РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 р. Справа №910/24764/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія Крамміськбуд "

До Товариства з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія " Сітібуд "

Про визнання недійсним договору субпідряду № 14/1305-5 від 13.05.2014 р.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

від позивача Ковальова А.Г. - предст.

від відповідача не з'явився

Рішення прийняте 29.01.2015 р., оскільки у судових засіданнях 11.12.2014 р. та 15.01.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія Крамміськбуд " звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору субпідряду № 14/1305-5 від 13.05.2014 р., що був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія Крамміськбуд " та товариством з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія " Сітібуд ".

Представник відповідача у судове засідання тричі не з'явився і відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 р. між позивачем ( генпідрядником ) та відповідачем ( субпідрядником ) був укладений договір субпідряду № 14/1305-5.

Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобов'язався за замовленням відповідача, на свій ризик виконати роботи передбачені даним договором, а саме розробку проекту, виготовлення та введення в експлуатацію двох кислородорізальних машин. Фундамент машин, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити вказані роботи.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач виконав роботи передбачені договором субпідряду № 14/1305-5 від 13.05.2014 р. в повному обсязі, але у товариства з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія Крамміськбуд " виникли сумніви щодо реального здійснення господарської діяльності відповідача.

Під час перевірки відповідача податковими органами було встановлено, що у останнього відсутні необхідні умови для його господарської діяльності.

Зазначені обставини, як зазначає позивач у позовній заяві, можуть суттєво вплинути на використання останнім прав, передбачених податковим законодавством та автоматично призвести до його порушення, оскільки на підставі спірних договорів товариством з обмеженою відповідальністю " Будівельна Компанія Крамміськбуд " формуються податкові кредити, валові витрати.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб ( субпідрядників ), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. ( ст. 838 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;

- спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

Крім того, відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів того, що оспорюваний договір суперечить вимогам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 16.02.2015 р.

СуддяВ.І.Пінчук