ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р.Справа № 916/4938/14
Одеській апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Мирошниченко М.А. та суддів: Воронюка О.Л. і Лашина В.В.,

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматичного розподілу справ між суддями)

при секретарі судового засідання - Кияшко Р.О.

за участю представників:

ТОВ "Нерум" - не з'явився,

Прокуратури м.Одеси - Коломійчук І.О.,

Одеської міської ради - Асташенкова О.І. (на підставі довіреності),

ОСОБА_5 - не з'явився,

ОСОБА_6 - не з'явився,

ОСОБА_7 - не з'явився

ОСОБА_8 - не з'явився,

ОСОБА_9 - не з'явився,

Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради - не з'явився,

Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" по матеріалам по справі №916/4938/14 на ухвалу господарського суду Одеської області від 19.01.2015 р. про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" до відповідачів Прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.01.2015 р. повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерум" зустрічну позову заяву до відповідачів Прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, 2. ОСОБА_6, 3. ОСОБА_7, 4. ОСОБА_8, 5. ОСОБА_9, 6. Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, 7. Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про визнання права власності, разом із доданими до неї документами на 21 аркуші.

Ухвала, з посиланням на приписи п. 4 ст. 63 ГПК України, мотивована тим, що позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів сплати судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру у встановленому порядку і розмірі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерум" (далі скаржник або ТОВ "Нерум") звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним.

Свою вимоги скаржник обґрунтовує тим, що згідно роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.97. №02-5289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» (зі змінами і доповненнями), якщо у місцевого суду виникли сумніві щодо наявності зазначених у позові доказів, в т.ч. щодо оплати судового збору, а також щодо надходження судового збору до державного бюджету, то він повинен був прийняти зустрічну позову заяву до розгляду та витребувати ці докази, тобто суд не мав права повертати цю заяву.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. зазначену апеляційну скаргу ї прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.02.2015 р. об 11.30 та зобов'язано скаржника надати в судове засідання повернути йому судом першої інстанції зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами, про що учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Оскільки учасники процесу не заявили клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами така фіксація не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

Представники скаржника - ТОВ "Нерум", а також ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись належним чином про час дату та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду скарги не заявили.

Враховуючи вказані обставини, а також передбачений ст.102 ГПК України скорочений строк розгляду апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції колегія суддів прийняла рішення про розгляд справи за їх відсутністю.

Представники Прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради в усних поясненнях наданих суду просили суд відмовити в задоволення скарги і залишити ухвалу місцевого суду без мін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши направлені господарським судом Одеської області матеріали та перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з направлених господарським судом Одеської області до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/4938/14 порушена за позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до відповідачів ТОВ «Нерум» та Реєстраційній служби Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

про визнання недійсними рішення загальних зборів від 03.12.12.,свідоцтва про право власності , скасування рішення про реєстрацію, зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності.

16.01.2015 р., як зазначалось вище ТОВ «Нерум» звернулось до господарського суду Одеської області зі зустрічною позовною заявою до відповідачів Прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про визнання права власності на нежитлові будівлі та споруди комплексу фонтанів розташованих за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 296,8 кв.м.

Право відповідача за первісним позовом до початку розгляду справи по суті подати зустрічний позов передбачено ст.ст.22 і 60 ГПК України. При цьому зустрічний позов повинен бути пов'язаний з первісним.

Згідно приписів ч.2 ст.60 ГПК України подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів, тобто зустрічний позов повинен відповідати вимогам що пред'являються до первісного позову, з урахуванням приписів ст. ст.54-57 ГПК України, в т.ч., щодо необхідності визначення ціни позову та оплати його судовим збором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати судового збору та його розмір визначений Законом України „ Про судовий збір"

Згідно п.1 ч.2 ст.2 Закону України „Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за позовну заяву немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року становить 1218,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовних вимог відповідач у зустрічному позові просив суд визнати за ним право власності на об'єкти нерухомості.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Отже враховуючи вищезазначені приписи ГПК України та роз'яснення Вищого господарського суду України ТОВ «Нерум» при зверненні до господарського суду зі зустрічним позовом необхідно, по-перше, в зустрічному позові зазначити ціну позову, виходячи з вартості спірного майна, а по-друге додати до позову докази, що підтверджують сплату судового збору в сумі 2% від ціни позову (вартості майна), але не менше 1827,00 грн.

Проте, як свідчать матеріали справи ТОВ «Нерум» у порушення вищезазначених норм ГПК України та роз'яснень не зазначив у зустрічній позовній заяві ціни позову, визначеній з вартості спірного майна і додав до цієї заяви платіжне доручення № 2516 від 16.01.2015р. про сплату судового збору лише сумі 1050,00 грн., тобто без урахування ціни позову і у меншому розмірі ніж визначено вищезазначеними законами.

Відповідно до п. 4 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано повернув ТОВ «Нерум» вказану зустрічну позовну заяву, оскільки позивачем за зустрічним позовом не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Доводи скаржника, з посиланням на роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.97. №02-5289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України (зі змінами і доповненнями) про те, що, якщо у суду були сумніві щодо надходження судового збору до Державного бюджету він повинен був прийняти зустрічну позову заяву та витребувати докази такої оплати, тобто суд не мав права повертати цю заяву, не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на таке.

По-перше, роз'яснення, на яке посилається скаржник, втратило силу понад три роки, у зв'язку з прийняттям Вищім господарським судом України Постанови від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

По-друге, у роз'ясненнях наданих у Постанові від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», а також Постанові Пленуму ВГС України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України» наводяться приклади дій суду, коли він встановлює, що позивач послався у позові на те, що до позову додані вказані ним докази, в т.ч. по оплаті судового збору , однак фактично не надав цих доказів суду, або надав докази такої сплати, однак у суду є сумніви щодо зарахування судового збору до Державного бюджету України.

В таких випадках суд дійсно не має права повертати позовну заяву, а повинен витребувати вказані докази.

Проте в даному конкретному випадку, як встановлено вище, позивач за зустрічним позовом надав суду докази сплати судового збору і суду не було сумніву щодо зарахування його до державного бюджету, однак судовий збір був сплачений у розмірі меншому чим передбачено Законом України „Про судовий збір", а тому місцевий суд, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України та згідно роз'яснень наданих у вищевказаній Постанові Пленуму ВГС України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» мав правові підстави для повернення цієї зустрічної позовної заяви без розгляду, що цим судом і було зроблено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали місцевого суду від 19.01.2015р. відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 54-57, 60, 63 99, 101-106 ГПК України, Законом України „ Про судовий збір", колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 19.01.2015 р. по справі № 916/4938/14 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" - залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" на зазначу ухвалу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 17.02.2015р.

Суддя-доповідач: М.А. Мирошниченко

Судді: О.Л. Воронюк

В.В. Лашин