ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.02.15р. Справа № 904/64/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс", (м. Запоріжжя)

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 1 876,80 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Зінченко М.В. - нач. юр. відділу (дов. № 19/3 від 01.01.15р.)

від відповідача: Шляєв І.В. - пров. юрисконсульт (дов. № 71 від 01.01.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (далі-позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі-відповідач), в якому просить суд стягнути шкоду, завдану недостачею, у розмірі 1 876 грн. 80 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, свого обов'язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу, як вантажоодержувачу, була спричинена шкода у розмірі 1 876 грн. 80 коп. вартості недостачі вантажу, з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. У позовній заяві позивач посилається на статті 526, 924 Цивільного кодексу України, статті 306, 314, 315 Господарського кодексу України, статті 31, 110, 113, 114 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу, посилаючись на те, що Статутом залізниць України не передбачено відповідальність перевізника за пошкодження вантажу, що перевозиться на відкритому рухомому складі, тільки з тієї підстави, що при завантаженні засобами відправника залізниця перевіряла правильність розміщення та закріплення вантажу.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (далі - покупець, одержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" (далі - постачальник, вантажовідправник) було укладено договір № УПр14/66 (а.с. 8 - 11), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених договором. Кількість, номенклатура вугільної продукції зазначається в специфікації до договору (пункти 1.1. та 2.1. договору).

Відповідно до специфікації № 2/2327 від 29.08.2014 постачальник передає, а покупець оплачує вугільний концентрат марки Ж 0-100 (ДП "ВК "Краснолиманська" у кількості 2 700 т, вартістю 1 020 грн. 00 коп. за тону з ПДВ, загальна вартість 2 295 000 грн. 00 коп. (а.с. 17).

В межах вказаного договору 02.09.2014 на адресу позивача була направлена партія вугілля кам'яного марки Ж 0-100 (надалі - вугілля) за залізничною накладною № 52282035 (а.с. 12).

05.09.2014 на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА № 004319/1151 про наявність виїмок (а.с.13).

Так, у комерційному акті зафіксовано, що вагон № 60402328 вантажопідйомністю 70 т прибув 04.09.2014р. поїздом № 2457. Вагон у технічному стані справний. У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акту зазначено, що відповідно до акта загальної форми № 62419 від 03.09.2014 ст. Красноармійськ проведена комісійна видача вантажу одержувачу, що прибув груповою відправкою зазначеною на лицьовій стороні акта, с переважуванням вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоотримувача № 085 повірка 12.08.2014р. За документами значиться вага нетто 68 000 кг, тара 23 500 кг. При переважуванні встановлено: брутто 89 350 кг, тара з документа 23 500 кг, нетто 65 850 кг, що менш ніж зазначено у документі на 2 150 кг. В технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає. В комерційному відношенні завантаження на вище рівня бортів на 20 см, шапкообразна, укатане, не маркіроване. Над 1, 2 люками є виїмка 300х280х50 см. Праворуч по ходу поїзда над 3, 4, 5 виїмки розміром 450х150х50 см. При повторній переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився. Дана телеграма. Зав. вантажного двору за штатним розкладом немає.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, з врахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, недостача у даній партії вугілля складає:

2100 кг (виявлена недостача) - 680 кг (норма недостачі) = 1420 кг;

Згідно з розрахунком, вартість недостачі вугілля складає:

- 850 грн. (ціна за тону, без ПДВ) х 1,42 т (розмір недостачі) = 1 207 грн. (вартість недостачі без ПДВ);

- 1 207 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 241,40 грн. (розмір ПДВ) = 1 448,40 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Крім того, 05.09.14р. на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА № 004320/1152 про наявність виїмок (а.с.14).

У комерційному акті зафіксовано, що вагон № 67362673 вантажопідйомністю 69 т прибув 04.09.2014р. поїздом № 2457. Вагон у технічному стані справний. У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акту зазначено, що відповідно до акта загальної форми № 62418 від 03.09.2014р. ст. Красноармійськ проведена комісійна видача вантажу одержувачу, що прибув груповою відправкою зазначеною на лицьовій стороні акта, с переважуванням вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоотримувача № 085 повірка 12.08.2014р. За документами значиться вага нетто 68 000 кг, тара 21 500 кг. При переважуванні встановлено: брутто 88 400 кг, тара з документа 21 500 кг, нетто 66 900 кг, що менш ніж зазначено у документі на 1 100 кг. В технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає. В комерційному відношенні завантаження на вище рівня бортів на 20 см, шапкообразна, укатане, не маркіроване. Над 1, 2, 3 люками є виїмка 350x280x50 см.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, з врахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, недостача у даній партії вугілля складає:

1 100 кг (виявлена недостача) - 680 кг (норма недостачі) = 420 кг;

Згідно з розрахунком вартість вугілля, якого недостає, складає:

- 850 грн. (ціна за тону, без ПДВ) х 0,42 т (розмір недостачі) = 357 грн. (вартість недостачі без ПДВ);

- 357 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 71,40 грн. (розмір ПДВ) = 428,40 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Загальна вартість позовної заяви складає 1 448,40 грн. (вартість недостачі вантажу у вагоні № 60402328) + 428,40 грн. (вартість недостачі вантажу у вагоні № 67362673) = 1 876,80 грн.

Відповідно до акту № 5 прийому-передачі вугільної продукції по договору № УПр14/66 від 19.08.2014р. (а.с. 16), ТОВ "Краснолиманське" було відвантажено вугільний концентрат марки Ж0-100 вагою 1 009 т.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша, друга, третя статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини перша, друга статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Так, матеріалами справи підтверджується, що стан вагонів № 60402328 та № 67362673 у технічному та комерційному відношенні відповідають вимогам чинного законодавства, а отже посилання відповідача у відзиві на позов на те, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу, не є обґрунтованими та не можуть прийматися судом до уваги при прийнятті рішення у справі.

Так, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини друга, третя статті 308 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що вантажовідправником не були порушені вище вказані вимоги, про що і міститься інформація в розділі Д комерційних актах.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996р. № 273/96-ВР передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно із статтями 110, 111, 113 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наявність умов звільнення від відповідальності за втрату вантажу залізницею не доведено. Крім того, комерційним актом РА № 004319/1151 встановлено, що над 1, 2 люками є виїмка 300х280х50 см., праворуч по ходу поїзда над 3, 4, 5 виїмки розміром 450х150х50 см. та комерційним актом РА № 004320/1152 встановлено, що над 1, 2, 3 люками є виїмка 350x280x50 см., що свідчить про правомірність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Статтею 129 Статуту залізниць України, передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з комерційного акту РА № 004319/1151 (форма ГУ-22), складеного на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, при переважуванні було встановлено, що у непошкодженому вагоні № 60402328 замість вказаних 68 000 кг ваги нетто вантажу, фактично було виявлено 65 850 кг, а також виявлено над 1, 2 люками є виїмка 300х280х50 см., праворуч по ходу поїзда над 3, 4, 5 виїмки розміром 450х150х50 см. та комерційним актом РА № 004320/1152 (форма ГУ-22), складеного на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, при переважуванні було встановлено, що у непошкодженому вагоні № 67362673 замість вказаних 68 000 кг ваги нетто вантажу, фактично було виявлено 66 900 кг, а також виявлено над 1, 2, 3 люками є виїмка 350x280x50 см.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Судом встановлено, що з урахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, вагова недостача у даних партіях вугілля склала 1420 кг. та 420 кг. Враховуючи вартість 1 тони вугілля, що визначена у специфікації № 2/2327 від 29.08.2014р., вартість недостачі складає у загальному розмірі 1 876,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за незбереження схоронності вантажу. Невиконанням обов'язку щодо схоронності вантажу відповідач порушує права позивача щодо отримання вантажу у повному об'ємі, безпідставно не відшкодовуючи понесену втрату.

Принцип належності та допустимості доказів, встановлений у статті 34 Господарського процесуального кодексу України, полягає у тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На цій підставі господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, в тому числі комерційному акту, актам загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем, вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, інших нормативно-правових актів.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем, як перевізником, не було виконано належним чином свого обов'язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу, як вантажоодержувачу, була спричинена шкода у розмірі 1 876 грн. 80 коп. вартості недостачі спірного вантажу, з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у сумі 1 876 грн. 80 коп. підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 827 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; р/р 306 в Дніпропетровську центральному відділенні Промінвестбанку, МФО 305437, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; р/р 1641 ПАТ "Пумб" м. Донецьк, МФО 334851, ) - 1 876 (одна тисяча вісімсот сімдесят шість) грн. 80 коп. шкоди, завданої недостачею, та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.02.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін