ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 904/496/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В.(доповідача), Данилової Т.Б.
за участю представників:
позивачаДорошенко С.О. (дов. від 03.03.2014 р. №1/5)
відповідача, третіх осібне з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 р.
у справі № 904/496/14 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А"
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровської міської ради 1. ОСОБА_5; 2. ОСОБА_6; 3. ОСОБА_7; 4. ОСОБА_8
провизнання протиправною бездіяльністю та частково недійсним (нечинним) з моменту прийняття рішення Дніпропетровською міською радою

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради в якій просило суд:

-визнати незаконною бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка полягає у ненаданні відповіді на лист позивача від 17.02.2009р. №12 (вх.№11/776 від 18.02.2009 р.) та у не поновленні дії договору оренди земельної ділянки, укладеного з позивачем 01.06.2006 р.;

-визнати недійсним з дня прийняття - з 28.03.2012 р. рішення Дніпропетровської міської ради від 28.03.2012 р. №70/22 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню нерухомого майна":

-в частині втрати чинності рішення Дніпропетровської міської ради №451/34 від 01.03.2006 р. "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду для проектування та будівництва житлового комплексу" та договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :03:336:0037) від 01.06.06 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим №4526 (державна реєстрація від 19.07.06 р. №76)";

-в частині припинення права товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" на землю;

-в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у м. Дніпропетровську.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2014 р. до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

09.07.2014 р. позивач подав до господарського суду заяву про зміну підстав позову (додатково до підстав, викладених у первісній редакції позову).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2014 р. у даній справі (колегія у складі суддів: головуючий суддя Первушин Ю.Ю., суддя Юзіков С.Г., суддя Мартинюк С.В.) залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 р. (колегія суддів у складі головуючого судді Прокопенко А.Є., суддів Дмитренко Г.К., Крутовських В.І.), у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на те, що суди не вбачають порушеного права, яке підлягає захисту в обраний позивачем спосіб.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2014 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено всіх доказів та встановлено всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до невідповідності висновків судів обставинам справи та порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.01.2015 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2015 р.

28.01.2015 р. ухвалою Вищого господарського суду продовжено строк розгляду справи № 904/496/14 за клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" на 15 днів, а розгляд касаційної скарги відкладено на 18.02.2015 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні касаційної інстанції 18.02.2015 р. представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.03.2006 р. рішенням Дніпропетровської міської ради №451/34 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду для проектування та будівництва житлового комплексу" затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,4111 га (кадастровий номер :03:336:0037), розроблений ТОВ "Науково-виробнича фірма ГЕОКАД", і передано її в оренду строком на три роки Товариству з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" для проектування та будівництва житлового комплексу по вул. Ливарній у районі будинків №1,3, код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.9 (житлові кооперативи) за рахунок земель, не переданих у власність або користування; визначено орендну плату за користування цією земельною ділянкою у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3.

Судами встановлено, що 01.06.2006 р. на виконання вищевказаного рішення між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :03:336:0037.

Відповідно до п. 3.1. договору сторони визначили, що договір укладено на 3 роки.

Згідно з п. 3.2, 3.3, 3.4 договору після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк здійснюється виключно на підставі рішення міської ради про передачу земельної ділянки в оренду шляхом його переукладення та державної реєстрації у встановленому порядку.

Відповідно до п.4.1 договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривнях) у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3.

Згідно п.12.3 договору його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи.

Пунктом п.12.5 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 14.1 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, даний договір оренди від 01.06.2006 р. посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі № 4256, про, що державним реєстратором ОСОБА_10 здійснено відповідний запис від 19.07.2006 р. під номером :03:336:0037.

Судами встановлено, що відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки орендодавець передав орендарю в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :03:336:0037, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

17.02.2009 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" звернулось до голови Дніпропетровської міської ради з листом вих. №12, у якому просить продовжити строк дії договору оренди землі від 01.06.2006 р.

Відповідно до приписів статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, які діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" з вказаним листом) не передбачали автоматичного поновлення договору, а лише визначали обставин, за яких орендар має переважне право на поновлення договору, що не виключало необхідність прийняття з даного питання відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

У подальшому, рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.03.2012 р. №70/22 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню нерухомого майна" вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську згідно з додатком, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Судами встановлено, що пунктом 5 рішення Дніпропетровської міської ради №70/22 від 28.03.2012 р. рішення міської ради від 01.03.2006 р. №451/34 „Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю „Хеопс А" земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду для проектування та будівництва житлового комплексу" визнано таким, що втратило чинність, а право Товариства з обмеженою відповідальністю „Хеопс А" на землю - таким, що припинилось.

Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2013 р. по справі № 904/5521/13 за позовом прокурора в інтересах Дніпропетровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" було зобов'язано відповідача повернути тимчасово зайняту земельну ділянку за кадастровим номером :03:336:0037, площею 0,4111 га, вартість якої відповідно до нормативно-грошової оцінки становить 2 271609,10 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, державі в особі Дніпропетровської міської ради за відповідним актом приймання-передачі.

При вирішенні даного спору суд дійшов висновку, про припинення дії договору із закінченням строку оренди - 19.07.2009 р.

Зазначене рішення господарського суду залишено без змін постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2013 р. та Вищого господарського суду України від 11.02.2014 р.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення Дніпропетровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" втратило право користування даною земельною ділянкою.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частин 1,2 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Згідно приписів частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" звернулось до міського голови м. Дніпропетровська ОСОБА_11 з клопотанням №2/237 від 04.03.2014 р. про надання розпорядження відповідним службам, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 4111 га, за адресою: по АДРЕСА_1 для проектування та будівництва багатофункціонального житлового комплексу.

Судами встановлено, що спірне рішення Дніпропетровської міської ради "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню нерухомого майна" було прийнято 28.03.2009 р., тобто до звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" до суду.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно приписів статті 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли, на думку колегії суддів, правомірного та вмотивованого висновку про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" порушеного права, яке підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, з пояснень, які були надані представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" у судовому засіданні колегії суддів касаційної інстанції, спірну земельну ділянки площею 0, 4111 га, за адресою: по АДРЕСА_1 відповідач, відповідно до рішення суду, повернув Дніпропетровській міській раді.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, судова колегія вважає прийняту у справі постанову апеляційного суду, якою підтримано рішення суду першої інстанції, такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, та прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Натомість, доводи, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 р. у справі № 904/496/14 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова