РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/27542/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві

Комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві

про стягнення 1433606,12 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Лазаренко Ю.Г. (дов. № 554 від 31.12.2014р.)

від відповідача 1: Саушкіна О.В. (дов. № 1 від 05.01.2015р.)

від відповідача 2: Ларченко К.В. (дов. б/№ від 01.10.2014р.)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення солідарно з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві та Комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованості за надані з 01.10.2013 р. по 30.06.2014 р. послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1270615,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 129625,24 грн., три проценти річних в розмірі 11836,89 грн., пеню в розмірі 21528,84 грн. відповідно до договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/27542/14, призначено справу до розгляду на 26.01.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Через службу діловодства господарського суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які склали шість томів справи.

Комунальне підприємство "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві та Комунальне підприємство "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві через службу діловодства суду надали відзиви на позов, які залучено до матеріалів справи.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 26.01.2015 р. судом оголошено перерву до 09.02.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 09.02.2015 р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 09.02.2015 р. проти позову заперечив частково.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 19.03.2014 р. проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 09.02.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - постачальник, позивач), Комунальним підприємством "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві (далі - абонент, відповідач-1) та Комунальним підприємством "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві (далі - балансоутримувач, відповідач-2) укладено договір № 09197/2-05 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, сторони погодили, що даний договір укладається у відповідності із Законом України "Про питну воду та питне водопостачання".

За цим договором постачальник зобов'язався надати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язувався здійснити своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах даного договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановленні Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994р., зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374 (далі-Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 року за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором. Балансоутримувач зобов'язується надавати повну і достовірну інформацію відповідно до умов цього договору та нести відповідальність разом з абонентом у разі порушення зобов'язань перед постачальником відповідно до ст. 196 ГК України, ст. 543 ЦК України.

В силу положень п. 1.3 договору, обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему каналізації, надається абонентом у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, помісячного, річного обсягу постачання послуг), який узгоджується з постачальником і є невід'ємною частиною договору. абонент зобов'язується звіряти обсяг води з постачальником. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладання договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію кубічних метрів стічних вод.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що находить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п. 2.1.4 договору та п. п. 21.1, 21.2 Правил).

Пунктом 2.1.1 договору, сторони передбачили, що облік поставленої води та прийнятих стоків здійснюється за показанням водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у балансоутримувача декількох об'єктів водопостачання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх засобів обліку, зареєстрованих у постачальника.

Згідно до пункту 2.1.2 договору, зняття показників з засобів обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, показники, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату послуг.

Відповідно до пункту 2.1.6 договору, облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг та їх вартості (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів та вартості наданих послуг у відповідному обліковому періоді. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами для проведення звіряння та оформлення відповідного акту звіряння. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведення абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими з абонентом.

Згідно з п. 2.2.1 договору, постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством тане підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Пунктом 2.2.2 договору встановлено, що у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів; абонент щомісячно забезпечує не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, своєчасну та повну оплату коштів від населення за отримані послуги на транзитний рахунок КП ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує у повному обсязі вартість наданих послуг орендарям, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком; в разу утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів солідарно 1270615,15 грн. заборгованості за період з 01.10.2013 р. по 30.06.2014 р., інфляційні втрати в розмірі 129625,24 грн., три проценти річних в розмірі 11836,89 грн., пеню в розмірі 21528,84 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню щодо відповідача-1 та не підлягають задоволенню щодо відповідача-2 з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач визначив вищезазначену заборгованість виходячи з наступних розрахунків:

-вартість наданих послуг щодо водопостачання 8888879,49 грн.;

-сплачено 7618264,34 грн.;

- заборгованість 1270615,15 грн.

В суму заборгованості позивачем включена, також, заборгованість за воду, яка іде на підігрів в теплові пункти, що перебувають на балансі ПАТ "Київенерго".

Пунктом 2.1.1 договору сторони передбачили, що облік поставленої води та прийнятих стоків здійснюється за показанням засобів обліку, зареєстрованих у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у балансоутримувача декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх засобів обліку, зареєстрованих у постачальника.

Згідно з вимогами п. п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 р. (далі - Правила), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду і питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

З урахуванням вищевказаного, вартість спожитої води, що іде на підігрів має оплачувати балансоутримувач теплових пунктів.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів, фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Тобто, змістом наведеного пункту Правил № 190, визначено, що розрахунок за спожиту гарячу воду повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

У відзиві на позовну заяву, наданому КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві, відповідач-2 просить суд залишити без задоволення позовні вимоги щодо солідарного стягнення з нього заборгованості за надані з 01.10.2013 р. по 30.06.2014 р. послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1270615,15 грн., інфляційних втрат в розмірі 129625,24 грн., три проценти річних в розмірі 11836,89 грн. та пені в розмірі 21528,84 грн. відповідно до договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., посилаючись на наступне.

Згідно з п. 3.3.8. договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., абонент зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати вартість наданих абоненту послуг на умовах цього договору.

При цьому, пунктом 3.5. договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р. не передбачено обов'язку балансоутримувача сплачувати вартість наданих абоненту послуг на умовах цього договору, у зв'язку з чим вимога позивача щодо солідарного стягнення заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за даним договором є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, між КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві (довіритель) та КП "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві (повірений) укладено договір-доручення № 27/101 від 09.09.2005 р., відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання отримувати від ПАТ "АК "Київводоканал" послуги холодного водопостачання та водовідведення; перераховувати ПАТ "АК "Київводоканал" кошти за надані послуги; підписувати усі документи, необхідні для виконання розрахунків з ПАТ "АК "Київводоканал"; вести бухгалтерський облік та звітність.

Таким чином, кошти, які сплачують мешканці житлових будинків за послуги холодного водопостачання та водовідведення не надходять на рахунок КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві і підприємство не має можливості перераховувати дані кошти на рахунок ПАТ "АК "Київводоканал".

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві не є споживачем послуг, які надаються ПАТ "АК "Київводоканал" за договором № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., а тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідача-2 є безпідставними та порушують вищевказану норму закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 196 Господарського кодексу України, у разі якщо в господарському зобов'язанні беруть участь кілька управнених або кілька зобов'язаних суб'єктів, кожний з управнених суб'єктів має право вимагати виконання, а кожний із зобов'язаних суб'єктів повинен виконати зобов'язання відповідно до частки цього суб'єкта, визначеної зобов'язанням.

Згідно зі ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Враховуючи наведене, КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського райну у м. Києві може відповідати лише за ту частину зобов'язань перед позивачем, яка передбачена п. 3.5. договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р.

Таким чином, оскільки позовні вимоги ПАТ "АК "Київводоканал" щодо солідарного стягнення з КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за договором № 09197/2-05 від 01.09.2010 р. є безпідставними та необґрунтованими, то господарський суд відмовляє в задоволенні даних вимог в повному обсязі.

З відзиву КП "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві вбачається, що відповідач-1 не має в повному господарському віданні, оперативному управлінні, користуванні, концесії бойлери, теплові пункти, котельні, що встановлено Господарським судом м. Києва та Київським апеляційним господарським судом у справі № 7/559 за позовом ПАТ "АК "Київводоканал" до КП "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві про стягнення заборгованості.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача-1 вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву, задоволенню не підлягають, оскільки умови договору укладеного між сторонами передбачають постачання позивачем відповідачу-1 питної води, і не містять зобов'язань відповідача-1 оплачувати вартість води, яка буде постачатись йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його обліку, у вигляді гарячої води, а матеріали справи не містять належних доказів наявності на балансі відповідача-1 теплових пунктів або котелень, з яких здійснюється постачання гарячої води.

Відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Отже, наведене свідчить, що не існує такого виду комунальних послуг, як "питна вода, що використовується для виготовлення гарячої води".

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Суд також враховує, що договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 09197/2-05 від 01.09.2010 р. не регулює відносини сторін з приводу постачання відповідачеві холодної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, відповідно договори, які б регулювали відносини між сторонами щодо поставки холодної питної води, яка використовується для приготування гарячої, суду надані не були.

Таким чином, позивачем не доведено, що ним були встановлені з відповідачем-1 відповідні відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до п. п. 2, 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, централізоване постачання гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Послуги повинні відповідати з централізованого постачання гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору.

З наведених норм вбачається, що чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією). Постачання холодної води для приготування гарячої є окремою послугою, що повинна, в якості сировини, надаватись підприємству, яке має можливість та безпосередньо виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач, при цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води.

Отже, приймаючи до уваги наведене, позивачем безпідставно включено до розрахунку основного боргу суму заборгованості за надані послуги з постачання холодної води для її підігріву стосовно теплових пунктів (бойлерів), які не перебувають на балансі відповідача-1, у зв'язку з чим суд визнає недоведеним факт наявності у відповідача-1 боргу, що обліковується за кодами 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187 (постачання питної води, що використовується для підігріву) та про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача-1 на користь позивача вартості холодної води, яка іде на підігрів.

Суд враховує, що коди 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187 включають в себе як послугу з постачання питної води, що йде на підігрів, так і послугу з приймання стічних вод (вода + стоки).

При цьому, умовами укладеного сторонами договору передбачено не лише надання послуг з постачання питної води, але і приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування № 190, приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мінюсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Як унормовано п. 1.4 Правил приймання № 37, абонент Водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів);

Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил приймання, підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання стічних вод (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами договору, а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач) на користь Водоканалу (позивача).

З наданого позивачем розгорнутого розрахунку по кодами 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187 вбачається, що сума заборгованості відповідача-1 за послуги з приймання стоків питної води, що використовується для приготування гарячої води, становить 353968,27 грн.

За таких обставин суд визнає доведеним факт наявності у відповідача-1 боргу у розмірі 353968,27 грн., що обліковується за кодами 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187 (послуги із приймання стічних вод гарячого водопостачання ), у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується заборгованості відповідача-1, яка обліковується за кодами 5-96, 5-128, 5-167, 5-187, 5-1242, 5-1243, 5-1244, 5-1245, 5-1246, 5-1247, 5-1248, 5-1249 на суму 355702,33 грн., щодо надання послуг з холодного водопостачання, то суд вважає позовні вимоги в цій частині доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 2.2.2 договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до установи банку; за згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України; в разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. п. 12.3, 12.7, 12.9 Правил, враховуючи приписи п. 2.2.2 договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., строк виконання грошового зобов'язання відповідача-1 по оплаті наданих позивачем у спірний період за договором послуг на момент звернення з позовом до суду настав.

Матеріалами справи належним чином підтверджується надання позивачем у спірний період послуг з водопостачання та водовідведення за обліковими кодами 5-96, 5-128, 5-167, 5-187, 5-1242, 5-1243, 5-1244, 5-1245, 5-1246, 5-1247, 5-1248, 5-1249, 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187 та існування заборгованості відповідача-1 за надані позивачем у період з жовтня 2013 р. до червня 2014 р. згідно договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р. послуги у загальному розмірі 709670,60 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано. Наданий відповідачем-1 котррозрахунок боргу, що доданий до відзиву, не приймається судом до уваги, оскільки відповідачем-1 не надано доказів на підтвердження наведених у розрахунку даних, зокрема щодо здійснених відповідачем-1 часткових оплат.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач-1 належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд здійснивши перерахунок суми позову приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в сумі 709670,60 грн.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" просить суд також стягнути з відповідача-1 інфляційні втрати в розмірі 129625,24 грн., три проценти річних в розмірі 11836,89 грн., пеню в розмірі 21528,84 грн. за період з жовтня 2013 р. до червня 2014 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, судом встановлено, що позивач здійснив розрахунок з урахуванням води, яка йде на підігрів за абонентськими кодами 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187, у зв'язку з чим суд здійснив власний розрахунок даних вимог.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 09197/2-05 від 01.09.2010 р., то з нього за розрахунком суду, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 74838,14 грн. інфляційних втрат та 7018,67 грн. трьох відсотків річних за період з жовтня 2013 р. до червня 2014 р.

ПАТ "АК "Київводоканал" просило стягнути з відповідача-1 21582,84 грн. пені за період з січня 2014 р. до червня 2014 р. за порушення грошового зобов'язання за договором № 09197/2-05 від 01.09.2010 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Пунктом 4.2. договору № 09197/2-05 від 01.09.2010 р. встановлено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Оплата абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному обсязі.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, господарський суд дійшов висновку, що позивачем було невірно здійснено розрахунки даних вимог, зокрема, взято в розрахунок вартість води, яка йде на підігрів за абонентськими кодами 5-550128, 5-50096, 5-50167, 5-50187.

За таких обставин, господарський суд виконав власний розрахунок, згідно з яким підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача 13545,99 грн. пені за період з січня 2014 р. до червня 2014 р. за порушення грошового зобов'язання за договором № 09197/2-05 від 01.09.2010 р.

Враховуючи вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві підлягає задоволенню частково, до Комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 614, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві відмовити у повному обсязі.

2.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві задовольнити частково.

3.Стягнути з Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві (04213, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 57, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, Печерський р н, вул. Лейпцизька, 1-а, ) 709670 (сімсот дев'ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 60 коп. заборгованості, 74838 (сімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 7018 (сім тисяч вісімнадцять) грн. 67 коп. три відсотки річних, 13545 (тринадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять) грн. 99 коп. пені та 16101 (шістнадцять тисяч сто одну) грн. 47 коп. витрат на сплату судового збору.

4.У решті позовних вимог до Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району у м. Києві відмовити.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 14.02.2014 р.

Суддя Грєхова О.А.