ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 910/20546/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Ємельянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
на рішення та постанову господарського суду міста Києва від 07.10.2014 Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014
у справі№ 910/20546/13 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Алєанза"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
простягнення 38 488,17 грн.,
за участю представників:
від позивача Тимофеєва Ю.В.
від відповідачане з'явився

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Алєанза" (далі - ТОВ "Алєанза") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "Українська страхова група") про стягнення страхового відшкодування у розмірі 34 058,22 грн.

29.08.2014 до господарського суду міста Києва від ТОВ "Алєанза" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з ПрАТ "СК "Українська страхова група" 38 488,17 грн. страхового відшкодування. Зазначена заява була прийнята судом до розгляду.

Крім того, 07.10.2014 позивач заявив клопотання про покладення витрат на оплату адвокатських послуг у розмірі 6 000,00 грн. на відповідача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 910/20546/13 (колегія судді у складі: Стасюк С.В. - головуючий, Босий В.П., Нечай О.В.) позов ТОВ "Алєанза" задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Українська страхова група" на користь позивача 38 372,71 грн. заборгованості, 3 000 грн. витрат на правову допомогу та 1 715,34 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 (колегія суддів у складі: Коротун О.М. - головуючий, Гаврилюк О.М., Сулім В.В.) рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 910/20546/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 07.10.2014 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 у справі № 910/20546/13, ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить суд скасувати вказані судові акти та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.01.2015 колегією суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий (доповідач у справі), Волік І.М., Ємельянов А.С. прийнято зазначену касаційну скаргу ПрАТ "СК "Українська страхова група" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 10.02.2015 о 10 год. 45 хв.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ "СК "Українська страхова група", який надійшов до Вищого господарського суду України 09.02.2015, ТОВ "Алєанза" проти касаційної скарги заперечує та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 16.11.2012 між ПрАТ "СК "Українська страхова група" (Страховик) та ТОВ "Алєанза" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2801-12-00544 (далі - Договір), за яким було застраховано автомобіль марки "Kia Cerato" д/н АА 0878КХ.

Відповідно до п. 16.1.5 Договору причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є надання Страхувальником (вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника, застрахованою особою) недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку та механізму утворення ушкоджень, які виникли при його настанні.

При цьому, у разі виникнення сумнів щодо правильності пояснень Страхувальника, згідно п. 9.3 Договору Страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої Страхувальником інформації і документів стосовно транспортного засобу, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків; робити запити до уповноважених органів відносно причин та наслідків страхового випадку.

Відповідно до п. 11.8 Договору розмір франшизи у випадку ДТП складає 0,3% страхової суми.

08.09.2013 на бульв. Лідеровський, 1 в. м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки "Kia Cerato" д/н АА 0878КХ, що підтверджується довідкою ВДАІ ОМУ ВПС та відомостями № 9262181 з журналу обліку ДТП.

09.09.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку.

Листом від 18.09.2013 № 03/5497В, який надійшов від ПрАТ "СК "Українська страхова група" на адресу ТОВ "Алєанза", відповідач, з посиланням на п. 9.3 Договору, повідомив про проведення ним страхового розслідування з метою об'єктивного встановлення всіх обставин настання страхового випадку, перевірки інформації та документів, наданих Страховиком.

Листом № 03/5917 від 14.10.2013 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування. Відмову вмотивовано тим, що згідно з висновком № 126-13 спеціалістом з транспортно-трасологічного дослідження за матеріалами страхового випадку за участю автомобіля "Kia Cerato" д/н АА 0878КХ встановлено: пошкодження деталей передньої частини автомобіля "Kia Cerato" д/н АА 0878КХ з причин, викладених у дослідницькій частині висновку, не могло статися в рамках дорожньо-транспортної пригоди, місце та обставини якої наведені у поясненнях водія Тимофеєва А.С., а саме внаслідок наїзду на передню частину нерухомого автомобіля "Kia Cerato" д/н АА 0878КХ.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 354 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Аналогічні положення викладені у ст. 20 Закону України "Про страхування".

Страховим випадком, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, відповідач зазначив про недостовірність відомостей щодо обставин настання страхового випадку, з посиланням на п. 16.1.5 Договору. При цьому, в якості єдиного доказу на підтвердження факту надання недостовірних відомостей Страхувальником, відповідач посилався на зазначений висновок № 126-13 від 10.10.2013, яким була встановлена невідповідність пояснень водія транспортного засобу про обставини пошкодження автомобіля з проведеними дослідженнями.

Згідно з п. 4.23 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція), висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за деякими винятками.

Відповідно до вимог п. 4.14 Інструкції у вступній частині висновку експерта зазначаються дані про експерта (експертів): прізвище, ім'я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції встановив, що всупереч наведеним нормам у вступній частині висновку № 126-13 від 10.10.2013 лише зазначено, що проведення дослідження доручено Бикову В'ячеславу Івановичу (далі - Биков В.І.), який має повну вищу технічну освіту, закінчив у 1982 році фізико-технічний факультет Томського державного університету за кваліфікацією "інженер-фізик". Посилань на те, що вказана особа є експертом (до того ж, експертом саме в транспортно-трасологічній галузі) зазначений висновок не містить.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2013 Бикова В.І. було викликано в судове засідання, призначене на 24.12.2013, як спеціаліста ДП "Центр експертних досліджень". Копія зазначеної ухвали була направлена судом на адресу ДП "Центр експертних досліджень" та згідно з поштовим повідомленням № 317 отримана вказаною установою 16.12.2013. Однак, в судове засідання 24.12.2013 Биков В.І. не з'явився, пояснень по суті спору не направив.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованих висновків, що висновок № 126-13 від 10.10.2013 не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України, а відтак не спростовує факт настання відповідної дорожньо-транспортної пригоди, обставин дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу внаслідок цього.

Також, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи № 1202/14-52 від 15.07.2014 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, призначеної ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2013 у даній справі, за результатами проведення експертизи встановлено, що:

- відсутні ознаки для категоричного висновку про те, стояв чи рухався автомобіль Kia Cerato Koup державний номер АА 0878КХ на момент первинного контакту із іншим слідоутворюючим об'єктом;

- механізм утворення пошкоджень деталей передньої частини автомобіля Kia Cerato Koup державний номер АА 0878КХ детально викладені в дослідницькій частині висновку;

- виключити експертним шляхом утворення механічних пошкоджень деталей передньої частини автомобіля Kia Cerato Koup державний номер АА 0878КХ з причин, викладених у поясненнях водія Тимофеєва А.С., а саме внаслідок наїзду іншого транспортного засобу на передню частину нерухомого автомобіля Kia Cerato Koup державний номер АА 0878КХ, на основі наданих матеріалів неможливо.

Разом з цим, на 15-му аркуші висновку експертом зазначається, що розташування уламків скла, зафіксованих на фотознімках з місця ДТП, не суперечить їх можливому розташуванню при наїзді на нерухомий автомобіль КІА іншим автомобілем. Утворення найбільш вираженої другої групи слідів на правій передній частині автомобіля свідчить про переміщення слідоутворюючого об'єкта зверху вниз та справа наліво відносно нерухомої слідоутворючої поверхні (передньої правої частини автомобіля), або передньою частиною автомобіля у зворотньому напрямку (або частковому русі обох вказаних напрямках). Крім того, експерт дійшов висновку, що утворення наявних пошкоджень автомобіля КІА при знаходженні його у нерухомому стані на момент первинного контакту було можливим, якщо інший автомобіль здійснював рух вперед із поворотом вправо та одночасним гальмуванням.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано положення п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", де вказано, що за наявності в одній і тій же справі протилежних за змістом висновків як спеціаліста, так і судового експерта, їх оцінка здійснюється за правилами статей 42, 43 ГПК України з наданням у зазначеному випадку переваги висновкові судового експерта.

Як встановив апеляційний господарський суд, відповідачем не заперечується факт настання ДТП, однак вказується на невідповідність пояснень позивача саме з обставинами вчинення ДТП. Власну позицію щодо відмови у виплаті страхового відшкодування в судах обох інстанцій відповідач підтверджував виключно висновком № 126-13 від 10.10.2013. Разом з тим, інших доказів здійснення дій, передбачених п. 9.3 Договору (відповідних запитів, фіксування будь-яких інших обставин пошкодження транспортного засобу, обґрунтованого контррозрахунку розміру збитків тощо) відповідач не надав.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позивача у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 9 вказаного Закону страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку; франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як встановлено господарськими судами, фактичні витрати позивача на відтворення транспортного засобу у розмірі 38 488,17 грн. підтверджуються документально, зокрема, актом прийому-передачі виконаних робіт № 3752 від 26.03.2014 та платіжним дорученням № 62 від 13.03.2014 про сплату позивачем 38 488,17 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Моторс-Сервіс". При цьому, зазначена сума страхової виплати не перевищує ліміту майнової відповідальності Страховика.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 38 372,71 грн. (38 488,17 грн. (страхова сума) - 115,46 грн. (франшиза, передбачена Договором).

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 6 000,00 грн.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, в якості доказів понесення вказаних витрат позивач надав договір про надання юридичних послуг № 14/10-П від 14.10.2013, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2590/10 Мельника І.О., акт прийому-передачі наданих послуг від 29.09.2014, звіт про надання юридичних послуг від 29.09.2014, квитанцію до прибуткового касового ордера № 13 від 06.10.2014 року на суму 6 000,00 грн.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 48, ч. 5 ст. 49 ГПК України, ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 14, ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", роз'яснень, викладених у пп. 6.3 п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", а також з урахуванням часткового задоволення позову та принципів розумності і справедливості, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на послуги адвоката в розмірі 3 000,00 грн.,

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для їх зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 та рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 910/20546/13 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

А.С. Ємельянов