ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа № 914/2203/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційні скарги Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників, м. Львів від 11.12.2014 р. та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів від 11.12.2014 р.

на рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 р.

у справі № 914/2203/14

за позовом: Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників, м. Львів

за заявою третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

за заявою третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Привокзальний ринок", м. Львів

до відповідача-2: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-3: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

про: визнання незаконними ухвал Львівської міської ради № 2454 від 05.03.2009 р. в частині надання ТзОВ "Привокзальний ринок" дозволу приватизувати способом викупу підвалу площею 1313,2 кв.м. та 1-й поверх площею 1507,1 кв.м. приміщень по АДРЕСА_1 (п. 80); № 2787 від 09.07.2009 р. в частині надання ТзОВ "Привокзальний ринок" дозволу приватизувати способом викупу 1-й та 2-1 поверхи площею 2500,3 кв.м. по АДРЕСА_1; визнання недійсним договору № 2315 від 24.07.2009 р. купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу, укладеного між управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ "Привокзальний ринок"

За участю представників сторін:

від позивача: Брильова Л.О.-представник на підставі довіреності б/н від 01.03.14 року, Малишак А.С.-представник на підставі довіреності б/н від 28.05.14 року;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від відповідача-1: Пелюк С.С. - представник за довіреністю б/н від 03.02.2015 р.;

Лапіда О.Б. - представник за довіреністю б/н від 03.02.2015 р.;

від відповідача-2: Шматолоха О.П. - представник за довіреністю № 1104-вих-1028 від 03.09.2014 р.;

від відповідача-3: Малиняк В.А. - представник за довіреністю № 2302-вих-157 від 20.01.2015 р..

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 01.12.2014 р. у справі № 914/2203/14 (головуючий суддя Чорній Л.З., судді Артимович В.М., Морозюк А.Я. ) в задоволенні позовних вимог Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників, м. Львів відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Львів відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 01.12.2014 р. у справі № 914/2203/14, позивач - Первинна профспілкова організація "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників та третя особа із самостійними вимогами на предмет спору-1 - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

У своїх апеляційних скаргах, апелянти посилаються на те, що п. 3.5 Програми приватизації 2009 - 2010, а також п. 3 Програми приватизації 2007-2008 р.р. передбачено, що право на приватизацію способом викупу можуть отримати орендарі, які виконують умови, визначені договором оренди і Законом України «Про оренду державного та комунального майна», своєчасно вчиняють необхідні дії для переукладення договору оренди у разі закінчення строку дії договорів та внесення змін до нормативно-правових актів з питань оренди. Програма приватизації комунального майна передбачає, що продаж об'єктів здійснюється відповідно до закону України «Про приватизацію невеликих підприємств» з врахуванням особливостей визначених цієї Програмою. Програма приватизації 2009 - 2010, а також Програма приватизації 2007-2008 передбачали, що спосіб викупу комунального майна застосовується саме до орендарів. Оскільки у даному випадку предметом договору оренди від 30.03.2001 року є цілісний майновий комплекс, а не окремо визначене індивідуальне нерухоме майно, а тому приватизація повинна була відбуватися цілісного майнового комплексу в цілому, а не окремо визначеного нерухомого майна. Окрім того, апелянти ставлять під сумнів належність виконання договору оренди комунального майна зі сторони ТзОВ «Привокзальний ринок». Окрім того скаржник-позивач посилається на наявність у нього права представляти фізичних осіб - підприємців у спірних відносинах.

На підставі викладеного апелянти просять скасувати рішення господарського суду Львівської області від 01.12.14 р. у справі № 914/2203/14 та задовольнити позов повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2203/14 розподілено для розгляду головуючому - судді Гнатюк Г.М..

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року у склад колегії для розгляду вищезазначеної справи введено суддів - Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 р. подані скаржниками матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 03.02.2015 р..

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 4 від 02.02.2015 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гнатюк Г.М. призначено повторний автоматичний розподіл.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 02.02.2015 р. справу № 914/2203/14 призначено для розгляду судді-доповідачу Костів Т.С. та іншими суддями, які входять до складу колегії визначено суддів - Марка Р.І. та Мирутенка О.Л..

Розпорядженням в. о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/2203/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Костів Т.С.; судді - Марко Р.І., Желік М.Б..

Ухвалою суду від 03.02.15 року, розгляд справи відкладався з підстав викладених у ній.

Представникам сторін роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України

В судове засідання 10.02.15 року, представники скаржника- Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників з'явились, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, надали усні пояснення по суті спору.

Представники відповідачів 1,2,3 в судовому засіданні проти апеляційних скарг- Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заперечили з мотивів наведених у поданих письмових відзивах на неї (вх. № 01-04/664/15 від 03.02.15 року) та (вих. № 2302-вих-330 від 03.02.15 року, вх. № 01-04/686/15 від 03.02.15 року).

Треті особи із самостійними вимогами на предмет спору в судове засідання повторно не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційних скарг, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'', у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційних скарг по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційні скарги, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець, їй належать на праві власності нежитлові приміщення під літ. А2-1 НОМЕР_1 площею 4,6 кв.м. та А2-1 НОМЕР_2 площею 4,6 кв.м. у АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.04.2006 р.. ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа - підприємець, їй належать на праві власності нежитлові приміщення кіоску під літ. А2 НОМЕР_3 площею 4,3 кв.м. у АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 26.11.2012 р.

У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2009 р., виданого як дублікату на реєстраційне посвідчення від 04.04.1994 р., привокзальний ринок у АДРЕСА_1, належав до комунальної власності територіальної громади м. Львова.

30.03.2001р. між Управлінням ресурсів Львівської міської ради (орендодавець) та ТзОВ "Привокзальний" ринок (орендар) укладено договір №06 оренди цілісного майнового комплексу, згідно із яким орендарю було передано в оренду цілісний майновий комплекс ринок "Привокзальний" вартістю 803477,91 грн. терміном на 10 років. Договір не регулює відносин щодо приватизації та не визначає складу майна, яке входить до цілісного майнового комплексу і передається в оренду. Однак, з акту оцінки основних матеріальних засобів ринку "Привокзальний" від 30.01.2001 р. суд першої інстанції правильно встановив, що до переліку будівель входили адміністративна будівля літ. А-2, павільйон кіосків літ. 4-1, вагова літ. Ж-1, майстерні літ. Н-1, К-1, хвіртка, ворота, торгові столи літ. Б-1, павільйони літ. Д-1, критий навіс літ. Б-1, склад літ. Л-1, а також обладнання. Саме зазначене майно і було передане орендареві по акту прийому-передачі об'єкта оренди від 30.03.2001 р..

На підставі договору оренди земельної ділянки від 30.04.2002 р., укладеного між Львівською міською радою (орендодавець) та ТзОВ "Привокзальний ринок" (орендар), для обслуговування будівель у АДРЕСА_1, орендарю надано в оренду земельну ділянку загальною площею 12541 кв.м. терміном до 01.01.2011 р..

Посилання скаржників на ту обставину, що, оскільки в оренду ТзОВ "Привокзальний ринок" передавався цілісний майновий комплекс, то і об'єкт приватизації повинен визначатись як цілісний майновий комплекс, не заслуговує на увагу як таке, що не відповідає закону. Відносини з оренди комунального майна і відносини з приватизації комунального майна є різними за суттю. Суд першої інстанції підставно констатував, що закон не зобов'язує здійснювати приватизацію комунального майна саме у такому складі, у якому воно раніше передавалось в оренду та не обумовлює необхідності приватизації такого майна саме орендарем. При цьому, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на недоведеність того, що фактично придбане відповідачем - 1 майно являє собою цілісний майновий комплекс при тому, що у позовній заяві позивачем визнано, що у процесі приватизації відповідачем - 1 було набуто лише близько половини майна такого цілісного майнового комплексу, який раніше орендувався відповідачем - 1. Ухвалою Львівської міської ради №2454 від 05.03.2009 р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу", був затверджений перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу, у т.ч., під п. 80 (переліку) - за заявою ТзОВ "Привокзальний ринок" - об'єкт по АДРЕСА_1, який складається з підвалу площею 1313,2 кв.м., 1-го поверху площею 1507,1 кв.м.. Ухвалою Львівської міської ради №2787 від 09.07.2009 р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу", був затверджений перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу, у т.ч., під п. 38 (переліку)- за заявою ТзОВ "Привокзальний ринок" - об'єкт по АДРЕСА_1, який складається з 1-го та 2-го поверхів площею 2500,3 кв.м..

Згідно із ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" об'єктами малої приватизації можуть бути як єдині майнові комплекси підприємств чи їх структурних підрозділів, так і окреме індивідуально визначене майно. При цьому, згідно із ст. 7 цього закону, ініціатива щодо приватизації саме конкретного об'єкту, може належати покупцеві. Закон не зобов'язує покупця приватизовувати повний перелік майна, що в сукупності може формувати цілісний майновий комплекс. Згідно із ч. 1 цієї статті, місцеві ради уповноважені за поданням органів приватизації включати об'єкти комунальної власності, зокрема, до переліку об'єктів, які підлягають приватизації способом викупу.

У відповідності до п. 3.1. Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009 - 2010 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №2453 від 05.03.2009 р., окреме індивідуально визначене майно віднесено до об'єктів групи А. При цьому, згідно із п. 3.2. Програми, рішення про віднесення об'єктів приватизації до певної групи приймає орган, уповноважений управляти комунальним майном.

Посилаючись на п. 3.5. Програми, скаржники посилаються на можливість приватизації комунального майна способом викупу лише орендарем, який належно виконує умови договору оренди. Однак, таке посилання зроблено без врахування змісту інших положень Програми. Зокрема, згідно із п. 3.4. Програми, продаж об'єктів групи А здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" з врахуванням особливостей, визначених цією Програмою. Відтак, положення п. 3.5. Програми встановлюють додатковий випадок можливості приватизації комунального майна способом викупу, однак, не обмежує переліку таких випадків, визначених законом, оскільки закони України мають вищу юридичну силу відносно актів органів місцевого самоврядування.

Стаття 7 вказаного закону надає право органу місцевого самоврядування самостійно визначати спосіб приватизації певного об'єкту шляхом включення його до переліку об'єктів, що підлягають приватизації певним способом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", в редакції, чинній на час існування спірних відносин, викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу. Відтак, позиція скаржників ґрунтується на помилковому тлумаченні правових норм різної юридичної сили.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, переліку об'єктів, які не підлягають приватизації, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Згідно із ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 21 ЦК України, акти органів місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними та скасовані лише у випадку, коли вони суперечать актам цивільного законодавства та порушують чиїсь права та охоронювані законом інтереси.

24.07.2009 р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (продавець) та ТзОВ "Привокзальний" ринок (покупець) був укладений договір №2315 купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу, згідно із яким на підставі ухвали Львівської міської ради №2454 від 05.03.2009 р. продавець зобов'язався передати покупцю нежитлові приміщення загальною площею 2820,3 кв.м., що включають в себе критий навіс літ. Б-1, нежитлові приміщення в підвалі будівлі літ.А-2, нежитлові приміщення будівлі літ. 4-1, будівлю літ. Ж-1 та И-1 за ціною 3311622 грн. Договір посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за №1173.

Посилання скаржника на недотримання процедури підготовки об'єкту малої приватизації вимогам ст. 8 закону, не було ним доведено у встановленому порядку належними доказами ні суду першої, ні апеляційної інстанції, при тому, що згідно із ст. 33 ГПК України тягар доведення цих обставин лежить саме на скаржниках.

Не доведено ними також стверджуваний факт не проведення конкурсу з відбору суб'єкта оціночної діяльності для оцінки об'єкта приватизації органом приватизації всупереч п. 8 Постанови КМУ №1891 від 10.12.2003 р. "Про затвердження Методики оцінки майна". Натомість, з матеріалів справи вбачається, що начальником управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради були затверджені висновки про вартість майна та видано наказ №101-п від 29.05.2009 р. "Про затвердження результатів оцінки об'єкта приватизації", яким затверджено результати незалежної оцінки об'єкта приватизації площею 2820,3 кв.м., яку проведено ПП "Львівська експертно-консультаційна служба" станом на 31.03.2009 р. вартістю 2759685 грн. В наказі міститься посилання на рецензування таких висновків. Витягом з протоколу засідання постійної комісії комунального майна та власності від 09.06.2009 р. №01-1081 вбачається, що такою комісією було погоджено ціну продажу об'єкту приватизації. Доказів порушення процедури оцінки та відсутності рецензії і погодження ціни постійною депутатською комісією, заниження ціни об'єкту суду не надано, такі посилання скаржників спростовуються навееними вище матеріалми справи.

З витягу з Єдиного державного реєстру речових прав вбачається, що право власності на майно, придбане на підставі оскаржуваного договору, зареєстровано за відповідачем-1.

Згідно із ст. ст. 203, 215 ЦК України, підставами недійсності правочину є, зокрема, недотримання сторонами в момент його вчинення вимог п. 1 ст. 203 ЦК України. Зазначеною нормою встановлено, що правочин не може суперечити актам цивільного законодавства, інтересам держави та моральним засадам суспільства. Факт недотримання сторонами цих положень не був доведений суду у встановленому порядку належними доказами.

Згідно із п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними", визнання недійсним правочину" можливе лише з підстав, передбачених законом. При цьому, згідно із ст. ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Скаржники не є сторонами правочину і на це підставно звернув увагу суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що членами позивача є фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність на території майнового комплексу "Привокзальний ринок". Це, за твердженням скаржника - позивача на підставі п. 2.2.1. положення, надає йому право відстоювати інтереси своїх членів, які були позбавлені можливості взяти участь у конкурсі під час приватизації, у судових органах. Однак, скаржники визнали в суді апеляційної інстанції, що ні позивач, ні його члени не звертались із заявами про приватизацію усього чи частини майна, на яке претендує відповідач - 1.

Згідно із ч. 4 ст. 19 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів.

Однак, згідно із ст. 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів профспілки. Соціально-економічні інтереси членів профспілки не є тотожними їх інтересам у сфері господарської чи підприємницької діяльності. Відтак, скаржник - позивач безпідставно ототожнює різні за груповою належністю права своїх членів. При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що ст. 19 цього закону не уповноважує професійні спілки здійснювати представництво прав та інтересів своїх членів в суді від свого імені.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В силу ст. 1 ГПК України позивач у спірних господарських відносинах не уповноважений звертатись до суду в інтересах інших осіб. Доказів належного оформлення доручення позивача його членами на представництво їх інтересів у спірних відносинах суду не надано. Доказів того, що у спірних відносинах були порушені права самого позивача, суду не надано і скаржник на цю обставину не посилався.

Не надано також належних доказів порушення оскаржуваним договором інтересів третіх осіб із самостійними вимогами, кожна з яких є власником частини майна на території ринку "Привокзальний" і не зверталась у встановленому порядку за участю в приватизації того майна, на яке претендує відповідач-1.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 р. у справі № 914/2203/14 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційні скарги Первинної профспілкової організації "Вільна профспілка "Ринок Привокзальний" Львівської обласної асоціації вільних профспілок всеукраїнського об'єднання солідарних трудівників, м. Львів від 11.12.2014 р. та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів від 11.12.2014 р.- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 р. у справі № 914/2203/14 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 16.02.15 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.