ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.15р. Справа № 904/10195/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу в сумі 8 048 грн. 81 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Коваль В.Ю., керівник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос" (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 5 810 грн. 10 коп. - пені, 1 450 грн. 45 коп. - 3% річних, 788 грн. 26 коп. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №13/2785-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року. (а.с. 8-13).

13.02.2015 року Відповідач направив на адресу суду звернення відповідно до якого з позовними вимогами погодився, однак просив суд при прийнятті рішення про стягнення штрафних санкцій надати розстрочку їх сплати на 6 місяців. Доказів оплати за вказаними вимогами, суду не надав.

В судове засідання представник Позивача не з'явився, витребувані докази не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач у судове засідання з'явився. Підтримав своє звернення, направлене на адресу господарського суду 13.02.2015 року.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Позивача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином (а.с.42,56), а в матеріалах справи наявні документи необхідні для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Продавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Колос" (далі-Покупець) був укладений Договір №13/2785-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу (далі-Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

Згідно пункту 2.1 Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року. Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до 148,3 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.). Продавець передає Покупцеві у січні-червні 2014 року газ, спожитий Покупцем за Договором у грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за Договором у 2014 році, зазначаються щомісячно в актах приймання-передачі природного газу.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, ціна за 1 000.00 куб. м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Відповідно до пункту 5.5 Договору, його загальна вартість на дату укладення становить 161 795,306 грн., крім того ПДВ - 32 359,06 грн., разом з ПДВ - 194 154,36 грн.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно з пунктом 11.1 Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року, він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 30.06.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору Позивачем Відповідачу, у період з січня по квітень 2013 року та у грудні 2013 року, поставлено газ в обсязі 85,611 тис. куб. м. на загальну суму 112 081 грн. 94 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу (а.с.15-19).

Розглядаючи вказані позовні вимоги необхідно вказати на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач за отриманий газ розрахувався з Позивачем повністю, але з порушенням строків передбачених Договором, внаслідок чого Позивач був вимушений звернутись до господарського суду з метою захисту своїх інтересів.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, зокрема, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 Договору він у безспірному порядку зобов'язаний сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Розмір пені, розрахований Позивачем від суми основного зобов'язання, за період з 14.02.2013 року по 13.07.2014 року, становить суму в розмірі 5 810 грн. 10 коп., яка розрахований Позивачем вірно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір 3% річних, розрахований Позивачем від суми основного зобов'язання, за період з 14.02.2013 року по 24.07.2014 року, становить суму в розмірі 1 450 грн. 45 коп., який розрахований Позивачем вірно.

Розмір інфляційних втрат, розрахований Позивачем від суми основного зобов'язання, за період з січня 2013 року по липень 2014 року включно, становить суму в розмірі 788 грн. 26 коп., розрахований Позивачем також вірно.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем підтверджена матеріалами справи та складає 5 810 грн. 10 коп. - пені, 1 450 грн. 45 коп. - 3% річних, 788 грн. 26 коп. - інфляційних втрат, яка і підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на Відповідача.

Крім того, як вказувалось вище, 13.02.2015 року Відповідач подав до господарського суду звернення в якому просив суд розстрочити сплату штрафних санкцій на 6 місяців.

В обґрунтування звернення щодо надання розстрочки Відповідач посилається на неприбутковий статус Об'єднання та на те, що негайне виконання рішення може мати негативні наслідки для функціонування підприємства Відповідача.

Розглянувши вказане звернення господарський суд вважає за можливе його задовольнити з огляду на наступне.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною перша статті 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи наведене, штрафними санкціями, сплату яких просить розстрочити Відповідач, є саме пеня (неустойка), тоді як 3% річних та інфляційні втрати є відшкодуванням за неналежне виконання боржником грошового зобов'язання у зв'язку з чим виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Пунктом 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (далі-Постанова) передбачено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно пункту 7.2 Постанови, Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, за наведеного, господарський суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені на 6 місяців рівними частинами (5 810,10/6=968,35) по 968 грн. 35 коп., починаючи з 01.03.2015 року.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 75, 82-85, 116-117, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, 68/69, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 5 810 грн. 10 коп. - пені, 1 450 грн. 45 коп. - 3% річних, 788 грн. 26 коп. - інфляційних втрат, 2 189 грн. 69 коп. - судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені на 6 місяців рівними частинами (5 810,10/6=968,35) по 968 грн. 35 коп., починаючи з 01.03.2015 року.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя О.І. Красота

Рішення підписано

19.02.2015р.