ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 Справа № 917/2613/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", вул. Комсомольська, 1, м. Часів - Яр, Донецька обл., 84551

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. І.Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська обл., 39621

про стягнення 463 082,19 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" 463 082,19 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 11.12.2013 р. договору поставки № 34/ПО-500/13 (основний борг за період з 17.01.2014 р. по 18.02.2014 р. включно).

Позивач представництво у судове засідання 25.02.2015 р. не забезпечив, явка представників останнього у судове засідання обов'язковою не визнавалася.

Відповідач представництво у судове засідання втретє не забезпечив, явка його представників у судове засідання обов'язковою не визнавалася. Останній вимоги суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив, відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Позивач надав суду заяву № 12/2-117 від 12.02.2015 р. (вх. № 2318 від 19.02.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої повідомляє суд про неврахування ним при визначенні ціни позову по даній справі проведеної відповідачем часткової сплати заборгованості у розмірі 10 000,00 грн.. Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача 453 082,43 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 11.12.2013 р. договору поставки № 34/ПО-500/13 (основний борг за період з 17.01.2014 р. по 18.02.2014 р. включно).

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом дана заява прийнята до розгляду в даному позовному провадженні як така, що відповідає чинним процесуальним нормам України. Спір розглядається в межах предмету позову в редакції прийнятої судом вищевказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача у судовому засіданні 05.02.2015 р., оцінивши надані докази, суд,

встановив:

11.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Часівоярський вогнетривкий комбінат" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (покупець) було укладено Договір поставки № 34/ПО-500/13 (а.с. 9-11, надалі - Договір № 34/ПО-500/13).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник постачає у власність, а покупець приймає та оплачує продукцію, а також оплачує додаткові послуги та товари, пов'язані з упаковкою, відвантаженням та транспортуванням продукції, надалі "послуги", на умовах визначених цим договором. Асортимент, кількість та ціна продукції, перелік та вартість послуг визначаються у специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.1 Договору № 34/ПО-500/13);

- вартість, яка підлягає до сплати по договору, включає в себе вартість фактично поставленої продукції, послуг та залізничного тарифу з урахуванням податку на додану вартість, транспортно-експедиторських послуг, надалі "вартість поставки". Оплата вартості поставки проводиться у строки оплати визначені у специфікації по продукції, яка постачається. У випадку, якщо специфікацією не визначені строки оплати вартості поставки або її частини, то оплата вартості поставки або її частини здійснюється на підставі пред'явлених рахунків до моменту поставки. У випадку, якщо строк оплати вартості продукції або її частини не визначений у специфікації, а постачальник здійснив поставку продукції без її оплати у повному обсязі або частково, покупець зобов'язаний оплатити заборгованість, яка виникла протягом 10-ти днів з моменту поставки (п. 3 Договору № 34/ПО-500/13);

- продукція вважається переданою постачальником та прийнятою покупцем : по кількості - згідно кількості зазначеній у оформленій накладній, по якості - згідно до сертифікату якості (п. 5.1 Договору № 34/ПО-500/13);

- у випадку недотримання покупцем термінів розрахунку за поставлену продукцію, що визначені у п. 3.2 договору, останній сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов'язання від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше 10% від неоплаченої суми (п. 7.1 Договору № 34/ПО-500/13);

- цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами зобов'язань по даному договору (п. 9.1 Договору № 34/ПО-500/13).

На виконання умов Договору № 34/ПО-500/13 сторонами було складено 6 специфікацій, у яких останні узгодили найменування, кількість та вартість товару. Дані специфікації підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 12-17).

За даними позивача, на виконання умов Договору № 34/ПО-500/13 у період з 17.01.2014 р. по 18.02.2014 р. (включно) ним було поставлено відповідачу товар на загальну суму 463 082,19 грн.. Зокрема, факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки товару відповідачеві за вказаним Договором на загальну суму 463 082,19 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи копіями належним чином оформлених накладних № 26 від 17.01.2014 р. на суму 58 782,23 грн. (а.с. 19), № 29 та № 30 від 21.01.2014 р. на суму 89 318,06 грн. (а.с.26 та а.с. 30), № 35 від 24.01.2014 р. на суму 51 960,31 грн. (а.с. 35), № 26 та № 37 від 28.01.2014 р. на суму 25 998,36 грн. (а.с. 42 та а.с. 46), № 49, № 50 та № 51 від 04.02.2014 р. на суму 87 390,41 грн., № 43 та № 70 від 07.02.2014 р. на суму 20 771,38 грн. (а.с. 74 та а.с. 78), № 46 та № 78 від 12.02.2014 р. на суму 49 769,98 грн. (а.с. 86 та а.с. 89), № 93 та № 94 від 18.02.2014 р. на суму 79 091,46 грн. (а.с. 94 та а.с. 100), факт отримання товару відповідачем підтверджується також копіями належним чином оформлених довіреностей (типової форми № М-2) № 36 від 08.01.2014 р. (а.с. 20), № 42 від 05.02.2014 р. (а.с. 79) на отримання його представником (Пащенко Оксаною Павлівною) від позивача товароматеріальних цінностей.

Крім того, позивачем було пред'явлено відповідачеві рахунки на оплату вказаного товару № 3140 від 17.01.2014 р. на суму 58 782,23 грн. (а.с. 18), № 3940 від 21.01.2014 р. на суму 30 504,14 грн. (а.с. 25), № 4040 від 21.01.2014 р. на суму 58 813,92 грн. (а.с. 29), № 5140 від 24.01.2014 р. на суму 51 960,31 грн. (а.с. 34), № 5940 від 28.01.2014 р. на суму 25 998,36 грн. (а.с. 40-41), № 7040 від 04.02.2014 р. на суму 19 917,12 грн. (а.с. 51), № 7140 від 04.02.2014 р. на суму 26 737,93 грн. (а.с. 58), № 7240 від 04.02.2014 р. на суму 40 735,36 грн. (а.с. 63-64), № 9740 від 07.02.2014 р. на суму 20 771,38 грн. (а.с. 72-73), № 11140 від 12.02.2014 р. на суму 49 769,98 грн. (а.с. 85), № 14240 від 18.02.2014 р. на суму 34 989,31 грн. (а.с. 93), № 14340 від 18.02.2014 р. на суму 44 102,15 грн. (а.с. 99), а також сертифікати якості продукції (копії наявні у матеріалах справи).

В порушення умов Договору № 34/ПО-500/13 відповідач здійснив часткову оплату за отриманий ним товар в розмірі 10 000,00 грн..

З огляду на те, що відповідач протягом тривалого часу не проводив оплату за отриманий ним товар за Договором № 34/ПО-500/13, на адресу останнього позивачем неодноразово було направлено претензії з вимогою сплатити вищезазначену заборгованість та штрафні санкції (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 125-131). Вищезазначені претензії залишені відповідачем без реагування.

За даними позивача на момент подання позову до суду відповідач зобов'язання по Договору № 34/ПО-500/13 щодо оплати отриманої продукції не виконав, заборгованість останнього складає 453 082,43 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням прийнятої судом до розгляду в даному позовному провадженні заяви № 12/2-117 від 12.02.2015 р. (вх. № 2318 від 19.02.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача 453 082,43 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 11.12.2013 р. Договору поставки № 34/ПО-500/13 (основний борг за період з 17.01.2014 р. по 18.02.2014 р. включно).

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені строки, заборгованість останнього складає 453 082,43 грн.. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 453 082,43 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. І.Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська обл., 39621), ідентифікаційний код юридичної особи 05756783, р/р 4679 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299 на користь Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", вул. Комсомольська, 1, м. Часів - Яр, Донецька обл., 84551), ідентифікаційний код юридичної особи 00191773, р/р 0000 в ПАТ "ПроФінБанк", м. Донецьк, МФО 334594 - 453 082,43 грн. основного боргу та 9 061,64 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

СУДДЯ О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.