ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 лютого 2015 р. Справа № 918/1828/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р. розглянувши матеріали справи за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Волинь" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Аграрний Фонд" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції у Рівненській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В засіданні приймали участь представники:

позивача : Мазур Р.В. дов. від 19.09.2014р.,

відповідача : Пронін О.А. дов. № 236 від 11.12.2014р.,

третьої особи : не з'явився,

третьої особи ДВС : не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне сільськогосподарське підприємство "Волинь" звернулось до господарського суду з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства "Аграрний Фонд" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що предметом застави, згідно укладеного договору застави від 29.01.2014р. є зерно, проте звернуто стягнення на заборгованість в грошових коштах. Вважає, що під час вчинення нотаріальних дій відповідачем не надано документів нотаріусу, що підтверджують без спірність заборгованості боржника. Наголошує, що розрахунок ПАТ "Аграрний Фонд" не може вважатися документом в підтвердження без спірності заборгованості. Звертає увагу суду на те, що відповідачем здійснено нарахування двох видів штрафу. Вважає, що звернення стягнення на грошові кошти суперечить вимогам ЗУ "Про заставу". Зазначає, що відповідно до умов договору поставки, штраф сплачується у розмірі 20% від вартості недопоставленого товару а вартість товару визначається за ціною фіксингу. Наголошує, що умовами договору не визначено поняття фіксингу.

Ухвалою суду від 17.12.2014р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції у Рівненській області.

12.01.2015р. на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у яких повідомляє, що згідно умов Договору ПСП "Волинь" зобов'язувалось виростити і поставити пшеницю 2 - го класу. Проте у зібраному врожаї 2014 року вирощено пшеницю 4 - го класу, що не відповідає вимогам Договору. Вважає, що мали місце обставини непереборної сили. Наголошує на тому, що необхідними умовами господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є сукупність (склад) чотирьох умов: протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, вина учасника господарських відносин.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - ПАТ "Аграрний Фонд" в судовому засіданні та у письмових поясненнях проти позову заперечує.

Зазначає, що на виконання умов контракту ПАТ «Аграрний фонд» перерахував на поточний рахунок ПСП "Волинь" суму попередньої оплати 451 045,00 грн.

ПСП "Волинь" не виконало своїх зобов'язань та не повернуло суму попередньої оплати 451 045,00 грн.

Оскільки попередню оплату поставки зерна здійснено, а пшениця 2 класу не поставлена, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк, а тому вимоги в частині стягнення суми попередньої оплати вважаємо обґрунтованими.

Крім того, за невиконання своїх зобов'язань за Договором ПСП "Волинь" несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Так, відповідно до пункту 7.5 Контракту визначено якщо Постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав Товар у встановлений строк, Покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати та проценти у розмірі 24% річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цієї суми від Покупця, штраф у розмірі 50% від суми попередньої оплати.

13 жовтня 2014 року відповідно до частини другої статті 693 ЦК України ПАТ «Аграрний фонд» направив на адресу Позивача вимогу №2533 про повернення суми попередньої оплати за товару, сплатити проценти у розмірі 24% річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цієї суми від Покупця та штрафу у розмірі 50% від суми попередньої оплати.

Крім того, за невиконання взятих зобов'язань Позивачу ПСП "Волинь" нараховані проценти у розмірі 24% річних у сумі 72 746,23 грн., штраф у розмірі 50% у сумі 225 522,50 грн., що разом становлять суму в розмірі 298 268,73 грн.

В той же час, між ПАТ "Аграрний фонд" та ПСП "Волинь" укладено договір застави, який посвідчений 29 січня 2013 року Огороднік Ж.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 117.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують без спірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

ПАТ "Аграрний фонд" біржовий договір поставки зерна врожаю 2014 року, банківську виписку з рахунку, оригінал розрахунку заборгованості, надіслав боржнику вимогу про погашення боргу, та проінформував боржника про розмір заборгованості, та не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису повідомив боржника про порушення зобов'язань.

Відповідно п. 1.1 Договору застави предметом договору є зерно, яке буде у власності Заставодавця на момент виконання зобов'язання за Основним договором.

Відповідно до п.1.3 Договору застави сторони цього Договору домовились про те, що розмір вимог, які забезпечуються цією заставою, визначається на момент її задоволення і включає в себе:

вимоги щодо передачі у власність Заставодержателю Предмета застави, сплати пені, штрафів, інших платежів в розмірі, визначеному в Основному договорі та цьому Договорі;

відшкодування будь-яких витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на Предмет застави (включаючи судовий збір, державне мито, оплату послуг залучених експертів/спеціалістів, нотаріуса та інші витрати);

відшкодування збитків, завданих порушенням Заставодавцем забезпеченого зобов'язання або умов обтяження;

відшкодування витрат на утримання і збереження Предмета застави.

12.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж. А. вчинено виконавчий напис №1683.

Відповідно до вимог чинного законодавства, на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису Відповідачем надано приватному нотаріусу Огороднік Ж.А., всі документи, які вимагає чинне законодавство та які були доказом без спірності заборгованості за прострочення виконання позивачем зобов'язання за біржовим договором поставки зерна врожаю 2014 року.

Заборгованість позивача перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису була безспірною, та нотаріус діяв у межах норм чинного законодавства України, а твердження позивача про вчинення третьою особою оспорюваного виконавчого напису з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису за документами, на підставі яких неможливо встановити без спірність вимог кредитора, є необґрунтованими та не доведеними, а тому вказана нотаріальна дія вчинена третьою особою правомірно, відповідно до вказаних вище норм чинного законодавства України та умов Договору застави від 29.01.2014 р.

Представник позивача зазначає, що в оспорюваному виконавчому написі нотаріус незаконно звернув стягнення не на предмет застави, а на суму заборгованості, яка перевищує предмет застави є безпідставними, оскільки вимога згідно оскаржуваного виконавчого напису стосується предмету застави та направлена на стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання ПСП "Волинь" умов Договору застави від 29.01.2014р. та біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року від 29.01.2014 № 57Ф.

12.01.2015р. на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни надійшло повідомлення у якому просить суд розглянути справу за її відсутності.

20.01.2015р. долучено копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції у Рівненській області в судовому засіданні 13.01.2015р. повідомив, що вчинення виконавчих дій здійснено в межах Закону України "Про виконавче провадження". Письмової позиції не подав.

Заслухавши пояснення представників сторін, давши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

29 січня 2014 року між ПСП "Волинь" та ПАТ "Аграрний фонд" було укладено біржовий договір поставки зерна врожаю № 57 Ф.

У відповідності до п. 1.1.1 та 1.2 Договору кількість товару визначено 350 тонн. Термін поставки: до 01 жовтня 2014 року.

В силу п. 3.1 Договору сума попередньої оплати становить 50% від вартості всього обсягу Товару і становить 322 175, 00 грн., у тому числі ПДВ 53 695, 83 грн.

29.01.2014 року з метою забезпечення в повному обсязі виконання зобов'язань по Договору сторонами укладено договір застави. За умовами даного договору застави ПСП "Волинь" (Заставодавець) передає Аграрному фонду (Заставодержатель) зерно, яке буде у власності Заставодавця на момент виконання зобов'язання за Основним договором, а також зерно, яке буде вирощено (зібрано) Заставодавцем.

Згідно із п. 1.2 договору застави сторони оцінюють предмет застави у 640 350, 00 грн.

У відповідності до п. 2.2.1 договору застави зобов'язання, що забезпечується заставою відповідно до цього договору, повинне бути виконане в строк до 1 жовтня 2014 року.

Пунктом 3.1 договору визначено, що заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за основним договором в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання Заставодавцем умов основного договору або будь-яких умов цього договору.

Аграрний фонд звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. із заявою на вчинення виконавчого напису і 12 листопада 2014 року нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис №1683, згідно якого запропоновано звернути стягнення на користь Аграрного фонду на суму заборгованості, на зерно, яке є предметом договору застави в якості забезпечення виконання зобов'язання, а у випадку його відсутності стягнути грошові кошти.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції від 26.11.2014р. відкрито виконавче провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису.

Умови вчинення виконавчого напису визначені в ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують без спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Згідно зі статтею 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з пунктами 1, 2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи учиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. У підпункті 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, наведений у Постанові КМУ від 29.06.1999р. №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", згідно з яким для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують без спірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, включає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її без спірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. (Правова позиція наведена в постанові ВГСУ від 11.12.2012р. у справі № 15/5025/428/12).

Нотаріусом від ПСП "Волинь" не були витребувані відомості та документи, а наданий Аграрним фондом розрахунок боргу є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до боржника (Правова позиція наведена в постанові ВГСУ від 23.06.14р. у справі № 908/3777/13).

Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання відповідача по штрафним санкціям, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Аграрного фонду до ПСП "Волинь". Така ж правова позиція викладена у постановах ВГСУ від 28.09.2011 року у справі №10/52пд та від 05.12.2011 року у справі №05/5026/889/11 по аналогічному спору.

Також суд наголошує, що звернення стягнення на майно за виконавчим написом на загальну суму 749 313, 73 грн. є неприпустимим, оскільки перевищує обсяг відповідальності саме заставодавця за укладеним договором застави (п. 1.2), 644350 грн., що у свою чергу, свідчить про наявність спору, а тому у нотаріуса не було правових підстав на вчинення виконавчого напису.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Правовим наслідком невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою у відповідності до статті 589 ЦК України є звернення стягнення на предмет застави. Так у разі невиконання Зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення.

Суд звертає увагу на те, що розмір неповернутого авансового платежу (відповідно до оспорюваного виконавчого напису) не був предметом забезпечення згідно п. 1.1 Договору застави. Нотаріус звернув стягнення не на предмет застави (зерно), а на суму заборгованості, та до того ж вчинив це альтернативно, що суперечить Закону України "про Заставу".

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому, за змістом статей 1,2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч.3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України і справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню розглядаються за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 15, 49, 54, 80-82 Господарського процесуального Кодексу України, ст. 11, 96, 509, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193, 216, 230, 232 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Визнати виконавчий напис, вчинений 12 листопада 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., зареєстрований в реєстрі за №1683 таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, Код ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Волинь" (35360, Рівненський район, с. В. Омеляна, вул. Присадина, 1а, Код ) судовий збір в розмірі 1218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Повне рішення складено 23 лютого 2015 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 5 примірників:

1-до справи;

2- позивачу ( м. Рівне, вул. Кн. Ольги, 8/32);

3- відповідачу ( м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1);

4 - третій особі (м. Київ, вул. Петрозаводська, 2А, оф. 109);

5- третій особі ДВС (м. Рівне, вул. П. Могили, 22б).