РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015Справа №910/27989/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК Ельбрус»

До Приватного акціонерного товариства «Київстар»

Про стягнення 865 462,62 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Шевченко А.О. - по дов. № 1-07 від 31.07.2014

від відповідача Савченко А.В. - по дов. № 82 від 03.02.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК Ельбрус» до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення 865 462,62 грн., з яких: 739 379,58 грн. основного боргу, 45 310,13 грн. пені, 69 554,17 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 11 218,74 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору про надання послуг № 44 від 01.02.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 порушено провадження у справі № 910/27989/14 та призначено справу до розгляду на 13.01.2015.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 13.01.2015 письмовому відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем жодним чином не підтверджено факту надання відповідачу послуг за заявлений період. Також позивач не підтвердив надання відповідачу належним чином оформлених розрахункових документів (повного пакету) відповідно до умов договору. Актом звірки складеним відповідачем станом на 30.09.2014, що поданий позивачем підтверджено нульове сальдо/відсутність заборгованості за даними відповідача. Отже, вважає безпідставними вимоги позивача як щодо порушення відповідачем грошових зобов'язань і стягнення заборгованості в сумі 739 379,58 грн., так і відсутність правових підстав для нарахування та стягнення пені, трьох процентів річних, збитків від інфляції тощо, періоди та суми яких у розрахунках заборгованості позивача до того ж визначені невірно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/27989/14 від 13.01.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 15.12.2014, розгляд справи був відкладений на 22.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/27989/14 від 22.01.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 15.12.2014 та ухвали від 13.01.2015, розгляд справи був відкладений на 05.02.2015.

Позивачем 03.02.2015 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення щодо викладених у відзиві відповідачем обставин.

В судовому засіданні 05.02.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 10.02.2015.

Позивачем 10.02.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про витребування доказів, зокрема документів у відповідача.

Судом відмовлено в задоволенні заявленого клопотання, оскільки воно не відповідає вимогам. ст. 38 Господарського процесуального кодексу України та документи, які просить витребувати позивач не можуть підтвердити обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Позивачем 10.02.2015 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 10.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалось фіксування судового процесу у даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 між Приватним акціонерним товариством «Київстар» (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДК Ельбрус» (позивач) було укладено договір про надання послуг № 44 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором позивач зобов'язується надавати послуги по популяризації торговельних марок та просуванню товару (далі - послуги) в порядку, визначеному цим договором, а відповідач зобов'язується приймати та оплачувати належним чином надані послуги на умовах цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість наданих послуг у визначені договором строки, в зв'язку з чим за несвоєчасне виконання зобов'язання нараховані пеня в розмірі 9 838,98 грн., збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 12 797,11 грн. та 3% річних в сумі 1 651,27 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.1. договору підтвердженням прийняття відповідачем наданих послуг є підписання акту приймання-передачі послуг у порядку, передбаченому розділом 6 цього договору.

Згідно з п. 5.2. договору форма акту приймання передачі послуг передбачена у додатку до цього договору.

Згідно з п. 6.1. договору послуги позивача оплачуються відповідачем у разі надання відповідачу пакету документів який складається з:

6.1.1. відповідного акту приймання-передачі надання послуг, датованого останнім робочим днем звітного тижня;

6.1.2. податкової накладної за послуги, що надавалися впродовж звітного тижня, датованої останнім робочим днем звітного тижня;

6.1.3. рахунків-фактур оформлених належним чином.

Позивачем складені наступні акти приймання-передачі наданих послуг за договором, які підписані та скріплені з боку позивача:

від 30.04.2014 на суму 396 093,77 грн.,

від 31.05.2014 на суму 343 285,81 грн.

Також позивачем на вказані суми складені податкові накладні № 32 від 30.04.2014, № 7 від 31.05.2014 та рахунки-фактури № 30/4 від 30.04.2014, № 31/05 від 31.05.2014.

Позивач зазначає, що ним вказані документи 12.05.2014 та 12.06.2014 були передані відповідачу. Проте, позивач не може надати копії супроводжувальних листів про передачу вищезазначених документів, тому що вони були викрадені разом з іншими документами підприємства, про що наявна довідка від 19.06.2014, видана старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідач в свою чергу заперечує ту обставину, що позивачем було надано відповідачу весь пакет документів, який визначений умовами договору.

Згідно з п. 4.1. договору відповідач зобов'язаний прийняти та оплатити належним чином надані послуги в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 6.3. договору за умови надання пакету документів, який відповідає вимогам наведеним в п. 6.2. цього договору, оплата послуг здійснюється на протязі 5-ти банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі послуг. Позивачу акт приймання-передачі послуг повертається упродовж 5 (п'яти) банківських днів після підписання.

Тобто, умовами договору передбачено, що підставою для сплати відповідачем послуг є підписані акти приймання-передачі.

Судом не приймаються до уваги послання позивача на наявність переписки сторін шляхом засобами електронної пошти, оскільки вказана переписка не підтверджує ані надання послуг позивачем відповідачу, ані надання відповідачу повного переліку документів, які необхідні для сплати послуг.

Позивачем подано лист № 34/0502 від 05.02.2015, який отримано відповідачем 05.02.2015 та зареєстровано за вх. № 2316, яким відповідачу передано зазначені вище акти приймання-передачі, податкові накладні та рахунки-фактури.

Даний лист судом не приймається до уваги, оскільки свідчить про передачу документів після порушення провадження у даній справі.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для здійснення замовником свого обов'язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Умовами договору не передбачено, що в разі надання позивачем повного пакету документів відповідачу та неповернення відповідачем у визначені строки акту приймання-передачі без підписання послуги вважаються прийнятими відповідачем та настає строк оплати.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Зокрема стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, позивачем, станом на день звернення з позовом до суду, належних доказів виконання ним своїх зобов'язань за договором в частині надання відповідачу повного пакету документів та наявності підписаних актів приймання-передачі послуг, які, за умовами договору, є підставою для сплати послуг, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 739 379,58 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи не підтверджується те, що відповідач у визначений строк не вніс плату за послуги, а отже не є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати послуг позивача, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від несплаченої в строк суми за кожний день такого прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що строк виконання основного зобов'язання не настав та відсутнє прострочення його виконання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 310,13 грн. пені, 69 554,17 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 11 218,74 грн. - 3% річних задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивачем не доведено порушення його права з боку відповідача щодо несплати боргу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК Ельбрус» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.02.2015.

СуддяВ.В. Сівакова