КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа№ 910/21209/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Гоголь О.Я. - дов. №ГО-14/234 від 03.12.2014 р.

від відповідача Губаненка Ю.П. - дов. №13-ю від 17.11.2014 р.

від третьої особи не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

«Страхова група «ТАС»

на рішення господарського суду міста Києва

від 24.11.2014 р. (суддя Спичак О.М.)

у справі №910/21209/14

за позовом Приватного акціонерного товариства

«Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопроект»

(далі - ТОВ «Геопроект»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Палажченко Сергій Михайлович (далі - Палажченко С.М.)

про стягнення в порядку регресу 6 730,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. у справі №910/21209/14 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права. За твердженнями апелянта, місцевим судом безпідставно відмовлено в задоволенні позову, оскільки ТОВ «Геопроект», як роботодавець винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) особи та страхувальник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/8132775 (далі - Поліс), зобов'язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суму виплаченого позивачем страхового відшкодування тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 р. апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено розгляд справи на 17.02.2015 року.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі за наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване просив залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, копія ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження повернулася від третьої особи з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням передбачених у цьому розділі особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (п.п. 3.9.1, 3.9.2) встановлено, що за змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки неявка представника третьої особи не перешкоджає вирішенню спору, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за його відсутності за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Так, ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Геопроект» про стягнення в порядку регресу 6 730,47 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення приписів ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як страхувальник, не повідомив позивача, як страховика, у встановлені законом строки про страховий випадок, в зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду з регресним позовом про стягнення з відповідача сплаченого позивачем страхового відшкодування тощо.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Палажченка С.М.

Суд першої інстанції, розглянувши зібрані докази та матеріали справи, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, відтак прийняв рішення про відмову в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд посилався на те, що за приписами п. 33.1.2 (33.1.4) ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в чинній на час настання ДТП редакції, обов'язок повідомлення страховика про ДТП покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, а не на страхувальника. Страхувальник повинен повідомити страховика про ДТП лише в тому випадку, якщо водій - учасник ДТП та страхувальник є однією особою. Оскільки пункт 38.1 статті 38 вищезгаданого Закону надає страховику право регресу саме до особи - учасника ДТП, право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який не є особою, що спричинила ДТП, у позивача не виникає тощо.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, як встановлено матеріалами справи, 21.11.2011 р. на 831 км. дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi L200» реєстраційний номер АА5631НМ (далі - автомобіль «Mitsubishi L200») під керуванням Палажченка С.М. та автомобіля «Toyota RAV4» реєстраційний номер АН0537НО (далі - автомобіль «Toyota RAV4») під керуванням Рісенбурга Олексія Олександровича.

В результаті ДТП автомобілю «Toyota RAV4» завдано пошкодження, що підтверджується відомістю №8915267 про ДТП, згідно калькуляції №2011/V/OMO від 25.11.2011 р. вартість його ремонту становить 14 931,64 грн.

Майнова шкода на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст.ст. 1187, 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП автомобілем «Mitsubishi L200», яким було завдано шкоду власнику автомобіля «Toyota RAV4», на відповідній правовій підставі володіло ТОВ «Геопроект». Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 27.12.2011 р. ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля «Mitsubishi L200» Палажченком С.М. вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України та ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Цією постановою суду Палажченка С.М. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідальною за заподіяну шкоду особою є Палажченко С.М., який на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Геопроект».

Якщо цивільно-правова відповідальність особи перед третіми особами застрахована у певного страховика, останній стає відповідальною особою, адже внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за завдану застрахованою ним особою шкоду. Він бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

У відповідності до Полісу, строк дії якого з 01.12.2010 р. до 30.11.2011 р., страхувальником автомобіля «Mitsubishi L200» є ТОВ «Геопроект», страховиком - ПрАТ «СГ «ТАС».

Страховим актом позивача №27271Р/01/2012 від 17.10.2012 р. визначено розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті в сумі 6 730,47 грн., на виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісу), позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 730,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням №61597 від 30.10.2012 року.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

У відповідності до п. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1 статті 33 цього Закону.

Положеннями п. 33.1 згаданого Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

В матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивача про ДТП, як і відсутні документальні підтвердження поважності причин неможливості виконання зазначеного обов'язку водієм транспортного засобу.

Суд першої інстанції при відмові в позові посилався на те, що обов'язок повідомлення страховика про ДТП покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, а не на страхувальника, в зв'язку з чим вважав, що страховик має право регресу саме до особи - учасника ДТП, а права зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який не є особою, що спричинила ДТП, у позивача не виникає.

Проте апеляційний господарський суд такі висновки місцевого суду вважає помилковими, адже на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, тому відповідальним за завдану внаслідок ДТП 21.11.2011 р. шкоду є ТОВ «Геопроект».

Таким чином, виходячи з системного аналізу згаданих норм закону, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до відповідальної за регресними вимогами особи, якою в даному випадку є винний у ДТП водій автомобіля «Mitsubishi L200» Палажченко С.М., що знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Геопроект».

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із рішенням місцевого суду про відмову в задоволенні позову, вважає його незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 6 730,47 грн. В зв'язку з цим доводи апелянта по суті апеляційної скарги заслуговують на увагу та підлягають задоволенню. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за розгляд апеляційної скарги на підставі ст. 49 ГПК України належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. у справі №910/21209/14 скасувати та прийняти нове рішення:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопроект» (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ) страхове відшкодування в сумі 6 730 (шість тисяч сімсот тридцять) грн. 47 коп., 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/21209/14 повернути до господарському суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун