ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. Справа № 922/4466/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Хлабистіна Д.М. за довіреністю № 26 від 01.01.2015 р.

відповідача - Лисак Т.Г. за довіреністю № ББУ/РА411/ББ/147 від 10.12.14 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" (вх. №4349 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.11.14 р. у справі № 922/4466/14

за позовом Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", м. Ровеньки Луганська область

про стягнення коштів в розмірі 15 645,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Ровенькиантрацит" штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 15645,00 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням господарського суду Харківської області по справі № 922/4466/14 (суддя Пономаренко Т.О.) позов задоволено стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" суму штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 15 645,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.11.14р. по справі № 922/4466/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" суми штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 15645,00 грн. та судового збору в розмірі 1827,00 грн.

В обґрунтування викладених вимог відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції не виконав вимоги щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення та які передбачених в п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2015 року об 12:00 год.

30.12.14 року представник позивача - Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця", звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Дніпропетровському апеляційному господарському суді .

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 задоволено клопотання Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця" про його участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4466/14 в режимі відеоконференції. Доручено Дніпропетровському апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції у справі №922/4466/14.

21.01.2015 відповідач через канцелярію суду надав доповнення до апеляційної скарги, в якій в якості підстав для звільнення від відповідальності посилається на обставини непереборною сили в зв'язку з тим, що перевезення вантажу здійснювалось в період проведення АТО з 25.05.2014 по 27.05.2014. Також, відповідач вважає, що комерційний акт не може вважатися належним доказом по справі, оскільки він складений з порушенням Правил складання актів та Правил оформлення перевізних документів. Крім того, відповідач зазначає про те, що позов був підписано особою, яка не наділена належними повноваженнями на представництво інтересів юридичної особи в суді.

В судовому засідання 21.01.2015 оголошено перерву до 11.02.2015.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 25 травня 2014 року зі станції відправлення Ровеньки Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення вагону № 60243060 згідно залізничної накладної №48389449 на станцію призначення - Игрень Придніпровської залізниці, одержувач ДТЕК Придніпровська ТЕС ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго".

27 травня 2014 року по прибутті вагону з вантажем на станцію Игрень Придніпровської залізниці, на підставі ст. 52 Статуту, за заявкою одержувача № 289 (а.с. 17) на підставі ст. 24 Статуту залізницею при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні. Про даний факт було складено акт загальної форми № 175 від 27.05.2014 р.

На підставі ст. 118 Статуту позивачем нарахований штраф у розмірі п'ятикратної перевізної плати за неправильно зазначену масу вантажу за даними в накладній № 48389449, який складає 15645,00 грн.

Беручи до уваги вказані обставини, вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а саме: ст. 307 Господарського кодексу України, ст. ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Матеріалами справи підтверджено, що 27 травня 2014 року по прибутті вагону з вантажем на станцію Игрень Придніпровської залізниці, було здійснено контрольне зважування на статистичних вагах. При переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні. Про даний факт було складено акт загальної форми № 175 від 27.05.2014, а також комерційний акт № 004010/262 від 27.05.2014 на відправку за накладною № 48389449 від 25.05.2014., які підписаний начальником станції та представником одержувача.

Так, згідно складеного вищезазначеного комерційного акту контрольне переважування спірного вагону проводилось на 150 тонних тензометричних вагах ПД ТЕС, повірених 16.08.2013. Перевіркою було виявлено, що в накладній №48389449 у вагоні № 60243060 вага брутто - 91700 кг, тара - 24500 кг, вага нетто - 67200 кг, тобто згідно залізничної накладної менше на 1800 кг. (а.с. 12).

Статтею 37 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 2.1. розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 за N644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, встановлено, що вантажовідправник при заповненні перевізних документів вказує також масу вантажу у кілограмах.

За ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно п 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законодавством відповідальність.

Таким чином, судом встановлено, що комерційний № 004010/262 від 27.05.2014 є складеним у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів.

З матеріалів справи вбачається, що в накладній за №48389449 правильність внесення відомостей підтверджено представником відправника (а. с. 11), тоді як в акті загальної форми та комерційному акті, які містять підписи представника одержувача (Придніпровської ТЕС), зафіксовано невідповідність маси вантажу, що за зазначена у накладній, фактичній масі вантажу в вагоні.

Посилання відповідача на те, що в комерційному акті не заповнено розділ Є, як на підставу неналежності даного доказу по справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даний комерційний акт засвідчений представником одержувача та підтверджує факт надходження вагону з вантажем на станцію призначення з іншими даними, ніж ті, які були вказані в накладній за №48389449.

До того ж, наданий до матеріалів справи акт загальної форми, який також підписаний з боку одержувача, містить ідентичні дані, що зазначені в комерційному акті, стосовно виявленої розбіжності маси вантажу.

Вказані обставини відповідачем будь-якими доказами не спростовані.

З урахуванням наведених правових норм, а також беручи до уваги, що наданий до матеріалів справи акт загальної форми № 175 від 27.05.2014 та комерційний № 004010/262 від 27.05.2014 (а.с. 12, 13) засвідчують факт невідповідності маси вантажу, що за зазначена у накладній, фактичній масі вантажу в вагоні, у позивача є всі правові підстави для стягнення з відповідача штрафу, що відповідає вимогам ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Посилання відповідача на обставини непереборної сили в зв'язку з тим, що перевезення вантажу здійснювалось в період проведення АТО з 25.05.2014 по 27.05.2014, колегія суддів вважає в даному випадку недоречним, оскільки вказані обставини ніяким чином не впливають на обов'язок вантажовідправника з внесення правильних відомостей про вантаж, зазначений у видатковій накладній, а також не позбавляють його відповідальності за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. В даному випадку в комерційному акті чітко зазначено, що маркування не порушено. Люки, двері закриті, течі вантажу не було. Залишок відсутнього вантажу міг вміститися в вагоні.

Отже, відповідачем не доведено наявності обставин непереборної сили, які можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності в розумінні ст. 617 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції, за даними комерційного акту, в накладній №48389449 у вагоні № 60243060 вага брутто - 91700 кг, тара - 24500 кг, вага нетто - 67200 кг, тобто згідно залізничної накладної менше на 1800 кг.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 1%.

Статтями 24, 122 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній. За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, якою передбачено стягнення штрафу у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

На підставі комерційного акту позивачем за неправильно зазначену у накладній масу вантажу нарахований штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, який склав 15 645,00 грн., що відповідає нормам ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України. За таких обставин, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в зв'язку з неповідомленням відповідача про час та місце судового засідання шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення та які передбачених в п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО», колегія суддів вважає їх безпідставними та зазначає наступне.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ухвалою господарського суду від 13.10.2014 було порушено провадження за позовом Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця", м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", м. Ровеньки Луганська область про стягнення коштів в розмірі 15 645,00 грн.

Розгляд справи судом неодноразово відкладався.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має юридичну адресу: 94701, м. Роженьки, Луганська область, вул. Комуністична, 6.

При цьому, в матеріалах справи містяться акти від 13.10.2014 р. та від 05.11.2014, складені працівниками відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Харківської області, про неможливість направлення за належністю поштову кореспонденцію у зв'язку з призупиненням приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей.

Будь-які відомості щодо іншої поштової адреси відповідача або його представника, засобів телефонного зв'язку в матеріалах справи відсутні і такі відомості позивачем до суду також не надавалися. Вказане унеможливило вжиття судом першої інстанції заходів повідомлення відповідача шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення та які передбачених в п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО».

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином".

За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права в зв'язку з відсутністю можливості направити відповідачу за належністю поштову кореспонденцію через призупинення приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Луганської області, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких інших відомостей щодо засобів зв'язку.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі вищевикладених об'єктивних обставин, враховуючи гарантоване державою право ДП "Придніпровська південна залізниця" на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку, який звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів в зв'язку з порушенням відповідачем Правил перевезення вантажів, затверджених на підставі Статуту залізниць, а також беручи до уваги, що господарським судом в межах наданих ним повноважень були здійснені всі необхідні дії щодо повідомлення сторін про час та місце судового розгляду справи, суд першої інстанції правомірно вважав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Посилання відповідача на те, що позов був підписано особою, яка не наділена належними повноваженнями на представництво інтересів юридичної особи в суді, колегія суддів вважає безпідставними та такими що спростовуються дійсними обставинами справи.

Так, наказом № 610/Н, підписаним головою комісії з реорганізації Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця" Тищенко Ю.Г., чітко визначено, що довіреності видані начальником залізниці до створення комісії з реорганізації строк дії яких не закінчився, за винятком довіреностей, зазначених у переліку в додатку № 1 до наказу, вважаються чинними. Оскільки довіреність № 24 на і'мя Кучерука А.В. (особа, яка підписала позовну заяву) в додатку № 1 відсутня, тому вказана довіреність є дійсною, а Кучерук А.В. є повноваженою особою на представництво інтересів Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця" в суді.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність підстав для нарахування позивачем штрафу та стягнення його з відповідача.

За таких обставин, відповідач ані під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності як своїх заперечень проти позову, так і висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень.

Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вказані вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 25.11.14 р. у справі № 922/4466/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", м. Ровеньки Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.11.14 р. у справі № 922/4466/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.