідачу товар на загальну суму 246504,25 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних №АС000000603 від 18.09.2013р. на суму 162997,75 грн., №АС000000607 від 20.09.2013р. на суму 83596,50 грн. та копіями довіреностей на отримання товару №113 від 18.09.2013р., №98 від 20.09.2013р.

Відповідач, в порушення п. п. 1.1., 2.3. договору, зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за отриманий товар не виконав.

В матеріалах справи наявна копія накладної повернення №493713 від 20.11.2013р., згідно якої відповідач здійснив повернення товару позивачу на суму 133453,99 грн.

Таким чином, станом на 29.11.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 113050,26 грн., що підтверджується довідкою позивача №14/11-29/1 від 29.11.2014р.

Статті 655, 692 Цивільного кодексу України передбачають, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму, покупець зобов'язується оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір, згідно статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем з оплати вартості отриманого ним за вказаним договором купівлі-продажу товару, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача суми основного боргу в розмірі 113050,26 грн.

Крім вимог про стягнення суми основного боргу вимоги позивача складалися також з вимог про стягнення 11305,03 грн. штрафу та 74500,12 грн. суми курсової різниці, які передбачені умовами договору та чинним законодавством України.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За нормами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в п. 6.5. договору узгодили, що в разі порушення Покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, Продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором.

Враховуючи додаткову угоду від 01.09.2014р. до договору, місцевий господарський суд правильно визначив, що з 02.09.2014р. відповідач є таким, що порушив строк оплати товару.

Отже, розрахований позивачем відповідно до п. 6.5. договору штраф у сумі 11305,03 грн. є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 524 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частина 1 ст. 632 Цивільного кодексу України надає право сторонам договору на власний розсуд (за домовленістю) встановлювати ціни та відповідно до ч. 2 цієї статті допускає зміну ціни після укладення договору лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що на дату поставки товару ціна визначається в еквіваленті Євро до гривні та вказується в гривні. Ціна товару може бути змінена продавцем в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із покупцем, у випадку зміни порядку та умов нарахування існуючих податків і зборів або інших змін у законодавстві, які вплинуть на вартість товару та порядок формування ціни на товар в період з дати підписання даного договору до дати поставити відповідної партії товару. Ціна товару також може бути змінена продавцем в односторонньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання Євро до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання Євро до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою). У випадку проведення часткової попередньої оплати за товар наступні оплати за Договором у разі зміни в сторону зменшення міжбанківського курсу Євро відносно гривні здійснюються за міжбанківським курсом Євро, визначеним на день першої оплати. У випадку проведення часткової або повної попередньої оплати - ціна частини товару/партії товару, який відпускається Покупцю, перераховується за ціною на день проведення попередньої оплати за нього.

Вартість Товару розраховується за формулою та сплачується у гривні:

Х2 = (Y2/Y1) * X1, де

X1 - вартість товару у національній валюті України на дату першого платежу за договором/ або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою).

Y1 - міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку на дату першого платежу за договором/ або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою) з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

Y2 - міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню фактичних розрахунків по даному Договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3 %;

X2 - кінцева вартість товару у національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, - є фактичною загальною ціною товару по цьому договору, яку Покупець зобов'язаний оплатити.

У випадку несвоєчасної оплати, Покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням п.2.2. цього договору. При цьому ціна за товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків по даному договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3 %.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, який вважає, що ціни на товар, який був предметом договору, не регулюються державою, а визначаються виключно за домовленістю сторін.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України передбачено встановлення виключно Законами України статусу національної валюти, а також статусу іноземних валют на території України.

Судова колегія зауважує, що пункт 1 постанови Кабінету міністрів України від 18.12.1998р. № 1998р. "Про удосконалення порядку формування цін", на яку посилається відповідач в обґрунтування своєї апеляційної скарги, обмежує застосування в договорах валютного еквіваленту виключно наявністю імпортної складової структури ціни та суперечить Конституції України, а також ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу України, якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014р. (справа №910/763/13), яка в силу ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача курсову різницю в розмірі 74500,12 грн., оскільки це було передбачено умовами укладеного договору.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, і підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, нема. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гончарово" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі №904/7753/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 23.02.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов