ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа № 922/4501/14

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Гетьмана Р.А., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Дорогінська О.І - за довіреністю від 02.02.2015р.;

від 1-го відповідача - Шкляров А.М - за довіреністю від 07.06.2013р.;

від 2-го відповідача - Щербак О.В. - за довіреністю від 30.10.2014р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.11.2009р. №470;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЛ-ГРУПП» (вх.№175Х/2), с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області,

на рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2014р.

у справі № 922/4501/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт», м. Харків,

до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЛ-ГРУПП», с. Дослідне Дніпропетровської області,

2-го відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Прайм», м. Нікополь,

про стягнення 55378,06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.12.2014р. у справі №922/4501/14 (суддя Кухар Н.М.) позовні вимоги задоволено частково; відмовлено у позові в частині солідарного стягнення заборгованості з обох відповідачів; стягнуто з ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» на користь ТОВ «Стандарт» 54978,06 грн. вартості запчастин та ремонтних робіт, необхідних для приведення автонавантажувача у робочий стан, 400,00 грн. витрат на проведення дефектації пошкодженого автонавантажувача, 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору; відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Стандарт» про стягнення солідарно з відповідачів витрат, пов'язаних з розглядом справи в сумі 6623,00грн.; частково задоволено клопотання ТОВ «МК Прайм» про стягнення з позивача витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6000,00 грн.; стягнуто з ТОВ «Стандарт» на користь ТОВ «МК Прайм» 30000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката; у задоволенні іншої частини клопотання 2-го відповідача про стягнення з позивача судових витрат відмовлено. Рішення суду з посиланням на ст.ст. 509, 618, 623, 932, 932 ЦК України, 193, 224, 225 ГК України, ст.ст. 4, 9, 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт заподіяння збитків та встановлено, що відповідальність перед позивачем за пошкодження вантажу перевізником повинен нести експедитор, з яким було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування у внутрішньому та міжнародному сполученні, а саме ТОВ «ІТЛ-Групп», а отже вимоги до ТОВ «МК Прайм» є безпідставними.

В частині відмови у задоволенні клопотання позивача про покладення на відповідачів витрат на юридичні послуги, надані ТОВ «Міжнародне-консультаційне агентство «МІКА», рішення суду мотивоване тим, що дані витрати не є послугами адвоката та не відносяться до інших витрат, а отже у відповідності до ст.44 ГПК України відсутні правові підстави для їх відшкодування. В частині часткового задоволення клопотання 2-го відповідача про стягнення з позивача судових витрат рішення місцевого господарського суду мотивоване неспіврозмірністю їх із заявленими позовними вимогами та відсутністю належного обґрунтування розміру наданих адвокатських послуг.

ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2014р. у справі 922/4501/14 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «Стандарт» у задоволенні позовних вимог у справі №922/4501/14 щодо стягнення грошових коштів з ТОВ «ІТЛ-ГРУПП».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що у відповідності до п.6.11 договору на транспортно-експедиторське обслуговування у внутрішньому та міжнародному сполученні, укладеного між ТОВ «ІТЛ-Групп» та ТОВ «Стандарт», відповідальність за часткове чи повне пошкодження вантажу несе перевізник, безпосередньо здійснюючий доставку вантажу. Перевезення вантажу, який був пошкоджений, здійснювало ТОВ «МК Прайм», з яким апелянтом було укладено договір від 17.07.2014р., а отже відповідальність за пошкодження вантажу несе перевізник, безпосередньо здійснюючий доставку вантажу, а не експедитор ТОВ «ІТЛ-Групп».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Стандарт» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення місцевого господарського суду від 15.12.2014р. у справі №922/4501/14 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, вказує на те, що судом повно та всебічно встановлено всі обставини справи на підставі поданих доказів та застосовані відповідні норми матеріального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник 1-го відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2014р. у справі №922/4501/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Стандарт» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів з ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» в особі Харківської філії «ІТЛ-ГРУПП».

Представники позивача та 2-го відповідача заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили рішення місцевого господарського суду від 27.05.2014р. у справі №922/4501/14 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандарт" придбало у ТОВ «Логістік групп» автонавантажувач Linde S 40-шасі 316J121003040 вартістю 179360,00 грн., що підтверджується договором поставки навантажувальної техніки від 17.07.2014р. №ПР 67 та додатком до договору «специфікація №1» (а.с.24-28).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТЛ-ГРУПП» (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (замовником) укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування №291012/4Х73, згідно з п.1.2 якого замовник доручає, а експедитор приймає на себе обов'язки за рахунок коштів замовника організувати перевезення вантажів замовника та здійснювати розрахунки з транспортними організаціями за перевезення вантажів замовника (а.с.29-32).

Відповідно до п. 2.2 даного договору на кожні окремі транспортно-експедиторські послуги оформлюється заявка, що містить опис умов і особливостей конкретного перевезення, та є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.4.2.7 даного договору експедитор зобов'язаний забезпечити доставку вантажу вантажоодержувачу у вказані у заявці строки.

Пунктами 6.1,6.11 цього договору встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань та умов виконання заявки на транспортно-експедиторські послуги сторони несуть відповідальність у відповідності до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та умов цього договору. За часткове чи повне пошкодження вантажу під час перевезення, відповідальність несе перевізник, який безпосередньо здійснює перевезення.

17.07.2014р. на виконання умов п.2.2 договору 29.10.2012р. №291012/4Х73 ТОВ «Стандарт» подано до Товариству з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" в особі Харківської філії заявку на перевезення №З-000017062Х8, у якій зазначено: замовник - ТОВ «Стандарт», виконавець - ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» в особі Харківської філії; найменування вантажу - навантажувач, маса-7.3т, об'єм - 50куб.м; марка та держ.номер автомобіля - МАN AE3501AO/АЕ 6649ХТ, прізвище водія - Понамаренко Р.А. (а.с.35).

Згідно із товарно-транспортною накладною від 17.07.2014р. №1707 автомобільним перевізником вантажу - автонавантажувача Linde-S40-316J21003040 є ТОВ «ІТЛ-ГРУПП», замовником - ТОВ «Стандарт», вантажовідправником-«Логістік групп» та вантажоодержувачем-ТОВ «Стандарт». Також у накладній зазначено, що вантаж, переданий для перевезення, відповідає правилам перевезення та прийнятий водієм/експедитором Понамаренко Р.А. (а.с.33).

18.07.2014р. під час автоперевезення вантажу о 09:30 год. в м. Харкові по пр. Гагаріна, 127-"А" сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автонавантажувачу, що знаходився на платформі автомобіля перевізника марки MAN реєстраційний номер АЕ 3501 AO, були спричинені значні пошкодження. Факт настання ДТП підтверджується довідкою Відділу Державтоінспекції з обслуговування міста Харків ГУМВС України в Харківській області (а.с.23).

21.07.2014р. між ТОВ «ІТЛ-Групп» та ТОВ «Стандарт» складений акт технічного огляду автонавантажувача, у якому зазначено, що автонавантажувач Linde-S40-316J21003040 під час перевезення у місто Харків зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також у акті зазначено, що з метою остаточного визначення технічного стану автонавантажувача та встановлення суми збитків, спричинених в результаті ДТП, члени комісії дійшли висновку про необхідність проведення повної дефектації автонавантажувача із залученням до цього третіх осіб (а.с.36).

21.07.2014р. між ТОВ «Стандарт» (замовником) та TOB "ТД "Ремпо" (виконавцем) укладений договір № 74, п.1.1 якого встановлено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги з дефекації агрегатів, вузлів, комплектуючих та деталей навантажувально-розвантажувальної техніки. Об'єм, характер робіт, визначених п.1.1 даного договору, визначається «Протоколом погодження об'єму та характеру робіт», додаток №1, який є невід'ємною частиною даного договору (а.с.37,38).

Відповідно до п.2.1 цього договору вартість робіт становить 400грн., якщо інша ціна не зазначена у додатку до цього договору.

06.08.2014р. TOB "ТД "Ремпо" визначено вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для приведення автонавантажувача у робочий стан, у розмірі 54978,06 грн.,в калькуляції до договору за № 404 від 06.08.2014р.

07.08.2014р. ТОВ «Стандарт» звернулось до ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» з претензією про відшкодування шкоди, завданої майну, у якій просило протязі 30 днів відшкодувати 54978,06грн. для відновлення автонавантажувача Linde-S40-316J21003040 та сплатити витрати, понесені у зв'язку з залученням третіх осіб для визначення технічного стану автонавантажувача та встановлення суми збитків (а.с.40).

Листом від 04.09.2014р. ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» заперечило проти вимог ТОВ «Стандарт» з тих підстав, що між ним та ТОВ «МК Прайм» укладений договір транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 17.07.2014р. № 170714/10X33, за умовами якого TOB "МК Прайм" є перевізником, а ХФ TOB "ІТЛ-Групп" клієнтом. Перевезення пошкодженого вантажу здійснювало ТОВ «КМ Прайм», а отже відповідальність за пошкодження вантажу та відшкодування збитків повинно нести у відповідності до п.4.2.9 договору від 29.10.2014р. №291012/4Х73, саме ТОВ «МК Прайм» (а.с.42).

13.10.2014р. ТОВ «Стандарт» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «ІТЛ-ГРУПП та ТОВ «МК Прайм» про стягнення збитків, завданих пошкодженням вантажу у розмірі 55378,06грн., з яких 54978,06грн. - вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для приведення автонавантажувача у робочій стан, 400грн. - витрати на проведення дефектації, 6623грн. - витрати, пов'язані з розглядом справи.

15.12.2014р. місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (а.с.190-196).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є стягнення збитків, заподіяних внаслідок пошкодження вантажу при його перевезенні.

Відповідно статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статей 525, 610 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з статтею 224ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

З товарно-транспортної накладної від 17.07.2014р. №1707 вбачається, що: автомобільним перевізником вантажу - автонавантажувача Linde-S40-316J21003040 є ТОВ «ІТЛ-ГРУПП», замовником - ТОВ «Стандарт», вантажовідправником - «Логістік групп» та вантажоодержувачем - ТОВ «Стандарт». Також у накладній зазначено, що вантаж, переданий для перевезення, відповідає правилам перевезення та прийнятий водієм експедитором Понамаренко Р.А.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014р. визнано винним Понамаренко Р.О. у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП. При розгляді справи, судом встановлено, що Пономаренко Р.О. 18.07.2014р. о 09год. 30хв. у м. Харкові, керуючи транспортним засобом «МАЗ 9758» н/з АЕ 3294 ХХ з напівпричепом на автомобілі МАНТ 32 д/з АЕ 3501 АО, рухаючись по вул. Гагаріна в районі будинку 127А , не виконав вимоги знаку 3.18 «Рух транспорту заборонений висота, якого перевищує 3,5м», внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, навантажувачем «Linde», який перевозив, чим спричинив матеріальні збитки. Вина Понамаренко Р.О. підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2014р. серії АБ2 №715529, схемою місця ДТП, актом про перевірку руху тролейбуса та письмовими поясненнями порушника (а.с.240).

З матеріалів справи вбачається наявність всіх складових елементів правопорушення, а саме: протиправна поведінка водія Понамаренко Р.О.,який зазначений у товарно-транспортній накладній від 17.07.2014р. №1707 експедитором автомобільного перевізника ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» (а.с.33), що призвела до шкідливих наслідків - пошкодження вантажу (Linde-S40-316J21003040) та, відповідно, завдала збитків у розмірі вартості ремонтних робіт та запчастин, необхідних для приведення автонавантажувача у робочий стан та витрат на проведення дефектації пошкоджуваного автонавантажувача. Вина особи підтверджується постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014р. у справі №182/7207/14-п.

Цивільним кодексом України відносини перевезення вантажів та транспортного експедирування регулюються за окремими договорами, окремими главами - 64 та 65.

Відповідно статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Статтею 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

У статті 932 ЦК України визначено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Статтею 934 Цивільного кодексу України передбачено, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу, яка передбачає, зокрема, і відшкодування збитків.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, проте ТОВ «ІТЛ-ГРУПП», в порушення умов договору від 29.10.2012р. №291012/4Х73, не забезпечив схоронність вантажу під час його перевезення, чим завдав позивачу збитки в сумі 55378,06 грн., які підлягають відшкодуванню ТОВ «ІТЛ-ГРУПП».

Доводи скаржника про те, що відповідальність за завдану шкоду позивачеві у відповідності до вимог пункту 6.11 договору транспортного експедирування вантажу автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 29.10.2012р. №291012/4Х73 повинен нести безпосередній перевізник, а саме ТОВ «МК Прайм», з яким ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» укладено договір транспортного експедирування вантажу автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні №170714/10Х33, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до вимог спеціального Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», що регулює спірні правовідносини, відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії несе експедитор, а відповідно, ТОВ «ІТЛ-ГРУПП».

Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами місцевого господарського суду про обґрунтованість стягнення з позивача на користь 2-го відповідача витрат на адвокатські послуги у сумі 3000грн. з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відповідно до частини 5 статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2014р. між ТОВ «МК Прайм» (замовник) та адвокатом Щербак О.В. (виконавець), що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.11.2009р. №470, укладений договір про надання правової допомоги №012-10/14, за умовами якого виконавець на платній основі зобов'язується надати замовнику правову допомогу у господарській справі №922/4501/14. Правова допомога полягає у здійсненні виконавцем таких дій: аналізу наданих замовником документів щодо правовідносин з ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» та інших документів, доданих до позовної заяви ТОВ «Стандарт»; усного консультування замовника; підготовки необхідних процесуальних документів, у тому числі відзиву; подання відзиву та участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи. Право на заняття адвокатською діяльністю Щербака О.В. підтверджується свідоцтвом від 13.11.2009р. №470 (а.с.124-126).

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Щербак О.В. у межах наданих йому повноважень здійснив підготовку відзиву на позовну заяву, пояснень у справі та відповідних доказів в обґрунтування заперечень проти позову, а також брав участь у двох судових засіданнях, а саме: 01.12.2014р. та 15.12.2014р., у якості представника ТОВ «МК Прайм».

За таких обставин, місцевим господарським судом у повному обсязі досліджені матеріали, справи встановлено факт надання адвокатом Щербаком О.В. 2-му відповідачеві адвокатських послуг, неспіврозмірність наданих послуг із заявленими позовними вимогами та відсутність належного обґрунтування наданих послуг у заявленому розмірі, у зв'язку з чим, з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання про стягнення з позивача судових витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 3000грн.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суд про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідачів витрат у розмірі 6623грн., понесених ним на отримання юридичних послуг, оскільки згідно з Рішенням Конституційного суду від 11.07.2013р. у справі N 1-4/2013 за конституційним зверненням Приватного малого підприємства - фірми "Максима" щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 59 Конституції України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України (справа про відшкодування витрат на юридичні послуги у господарському судочинстві) положення частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі у господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статті 34ГПК України, в підтвердження надання йому юридичних послуг адвокатським об'єднанням чи адвокатом, а отже відсутні правові підстави для задоволення вказаного клопотання.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв'язку з чим апеляційна скарга ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» не підлягає до задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2014р. у справі №922/4501/14 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги - ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» .

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, ч.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТЛ-ГРУПП» (вх.№175Х/2), с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2014р. у справі № 922/4501/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.02.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Лакіза В.В.