РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Справа № 906/1060/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Гудак А.В. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - Тимошенко С.В.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.14 р. у справі № 906/1060/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран"

до дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 45 524,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство 11845» звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення боргу в сумі 45 524, 75 грн. /а.с. 2-4/.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.09.2014 року у справі № 906/1060/14 замінено позивача - ПАТ «Автотранспортне підприємство 11845» на його правонаступника ТзОВ "Юнігран" /а.с. 139-140/.

20.10.2014 року ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подано заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог вцілому /а.с. 169/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.10.2014 року у справі № 906/1060/14 (суддя Сікорська Н.А.) в позові ТзОВ "Юнігран" до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 45 524,75 грн. відмовлено /а.с. 177-179/.

Не погоджуючись з вказаним рішення, позивач ТзОВ "Юнігран" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.2014 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:

- такі письмові докази як товарно-транспортні накладні, подорожні листи, рахунки-реєстри, акти виконаних робіт, податкові накладні, витяги з реєстру отриманих та виданих податкових накладних, копії банківських виписок є доказами, що фіксують факт надання послуг з перевезення та подальше відображення даних операцій в податкоому обліку підприємства, так і послідуюче проведення часткової оплати за послуги філією відповідача;

- на підтвердження існуючої заборгованості з перевезення між ВАТ «Автотранспортне підприємство 11845» та філією «Малинський райавтодор» проведено звірку взаєморозрахунків та складено акти в яких зафіксовано заборгованість філії «Малинський райавтодор» за період з червня 2008 року по червень 2010 року, від 01.10.2013 року та від 18.08.2014 року.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для відмови в задоволенні позову відсутні; просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.2014 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі /а.с.187-190/.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Житомирської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю з'ясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обгрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /а.с. 212-214/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.11.2014 року у справі № 906/1060/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Гудак А.В., суддя Демянчук Ю.Г. та призначено до розгляду на 23.12.2014 року (з урахуванням ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2014 року про виправлення описки) /а.с.186, 197-198/.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демянчука Ю.Г. та відповідно до затверджених складів колегій; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Гудак А.В., суддя Дужич С.П. /а.с. 201/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 року розгляд справи відкладено на 15.01.2015 року в зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів /а.с. 206-207/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 року розгляд справи відкладено на 11.02.2015 року в зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів /а.с. 227-229/.

11.02.2015 року позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі.

11.02.2015 року відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила; про причини неявки суд не повідомив. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи /а.с. 230/.

Поскільки ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 21.11.2014 року, від 23.12.2014 року та від 15.01.2015 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а рішення скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 20.06.2008 року по 28.06.2008 року та з 23.12.2008 року по 25.12.2008 року ВАТ "Автотранспортне підприємство 11845", правонаступником якого є ПАТ "Автотранспортне підприємство 11845" (надалі - позивач, скаржник) надано ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Малинський Райавтодор" (надалі - відповідач) послуги з перевезення відсіву, який відпускався позивачем відповідачу, що підтверджується подорожніми листами:

- № 25927, №25928, №25929 від 20.06.2008 року /а.с. 17-19/;

- № 25931, №25935, №25933, №25934, №25932 від 21.06.2008 року /а.с. 20-24/;

- № 25936, №25937, №25939, №25940, №25938 від 22.06.2008 року /а.с. 25-29/;

- № 25970, №25969, №25968, №25967, №025966 від 28.06.2008 року /а.с. 35-39/;

- № 38091, №38078, №38078, №38079, №38092 від 23.12.2008 року /а.с. 30-31, 33-34/;

- № 38093, №38094, №38095, №38096, №38097 від 24.12.2008 року /а.с. 13-16, 32/;

- № 38100, №38098, №38099, №38101, №38102 від 25.12.2008 року /а.с. 8-12/.

та товарно-транспортними накладними:

- № 06624, №06623, №06622 від 20.06.2008 року /а.с. 45-47/;

- № 06652, №06656, №06654, №06625, №06653 від 21.06.2008 року /а.с. 48-52/;

- № 06659, №06661, №06660, №06658, №06657 від 22.06.2008 року /а.с. 53-57/;

- № 06657, №06658, №06659, №06661, №06660 від 28.06.2008 року /а.с. 40-44/.

28.06.2008 року сторонами підписано акт виконаних робіт про те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року. Послуги по перевезенню відсіву автомобілями-самоскидами КРАЗ для облаштування доріг в с.Трудолюбівка Малинського району. Вартість наданих послуг з ПДВ становить 42 372,40 грн. /а.с. 80/.

29.12.2008 року сторонами підписано акт виконаних робіт про те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року. Послуги по перевезенню відсіву автомобілями-самоскидами КРАЗ для облаштування дороги з с.Н.Рутвянка до с.Свиридівка Малинського району. Вартість наданих послуг з ПДВ становить 16976,40 грн. /а.с. 81/.

Водночас, матеріали справи містять:

- рахунок № 137 від 28.06.2008 року на загальну суму 57807,82 грн., в т.ч. 15 435, 42 грн. за відсів та 42 372,40 грн. за транспортні послуги /а.с. 103/;

- рахунок № 364 від 29.12.2008 року на загальну суму 30783,10 грн., в т.ч. 13 806,70 грн. за відсів та 16 976,40 грн. за транспортні послуги /а.с. 104/.

Факт поставки відсіву та надання транспортних послуг підтверджується копіями податкових накладних від 28.06.2008 року /а.с.105/ та від 29.12.2008 року /а.с.106/.

Відповідачем у період з 17.07.2008р. по 29.08.2011р. проведено часткові оплати за виставленими рахунками № 137 від 28.06.2008р. та № 364 від 29.12.2008р. за відсів та транспортні послуги, що підтверджується наступними банківськими виписками /а.с.218-222/:

- від 17.07.2008 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу "за відсів згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року";

- від 13.08.2008 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу "за транспортні послуги згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року ;

- від 25.08.2009 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу "за автопослуги згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року";

- від 25.12.2008 року на суму 10 000,00 грн., призначення платежу "за автопослуги згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року;

- від 30.12.2008 року на суму 3 000,00 грн., призначення платежу "за автопослуги" ;

- від 01.10.2009 року на суму 3000,00 грн., призначення платежу "за транспортні послуги згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року";

- від 29.08.2011 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу "за транспортні послуги згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року";

- від 08.08.2011 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу "за транспортні послуги згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року".

20.06.2014 року ПАТ "АТП 11845", в порядку ст.530 ЦК України, направлено на адресу філії "Малинський райавтодор" вимогу № 39 про сплату заборгованості за надані послуги з перевезення в сумі 45 524, 75 грн., яка отримана філією 24.06.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, і залишена без відповіді та реагування /а.с.74, 75/.

28.08.2014 року ПАТ "АТП 11845", в порядку ст.530 ЦК України, направлено на адресу ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вимогу № 62 про сплату заборгованості за надані послуги з перевезення в сумі 45524,75 грн., яка отримана відповідачем 01.09.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, і залишена без відповіді та реагування /а.с.101, 102/.

Таким чином, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, розрахунок за надані ПАТ "АТП 11845" послуги здійснив частково на суму 36 000,00 грн.; заборгованість відповідача перед ПАТ "АТП 11845" за надані транспортні послуги становить 23 348, 80 грн., за відпущений відсів - 22175, 95 грн. Всього - 45 524,75 грн.

05.09.2014р. між ПАТ "АТП 11845" та товариством з обмеженою відповідальністю "Юнігран" укладено договір про відступлення права вимоги № 1/09, згідно з п.1.1 якого ПАТ "АТП 11845" передає, а ТзОВ "Юнігран" приймає право вимоги виконання зобов'язання по сплаті грошових коштів в розмірі 45524,75 грн. за надані ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" послуги з перевезення вантажів на підставі актів виконаних робіт від 28.06.2008р. та від 29.12.2008р. /а.с.135-136/.

16.09.2014р. ліквідатором ПАТ "АТП 11845" направлено ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" лист № 63 від 09.09.2014р., яким повідомлено останнього про відступлення права вимоги на суму 45524,75 грн. за надані послуги з перевезення вантажів новому кредитору - ТзОВ "Юнігран" /а.с.133-134/.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.09.2014р. у справі № 906/1060/14 замінено позивача - ПАТ «Автотранспортне підприємство 11845» на його правонаступника ТзОВ "Юнігран" /а.с. 139-140/.

При прийнятті судового рішення за результатами дослідження наявних у справі доказів, суд виходить з такого.

Відповідно до част.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами у справі виникли зобов'язання за змішаним типом договору купівлі-продажу (відсіву) та перевезення (відсіву), укладеним у спрощений спосіб, що не суперечить вимогам част.1 ст.181 ГК України.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за відпущений відсів.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір купівлі-продажу є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов'язків. Оплатний характер цього договору полягає в тому, що продавцеві сплачується вартість відчужуваного майна у грошовому виразі.

Згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року, було відпущено відсів на суму 15 435, 42 грн., згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року на суму - 13 806,70 грн.

Відповідачем було здійснено часткову оплату відпущеного відсіву на суму 5000, 00 грн. по рахунку № 137 від 28.06.2008 року. По рахунку № 364 від 29.12.2008 року оплату за відпущений відсів проведено не було.

Згідно із ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до част.1-2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. При цьому законодавець не виключає можливості оплатити вартість товару (продукції) до передачі товару у власність покупця шляхом здійснення попередньої оплати (ст. 693 ЦК України).

Як зазначалося вище, позивач на виконання умов договору здійснив відпущення відсіву, що підтверджується актами виконаних робіт від 28.06.2008 року, від 29.12.2008 року та копіями податкових накладних від 28.06.2008 року та 29.12.2008 року.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 22 175, 95 грн. боргу за відпущений відсів є підставними та підтверджуються матеріалами справи.

Водночас, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що обов'язок відповідача оплатити отриманий ним товар, виникає лише після звернення позивача, як продавця, з вимогою про виконання зобов'язання здійснити оплату товару, та отримання даної вимоги відповідачем, посилаючись при цьому на положення част.2 ст.530 ЦК України, з огляду на таке.

Відповідно до част.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наведена норма матеріального права розміщена у главі 48 ЦК України "Виконання зобов'язань" і носить загальний характер, тобто може бути застосована до будь-яких видів договірних зобов'язань, які виникають в цивільному обороті.

Отже, загальні положення част.2 ст.530 ЦК України не можуть бути застосовані в даному випадку до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений спеціальною нормою права ст.692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Оскільки інший строк оплати товару сторонами у товарно-транспортних накладних та висталених рахунках встановлений не був, то відповідач мав розрахуватись з позивачем після отримання товару.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до част.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до част.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За таких обставин, право пред'явити вимогу про оплату відпущеного відсіву у позивача виникло у 2008 році, а тому строк позовної давності згідно з приписами част.5 ст.261 ЦК України для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у позивача закінчився по акту виконаних робіт від 28.06.2008 року - 29.06.2011 року, а по акту виконаних робіт від 29.12.2008 року - 30.12.2011 року відповідно.

Одночасно, дані твердження узгоджуються з положеннями інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", відповідно до п.1 якого, з метою забезпечення правильної і однакової судової практики вважаємо за необхідне звернути увагу господарських судів на практику застосування судом касаційної інстанції у розгляді справ окремих норм ЦК України, ГК України та інших актів законодавства, що містять норми матеріального права, а саме: частини першої статті 692 ЦК України щодо визначення строку виконання боржником грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу (у співвідношенні з частиною другою статті 530 ЦК України).

За змістом статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012р. № 5002-8/481-2011).

За наведеного, у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", правові підстави для задоволення позову в частині стягнення боргу за відпущений відсів у розмірі 22 175, 95 грн. відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за транспортні послуги.

Відповідно до ст.908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно част.1 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Крім того, відповідно до п.14.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться замовником на підставі рахунку перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних.

Згідно рахунку № 137 від 28.06.2008 року ПАТ "АТП 11845" надано транспортні послуги на суму 42372,40 грн., згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року - на суму 16 976, 40 грн.

Тобто з урахуванням част.2 ст.530 ЦК України оплата за рахунками № 137 від 28.06.2008р. та № 364 від 29.12.2008р. мала здійснитися протягом 7-ми днів з дати їх виставлення.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено часткову оплату транспортних послуг на суму 23 000,00 грн. по рахунку № 137 від 28.06.2008 року та на суму 13 000,00 грн. по рахунку № 364 від 29.12.2008 року.

Відповідно до част.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Оскільки остання оплата відповідачем по рахунку № 137 від 28.06.2008 року за транспортні послуги була здійснена 30.12.2008 року, то у відповідності до ст.ст.257, 261, 264 ЦК України, до боргу нарахованого за послуги з перевезення по рахунку № 137 від 28.06.2008 року застосовується позовна давність.

Водночас, остання оплата по рахунку № 364 від 29.12.2008 року за транспортні послуги була здійснена 29.08.2011 року на суму 5000,00 грн., що у відповідності до част.1 ст.264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності. Тобто 3-річний строк позовної давності за рахунком № 364 від 29.12.2008 року слід рахувати з 30.08.2011р. по 30.08.2014р.

Відповідно до п.4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 року № 10, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Таким чином, позивач до суду звернувся 01.08.2014р. згідно поштового штемпеля, тобто до спливу позовної давності за рахунком № 364 від 29.12.2008 року, тому позовні вимоги про стягнення боргу за надані послуги з перевезення відсіву підлягаються задоволенню частково в сумі 3 976,40 грн. згідно рахунку № 364 від 29.12.2008 року; в позові про стягнення 19 372, 40 грн. за транспортні послуги слід відмовити.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять документів на підтвердження повноважень Бех О.М. як головного інженера, а в подальшому, як начальника філії "Малинський райавтодор" на представництво інтересів підприємства.

Як встановлено судом, в червні 2008 року з боку замовника (відповідач) акт підписано Бех М.О. як головним інженером філії "Малинський райавтодор", а в грудні 2008 року - М.О.Бех, як начальником філії "Малинський райавтодору". При цьому, і в першому, і в другому випадку вказано, що останній діє на підставі Статуту.

Відповідачем долучено до матеріалів справи наказ № 62к від 03.11.2008 року, за яким головного інженера філії "Малинський райавтодор" Бех М.О. з 05.11.2008р. призначено начальником філії "Малинський райавтодор" /а.с. 170/.

Одночасно, відповідно до п.5.3 Положення філії "Малинський райавтодор" ДП "Житомирський автодор" ДАК "Автомобільні дороги України", за результатами виконаних робіт і послуг Філія складає і підписує від імені підприємства акти виконаних робіт, представляє їх підприємству для розрахунків з замовниками /а.с.130-131/.

Всю повноту відповідальності за матеріальні цінності, що знаходяться у Філії, облік і звітність, а також виконання вимог цього Положення неме начальник Філії. Відповідальність за організацію бухгалтерського і податкового обліку покладається на головного бухгалтера Філії (п.5.10 Положення).

Згідно п.6.2 Положення, начальник у межах компетенції передбаченої цим Положенням несе персональну відповідальність за своєчасність розрахунків з дебіторами та кредиторами Філії, розрахунків з бюджетними та позабюджетними фондами, своєчасність виплати заробітної плати працівникам Філії.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду України від 15.01.2015 року було зобов'язано відповідача надати суду пояснення, чи при оплаті рахунків № 137 та № 364 філія діяла в межах повноважень, визначених п.п.5.3., 5.10., 6.2. Положення, якщо - ні, то чи була застосована до начальника філії персональна відповідальність за порушення порядку розрахунків з кредиторами, в даному випадку, з ПАТ "Автотранспортне підприємство 11845" за надані послуги з перевезення відсіву.

Вимоги ухвали суду від 15.01.2015 року відповідачем виконані не були.

Водночас, згідно ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач в подальшому схвалив укладений договору купівлі-продажу та перевезення, зокрема:

- підписані сторонами акти виконаних робіт;

- часткова сплата боргу.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року № 11 встановлено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Таким чином, часткова оплата рахунків № 137 від 28.06.2008р. та № 364 від 29.12.2008р., відсутність доказів застосування до начальника філії "Малинський райавтодор" Беха М.О. персональної відповідальності за здійснення оплат по даним рахункам свідчить про обізнаність ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо взаємовідносин філії з ПАТ "Автотранспортне підприємство 11845" з урахуванням п.п.5.3., 5.10., 6.2. Положення про філію.

Щодо розподілу судових витрат.

Загальна сума заявлених позовних вимог - 45 524,75 грн.

Загальна сума задоволених позовних вимог - 3 976,40 грн.

Відношення задоволених позовних вимог до заявлених - 8,73 %.

Натомість, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Разом з тим, згідно із п.2 ч.1 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ТзОВ «Юнігран» підлягає задоволенню частково, рішення господарського суду Житомирської області від 20 жовтня 2014 року необхідно скасувати у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково.

На підставі ст.49 ГПК України на відповідача покладається 79,75 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.14 р. у справі № 906/1060/14 задоволити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.14 р. у справі № 906/1060/14 - скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задоволити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Перемоги, буд.75, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (11634, Житомирська обл., Малинський район, смт.Гранітне, вул.Шевченка, буд.15, ) 3 976,40 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення.

В решті позову відмовити.

Стягнути з дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Перемоги, буд.75, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (11634, Житомирська обл., Малинський район, смт.Гранітне, вул.Шевченка, буд.15, ) 79,75 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Житомирської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/1060/14 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Дужич С.П.