ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2015 Справа № 920/2103/14

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Тимченко О.О., розглянувши матеріали справи № 920/2103/14:

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Шостка, Сумська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АССОЛЬ-2005»,

м. Шостка, Сумська область,

про стягнення 20 511 грн. 10 коп.,

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 20 511 грн. 10 коп. вартості витрат понесених позивачем на поліпшення та реконструкцію об'єкта оренди отриманого за договором оренди частини нежитлового приміщення від 28.02.2006 року, укладеного між сторонами.

Позивач в судове засідання не прибув.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини:

Як вбачається з матеріалів справи договір оренди частини нежитлового приміщення від 28 лютого 2006 року відповідно до умов якого позивач стягує з відповідача 20 511 грн. 10 коп., а також зміни і доповнення до договору оренди частини нежитлового приміщення від 28.02.2006 року були укладені між товариством з обмеженою відповідальністю «АССОЛЬ - 2005» в особі його директора Єпік Ірини Олександрівни та ОСОБА_1.

Відповідно до приписів статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» передбачено, що, з огляду на приписи частини 3 статті 22 закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У відповідності до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: 1) участь у спорі суб'єкта господарювання; 2) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; 3) наявність у законі норми, що прямо передбачила б вирішення спору господарським судом; 4) відсутність у законі норми, що прямо передбачила б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Частиною 2 статті 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, можливість розгляду господарським судом спору, стороною якого є фізична особа, обумовлена тим, що такий спір стосується корпоративних чи приватизаційних відносин, або така особа є суб'єктом господарювання.

В пунктах 4.2, 4.2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на п. 1 ст. 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З огляду на вищевикладене, оскільки предметом спору є стягнення 20 511 грн. 10 коп. витрат понесених позивачем на поліпшення та реконструкцію об'єкта оренди отриманого за договором оренди частини нежитлового приміщення від 28.02.2006 року. При цьому вказаний договір укладений позивачем не як суб'єктом підприємницької діяльності, а як фізичною особою в зв'язку з чим даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах України. Таким чином, провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 920/2103/14 - припинити.

2. Ухвала набирає законної сили з дня її винесення.

Суддя С.В. Заєць