ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.02.15р. Справа № 904/559/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", м. Київ

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана", м. Київ

відповідач-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-топ", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ламед-Консалтинг", м. Дніпропетровськ

про стягнення 16 975 891,56 доларів США та 7 137 116,13 грн. та звернення стягнення на заставлене майно

Суддя Золотарьова Я.С.

Без представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-топ" про стягнення 16 975 891,56 доларів США та 7 137 116,13 грн. та звернення стягнення на заставлене майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ламед-Консалтинг" та справу призначено до розгляду в засіданні на 11.02.2015.

10.02.2015 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення в межах суми позову арешту на заставлене майно, що належить відповідачу-1.

Також позивач просить передати йому на відповідальне зберігання предмет застави на період до його реалізації та доручити проведення виконавчих дій на примусове виконання ухвали про забезпечення позову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2014 заяву Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про забезпечення позову задоволено у повному обсязі. Вжито заходи до забезпечення позову, шляхом накладання арешту на заставлене майно, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» та є предметом застави за договором застави рухомого майна №1205-ЗРМ від 15.04.2013, договором застави транспортних засобів №1300-ЗРМ від 03.06.2013, договором застави №2079-ЗМУ (майбутнього урожаю) від 14.07.2014, які укладені між Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в межах заявленої позивачем суми заборгованості у розмірі 16 975 891,56 доларів США та 7 137 116,13 грн. Передано майно, на яке накладено арешт на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк».

14.02.2014 представник позивача надав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення в межах суми позову арешту на заставлене майно за договором застави рухомого майна № 1936-ЗРМ від 24.04.2014, що належить відповідачу-1. Також позивач просить передати йому на відповідальне зберігання предмет застави на період до його реалізації та доручити проведення виконавчих дій на примусове виконання ухвали про забезпечення позову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову позивач зазначає, що підставою для звернення з відповідним позовом до суду стало невиконання відповідачем-1 та відповідачем-2 зобов'язань за кредитним договором та договором застави майнових прав. Згідно п. 10.3.5 Кредитного договору відповідач-1 зобов'язався повідомляти банк письмово про зміну свого місцезнаходження, організаційно-правової форми, внесення будь-яких змін до установчих документів та/або реєстраційних документів позичальника, а також про порушення справи про банкрутство, прийняття рішення про реорганізацію або ліквідацію, якщо не відбулося відносно позичальника та/або третіх осіб, які забезпечують виконання ним своїх зобов'язань за цим договором. Таке повідомлення разом із оригіналами або належним чином засвідченими копіями відповідних підтверджуючих документів має бути надіслане позичальником, в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту настання відповідної події.

Проте наприкінці жовтня 2014 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з'явилася інформація, що у юридичної особи ПрАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" змінилось місцезнаходження, керівник, та склад акціонерів (учасників), але останній не повідомив банк про відповідні зміни.

Позивач зазначає, що він враховуючи неможливість відповідача-1 своєчасно повертати залучені кредитні кошти, переглядав умови кредитування та сторони затверджували новий графік погашення заборгованості, який знову не виконувався відповідачем-1. Останній графік погашення заборгованості був затверджений додатковою угодою до кредитного договору №6 від 25.07.2014р., проте відповідач-1 не приступив до його виконання.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачі можуть здійснити заходи щодо приховування або реалізації належного їм майна, з метою ухилення від виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, а також ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Крім того, зобов'язання за договорами застави залишаються невиконаними відповідачами. Відповідно до умов договору застави № 2079-ЗМУ (майбутнього урожаю) від 14.07.2014 сторони домовились, що заставодавець не має права без згоди заставодержателя змінювати місцезнаходження предмету застави, передавати предмет застави на зберігання третім особам (крім випадків передачі предмету застави на зберігання до сертифікованих складів третіх осіб). Право застави, передбачене договором, поширюється на предмет застави разом з усіма існуючими та майбутніми майновими та іншими правами, що відносяться до предмету застави. Предметом застави по вказаному договору є майбутній урожай кукурудзи, який очікується у 2014, від сівби з полів площею 12 057,60 га, урожайність 98,9 ц/га, за період збору урожаю вересень - грудень 2014 загальною кількістю 118 168,48 тон.

На адвокатський запит від 12.12.2014 року Державна інспекція сільського господарства України повідомила наступне. Станом на 12.12.2014 року інформація в основному реєстрі складських документів на зерно та зерна, що знаходиться на зберіганні, щодо зареєстрованих складських документів на зерно, що належить Приватному акціонерному товариству «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» відсутня. Отже, вказаний лист свідчить про відсутність заставленого майна - урожаю зерна за місцезнаходженням, погодженим умовами договору застави, а відтак і про невиконання відповідачем-1 обов'язків заставодавця.

До того ж, даний факт викликає сумніви у належному зберіганні урожаю зерна відповідачем-1, оскільки у позивача відсутні відомості щодо можливості відповідача-1 забезпечити належне зберігання зерна власними силами та засобами, оскільки відповідних документів чи інформації останній банку не надав. Відтак неналежне зберігання зерна призведе до погіршення його якості, внаслідок чого зменшується його вартість, що в подальшому може ускладнити чи взагалі унеможливити його продаж за прийнятною ціною для задоволення вимог позивача. Крім цього, викладені обставини свідчать про наявність обґрунтованих підстав сумніватися взагалі у наявності предмета застави у відповідача-1, який станом на дату подання даної заяви міг здійснити відчуження заставленого майна на користь третіх осіб.

Відповідно до умов договору застави транспортних засобів № 1205-ЗРМ від 15.04.2013 року, якщо інше не передбачено належним чином оформленою письмовою згодою заставодержателя, заставодавець не має права відчужувати предмет застави у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати, передавати до статутного фонду юридичних осіб тощо), передавати предмет застави в найом (оренду), як внесок за договором про спільну діяльність, лізинг, інші види користування, списувати з балансу, знищувати фізично, розпоряджалися будь-яким іншим чином предметом застави в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а також укладати відносно предмету застави або його частини будь-які угоди.

Згідно положень договору застави транспортних засобів №1300-ЗТЗ від 03.06.2013 року заставодавець не має права без письмової згоди заставодержателя відчужувати будь-яким чином предмет застави, відмовлятися від права власності на предмет застави, знищувати фізично предмет застави, передавати предмет застави як внесок до статутного фонду юридичних осіб, в спільну діяльність, найм (оренду), лізинг, інші види користування, розпоряджатися будь-яким іншим чином предметом застави в цілому або окремими частинами, що входять до його складу; а також укладати відносно предмету застави або його частини будь-які інші угоди.

Умовами зазначених договорів визначене беззаперечне право банку у будь-який час протягом строку дії договору перевіряти документально і в натурі (в робочий час) наявність, розмір, стан, умови збереження та користування предметом застави. В свою чергу відповідач-1 зобов'язаний не перешкоджати реалізації цього права банком, надавати усі документи, а також негайно на вимогу позивача забезпечити йому фізичний доступ до предмету застави. Однак, позивач зазначає, що відповідач-1 перешкоджає представникам банку у реалізації своїх прав, встановлених договорами та не допускає представників останнього до перевірки стану і умов збереження та користування предметами застави.

Оскільки позивач, з огляду на значну кількість заставленого майна, не може відстежувати його наявність та стан, існує об'єктивна необхідність накласти арешт на все заставлене майно та передати його на відповідальне зберігання позивачу з метою забезпечення його збереження та забезпечення здійснення виконавчого провадження.

Більшістю заставленого майна є рухоме майно (сільгосптехніка, транспортні засоби, врожай кукурудзи 2014 року), яке можливо переміщувати, перетворювати, здавати в оренду, продавати як заставне майно так і його комплектуючі, вчиняти дії щодо істотного зменшення його вартості.

Згідно даних основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, щодо складських документів на зерно, виписаних відповідачем-1 в період з 01.06.2014 по 15.12.2014 відбувався рух зерна (кукурудза), а саме: 30.10.2014 та 04.11.2014 у кількості 10 000 тон.

Відповідно до умов договору застави майнових прав № 2095-ЗМП від 25.07.2014, предметом застави є належні заставодавцеві майнові права - права вимагати від осіб, а саме від ТОВ "ЛАМЕД-КОНСАЛТИНГ", з яким укладено контракт, здійснення платежів на користь заставодавця за поставлені боржником товари.

Відповідач-1 активно здійснює дії щодо відчуження корпоративних прав: відповідач-1 в період з 02.12.2014 по 03.12.2014 вчинив відчуження часток у статутному капіталі наступних товариств: ТОВ «Ліберс» у розмірі 5 501 200,00 грн., що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «Ліберс»; ТОВ «Альтус Істейт» у розмірі 6 299 010,00 грн., що становить 99,9 % статутного капіталу ТОВ «Альтус Істейт»; ТОВ «Манорс» у розмірі 1 199,88 грн., що становить 99,9 % статутного капіталу ТОВ «Манорс».

Позивач зазначає, що у відповідача постійно зростає заборгованість перед третіми особами.

Господарським судом м. Києва розглядаються справи № 910/25493/14, 910/27841/14, 910/24359/14, 910/25236/14, 910/27459/14, 910/29549/14, 910/29548/14 на загальну суму 144 581 294,23 грн., в яких відповідачем є Приватне акціонерне товариство "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана".

Суми заборгованості відповідач-1 перед третіми особами надають підстави стверджувати про ухилення останнім від виконання своїх обов'язків, тому позивач вважає, що у нього є всі підстави для побоювання щодо нереальної перспективи отримати задоволення своїх позовних вимог за рахунок майна боржника.

24 квітня 2014 року між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Заставодержатель) та Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» (Заставодавець) було укладено договір застави рухомого майна № 1936-ЗРМ, відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, передає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у договорі застави, рухоме майно, перелік якого зазначено в п.2 договору застави.

Відповідно до п. 1.2 договору застави, заставою забезпечується виконання зобов'язання заставодавця перед заставодержателем, що випливає з укладеного між ними кредитного договору №1173-КД від 11 квітня 2013 року з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме: повернути кредит у розмірі 15 800 000,00 доларів США відповідно до встановленого кредитним договором графіку.

Відповідно до вищевказаного договору застави заставодержатель у випадку невиконання/неналежного виконання або порушення умов договорів застави та/або основного зобов'язання задовольнити своїх вимоги з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами шляхом звернення стягнення на предмети застави. Звернення стягнення на предмети застави здійснюється на вибір заставодержателя, в тому числі, за рішенням суду.

З огляду на зазначене, 31.10.2014 року позивач направив відповідачу-1 по справі відповідне повідомлення вих. № КНО-61.1.1/14 від 31.10.2014 р. про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Відповідачу-1 повідомлялося, що зазначена вимога є одночасно повідомленням про порушення та вимогою про усунення порушень в розумінні ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і у разі невиконання відповідачем цієї вимоги, банком буде розпочата процедура звернення стягнення на майно, яке передано Банку в заставу відповідно до укладених договорів застави.

Відповідачем-1 вказане повідомлення було проігноровано, заходи з погашення заборгованості перед позивачем ним вжиті не були.

Вивчивши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову та додані до матеріалів справи документи, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

З матеріалів справи вбачається, що виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось: договором застави рухомого майна № 1205-3РМ від 15.04.2013, договором застави транспортних засобів № 1300-ЗТЗ від 03.06.2013, договором застави № 2079-ЗМУ (майбутнього урожаю) від 14.07.2014, договором застави майнових прав № 2095-ЗМП від 25.07.2014, договором застави рухомого майна № 1936-ЗРМ від 24.04.2014.

Умовами кредитного договору встановлено, що відповідач-1 зобов'язався повідомляти банк письмово про зміну свого місцезнаходження, організаційно-правової форми, внесення будь-яких змін до установчих документів та/або реєстраційних документів. Але відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.2,а.с.100) вбачається, що у відповідача-1 змінилось місцезнаходження, керівник, та склад акціонерів (учасників), і останній не повідомив банк про відповідні зміни, що може свідчити про намір відповідача-1 приховати, як своє місцезнаходження так і іншу інформацію, яка може мати значення для виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач-1 може здійснити відчуження належного йому майна (або його приховання), майнових прав, оскільки відповідно до умов договору застави № 2079-ЗМУ (майбутнього урожаю) від 14.07.2014 року сторони домовились, що заставодавець не має права без згоди заставодержателя змінювати місцезнаходження предмету застави, передавати предмет застави на зберігання третім особам, але на адвокатський запит від 12.12.2014 (т.3,а.с.16) Державна інспекція сільського господарства України повідомила, що станом на 12.12.2014 року інформація в основному реєстрі складських документів на зерно та зерна, що знаходиться на зберіганні, щодо зареєстрованих складських документів на зерно, що належить Приватному акціонерному товариству «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» відсутня. Отже, вказаний лист свідчить про відсутність заставленого майна - урожаю зерна за місцезнаходженням, погодженим умовами договору застави, а відтак і про невиконання відповідачем-1 обов'язків заставодавця;

Відповідач-1 активно здійснює дії щодо відчуження корпоративних прав, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т.3,а.с.126-137), тобто зменшує розмір належних йому активів;

У відповідача-1 зростає заборгованість перед третіми особами, що підтверджується ухвалами та постановами суду (т.3,а.с.138-204).

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року №16, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року №16, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Враховуючи, що виконання кредитного договору забезпечувалось саме заставою рухомого майна, суд вважає за доцільне та розумне ввести заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить відповідачу-1 згідно з переліком, який зазначив позивач у заяві про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що вказане свідчить про наявність об'єктивних підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову, та вважає розумними, обґрунтованими та адекватними вимоги заявника про застосування заходів до забезпечення позову.

Щодо клопотання позивача про передачу йому на зберігання рухомого майна слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2.3 Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" якщо опис і арешт майна здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, державний виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також; у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

При цьому сама по собі передача майна на відповідальне зберігання не є заходом забезпечення позову, передбаченим ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, а лише забезпечує виконання ухвали про забезпечення позову на стадії примусового виконання, оскільки не може бути застосована судом самостійно.

Отже, господарський суд дійшов висновку про можливості передачі рухомого майна на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" на період до його реалізації.

Щодо клопотання позивача про доручення проведення виконавчих дій на примусове виконання ухвали про вжиття забезпечення позову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження у встановленому Міністерством юстиції України порядку можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких включаються державні виконавці одного або кількох органів державної виконавчої служби.

Пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими, зокрема, сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

З позовної заяви вбачається, що сума зобов'язань за кредитним договором складає більше ніж 10 мільйонів.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд виходить із того, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66 - 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" від 14.02.2015 про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

2. Вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладання арешту на заставлене майно, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» ( ідентифікаційний код 33939991, адреса: 02225, м. Київ, вул. Архітектора Ніколаєва, буд.7) та є предметом застави за Договором застави рухомого майна №1936-ЗРМ від 24.04.2014, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» ( ідентифікаційний код 33939991, адреса: 02225, м. Київ, вул. Архітектора Ніколаєва, буд.7) та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» ( ідентифікаційний код 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) у кількості 14 одиниць, згідно з переліком, яке розташоване за адресою: Житомирська обл., Попільнянський район, с.Парипси, пров.Шевченка, 18а, в межах заявленої позивачем суми заборгованості у розмірі 16 975 891,56 доларів США та 7 137 116,13 грн. а саме на:

1.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104518

2.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104519

3.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104514

4.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104517

5.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104520

6.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104521

7.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104522

8.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104523

9.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104524

10.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104525

11.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104527

12.Сівалка Kinze 3700ASD, 24 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 104526

13.Сівалка Kinze 3600ASD, 16 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 102855

14.Сівалка Kinze 3600ASD, 16 рядкова, 2014 року випуску, заводський номер 102850

3.Передати майно, на яке накладено арешт на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» (код ідентифікаційний код 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4).

4. Дана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову підлягає виконанню відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73) в порядку, встановленому законом України "Про виконавче провадження".

5. Дана ухвала є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 14.02.2015 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

6. Строк пред'явлення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2015 у справі № 904/559/15 про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить один рік, тобто до 15.02.2016.

7. Стягувачем за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (ідентифікаційний код 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4).

8. Боржником за даною ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" (02225, м. Київ, вул. Архітектора Ніколаєва, 7; ідентифікаційний номер 33939991).

Суддя Я.С. Золотарьова