ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р.Справа № 916/2298/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Таран С.В., Жекова В.І.

(на підставі розпорядження в.о. голови суду №3315 від 29.12.2014р.)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 26.08.2014р.

по справі №916/2298/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути орендоване майно та стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 81420гр., штрафу у розмірі 8142грн., пені за порушення зобов'язання в розмірі 1684,89грн., інфляційні за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 5593,48грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 276,58грн.; розірвання договору оренди нерухомого майна №1 від 10.08.2012р.; зобов'язання ФОП ОСОБА_2 повернути орендоване нерухоме майно в стані, не гіршому, ніж воно було отримано за актом прийомки-передачі нерухомого майна від 15.08.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору, відповідач протягом останніх трьох місяців, починаючи з березня 2014р. не виконує своїх зобов'язань по договору, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті орендної плати в сумі, що еквівалентна 6900 дол.

США та за офіційним курсом НБУ (11,80грн. за 1 долар США) на дату складення позовної заяви (червень 2014р.) та становить 81420грн.; користується до теперішнього часу орендованим майном та не звільняє його. За неоплату та прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті орендної плати з відповідача підлягає стягненню штраф, пеня, інфляційні та річні. Вказані обставини (несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд) є підставою для розірвання договору оренди, повернення орендованого майна орендодавцю.

Заявою про збільшення розміру позовних вимог від 25.07.2014р. позивач збільшив розмір позовних вимог з урахуванням невиконання відповідачем умов договору за червень та липень 2014р. та просив стягнути з відповідача 134320грн. - заборгованості по сплаті орендної плати, 18804,8грн. - штраф, 3990,59грн. - пеня, 2995,04грн. - інфляційні, 618,24грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.08.2014р. (суддя Брагіна Я.В.) позов задоволено частково. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення №1 від 10.08.2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. Стягнуто із фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4:

- 134320,00грн. - основного боргу;

- 2995,04грн. - інфляційних втрат,

- 618,24грн. - 3% річних,

- 3976,66грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Відмовлено в позові в частині стягнення пені в сумі 3990,59грн. та в частині стягнення штрафу в сумі 18804,80грн.

Залишено без розгляду вимоги в частині зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути орендоване нерухоме майно в стані, не гіршому, ніж воно було отримано за актом прийомки-передачі нерухомого майна від 15.08.2012 року.

Судове рішення мотивоване доведеністю підстав для розірвання договору оренди нежитлового приміщення №1 від 10.08.2012р., стягнення заборгованості по орендній сплаті в сумі - 134320грн., інфляційних втрат - 2995,04грн., 618,24грн.- річних, 3976,66грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

В частині стягнення пені в сумі 3990,59грн. - відмовлено, оскільки умовами договору не передбачено забезпечення зобов'язання у вигляді пені. Також відмовлено у стягненні штрафу в сумі 18804, 80грн., оскільки умови п. 3.4 договору не узгоджується із приписами ч. 2 ст. 549 ЦК України.

Також суд залишив без розгляду на підставі п.5 ст. 81 ГПК України вимоги про повернення орендованого приміщення в стані, не гіршому, ніж воно було отримано за актом приймання-передачі від 15.08.2012р., оскільки позивач не надав докази, які б підтверджували вартість орендованого майна, а від призначення експертизи з метою проведення оцінки його майна - відмовився.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення господарського суду від 26.08.2014р. по справі №916/2298/14, прийняти нове рішення про відмову в позові.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального та процесуального права, а саме: судом не з'ясовано, чи є ОСОБА_4 єдиним власником приміщення, чи є він належним позивачем, чи є орендоване приміщення нежитловим; не встановлено наявність чи відсутність доказів оплати чи не оплати орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 вважає, що рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки апелянт не довів факту належного виконання договору оренди, не надав жодного доказу, який би підтверджував сплату орендної плати, а відтак і належне виконання умов договору.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

10.08.2012р. між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №1 оренди нерухомого майна, за яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно заг. пл.. 113,7 кв.м., а саме: нежитлове приміщення першого поверху, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2004 №4437, договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2002 №11483.

Мета використання об'єкту оренди - розміщення пункту громадського харчування.

Відповідно до п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що орендна плата здійснюється орендарем щомісячно готівкою або безготівково на поточний рахунок орендодавця в гривнях України в сумі, що узгоджена сторонами додатковою угодою. Орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця (п.3.2).

10.08.2012 року сторони підписали Додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна №1 від 10.08.2012р., якою: п.1, п.2 Орендодавець надає орендарю один місяць оренди безкоштовно для ремонту приміщення в обсягах, узгоджених сторонами. Орендна плата здійснюється орендарем щомісячно безготівково/готівкою на поточний рахунок орендодавця в гривнях України в сумі, що узгоджена сторонами в еквіваленті 2000,00 доларів США протягом перших двох місяців оренди приміщення; в сумі, що узгоджена сторонами в еквіваленті 2150 доларів США протягом третього місяця; в сумі, що узгоджена

сторонами в еквіваленті 2300 доларів США до кінця строку дії договору оренди.

Також сторони передбачили (п. 3.3), що не внесення орендарем протягом 10 календарних днів орендної плати в повному обсязі та в строк, або не сплата комунальних послуг дає орендодавцю право на розірвання договору оренди у порядку письмового повідомлення орендаря та повернення об'єкту оренди в строк 20 календарних днів з моменту порушення строку виплати орендної плати або платежів.

Порушення оплати орендної плати більш, ніж 20 календарних днів за умови не звільнення об'єкту оренди тягне штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 5 % від місячної орендної плати за кожні 15 календарних днів прострочення оплати та не звільнення об'єкту оренди (п.3.4 договору).

Згідно з п. 9.3 договору орендодавець має право на розірвання договору та/або відшкодування збитків у разі: п. «г» - затримання сплати орендної плати протягом 20 календарних днів або несплати комунальних послуг, газо-, водо-, енерго - послуг в строк.

Відповідно до п. 10.1 договору його укладено на 35 місяців терміном до 15 липня 2015р. У разі припинення, розірвання договору оренди об'єкт повертається орендодавцю згідно порядку, встановленому чинним законодавством на момент повернення орендованого майна (п. 10.6 договору). Об'єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Підставою для звернення ФОП ОСОБА_4 з даним позовом стало невиконання орендарем обов'язків по сплаті орендної плати, а саме: повна несплата орендної плати з березня 2014р. по липень 2014р.

Господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу по орендній платі (з інфляційними та річними), розірвання договору оренди, визнав доведеними вимоги в цій частині. При цьому господарський суд застосував положення ст.. ст.. 509, 526, 547, 610, 626, 629, 651, 759, 762 ЦК України.

З обґрунтованістю висновків суду погодитися - можна.

Відповідно до ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не

допускається.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України вважає, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Розмір орендної плати за спірним договором визначено у Додатковій угоді до договору оренди №1 від 10.08.2012р. Повна несплата орендної плати з березня 2014р. по липень 2014р. відповідачем не заперечується, що підтверджується і доданим письмовим поясненням від 19.02.2015р.

Обставини, з яких відповідач вважає, що фактично має місце переплата до уваги не беруться, оскільки будь-які документальні підтвердження до суду апеляційної інстанції не надано.

У відповідності до ст.. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Господарський суд визнав правомірно несплату орендних платежів істотним порушенням умов договору, яка є підставою для дострокового розірвання договору.

Також апеляційна інстанція погоджується із висновком суду про задоволення вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі з урахуванням інфляційних та річних.

Відповідно до ст.. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вже посилається на підставу своїх вимог і заперечень.

Наданий позивачем розрахунок боргу скаржником не спростовано, невідповідність розрахунку не доведена. Натомість, як вбачається із наданого письмового пояснення по оплаті орендної плати, оплата здійснювалася щомісячно, готівкою (в іноземній валюті) наймодавцю, що спростовує твердження неможливості оплати в зв'язку з ненаданням позивачем номеру поточного рахунку для перерахування орендної плати.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються того, що ФОП ОСОБА_4 являється власником 1/2 частини переданого ним в оренду нежитлового приміщення, а тому має право на отримання 1/2 частини орендної плати.

Дані обставини судом апеляційної інстанції враховані бути не можуть, оскільки чинність договору №1 оренди нерухомого майна від 10.08.2012р. скаржником не оспорювалася, договір є чинним, а тому повинен виконуватися відповідно до умов та чинного законодавства.

Та обставини, що позивачем не дотримано п. 3.3 договору оренди щодо письмового повідомлення орендаря про розірвання договору не впливає на право орендаря на звернення до суду за його розірванням у випадках, передбачених законодавством (п.п. 9.3, 10.3 договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, господарський суд дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводять до переоцінки доказів на свою користь.

За таких обставин, рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 26.08.2014р. у справі № 916/2298/14 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.02.2015р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя С.В. Таран

Суддя В.І. Жеков