ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. № 916/191/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів С.В. Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання І.М.Станковій,

за участю представників сторін:
від прокуратури: М.Г.Чалий,
від Міністерства оборони України: А.В.Єрмаков,
від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону
на ухвалу господарського суду Одеської області
від 20.01.2015р. № 916/191/15-г
про повернення без розгляду
позовної заяви Заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району
до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області
про визнання незаконним та скасування розпорядження,

встановив:
Заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Веселокутська сільська рада Одеської області, про визнання незаконним та скасування розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 04.11.2005 р. №326/А-2005 "Про вилучення із користування військової частини НОМЕР_1 земельної ділянки, розташованої на території Красненської сільської ради" та п.2 розпорядження від 14.12.2005р. №368/А-2005 "Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями".
Ухвалою господарського суду Одеської області від 20 січня 2015р. позовну заяву і додані до неї документи повернуто Заступнику військового прокурора без розгляду на підставі п.2 ст. 63 ГПК України. Ухвала мотивована тим, що адреса відповідача, яка зазначена у вступній частині позовної заяви, не співпадає з адресою, що вказана в доданому до позовної заяви реєстру на відправлення цінних листів сторонам у справі та опису вкладення.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 20.01.2015 р., справу передати на розгляд місцевого господарського суду. Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначена помилка у вступній частині позовної заяви щодо місця знаходження відповідача була суто технічною та не впливає на обставини справи і не перешкоджає розгляду спору по суті. Скаржник зазначив також, що в статті 64 ГПК України вказано, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Отже, враховуючи, що код ЄДРПОУ відповідача у позові вказаний правильно, суд мав можливість отримати вірні дані щодо місцезнаходження юридичної особи для її належного повідомлення.
Представники відповідача та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, але не скористалися своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Заслухавши представників прокуратури та Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.
Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачені основні вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 вказаної норми, позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб`єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.
Згідно ст. 56 ГПК України на позивача покладається обов`язок надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.
Відповідно до ст. 57 ГПК України до позовної заяви зокрема додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, військовий прокурор формуючи позов, в резолютивній його частині вказав адресу відповідача (Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області): 68500, Одеська область, м. Ізмаїл, пр-т Суворова, 62, ) натомість направив копію позовної заяви на іншу адресу, а саме: Одеська обл., смт. Тарутине, вул. Котовського,1, що вбачається з доданого до позовної заяви реєстру на відправлення цінних листів та опису вкладення.
Повертаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.2 ст.63 ГПК України, суд першої інстанції вказав на те, що прокурор не зазначив у позові належних реквізитів щодо місця знаходження відповідача, тобто не дотримався принципів господарського процесу та порушив норми Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.
Відповідно до абз. 4 підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" із подальшими змінами, судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей державного реєстру (частина друга статті 7 і стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011 N 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за N 193/18931).
У вступній частині позову військовий прокурор вказав код ЄДРПОУ відповідача. Отже, у суду першої інстанції була можливість пересвідчитися, що прокурор направив копію позовної заяви на належну адресу відповідача, скориставшись Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та отримати достовірну інформацію стосовно адреси місцезнаходження відповідача. Крім того, якщо у суду виникли розбіжності стосовно місцезнаходження відповідача, суд мав право з`ясувати це питання безпосередньо у судовому засіданні.
Отже, невірно зазначена адреса щодо місцезнаходження відповідача у вступній частині позовної заяви є суто технічною та не може перешкоджати розгляду спору по суті.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевий суд безпідставно повернув позов на підставі п.2 ст.63 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 99, 105, 106 Господарського процесуального кодексу
України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу господарського суду Одеської області від 20.01.2015 р. про повернення позовної заяви без розгляду скасувати, позовні матеріали передати на розгляд господарського суду Одеської області.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.
Повний текст постанови підписано 25.02.2015 р.
Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б. Туренко