РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/25447/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт"
до Державного підприємства "Преса України" Державного управління справами
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне управління справами
про стягнення 42 167,59 грн.
Головуючий суддя Стасюк С.В.

Суддя Босий В.П.

Суддя Котков О.В.

Представники сторін:

від позивача Ситник С.І. (дов. б/н від 24.03.2014 року)
Левчук Ю.О. (дов. б/н від 24.03.2014 року)
від відповідача Сердюк О.О. (дов. № 103-2д від 08.01.2015 року)
від третьої особине з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05 лютого 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Преса України" Державного управління справами (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 9 863,97 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року порушено провадження у справі № 910/25447/14 та призначено справу до розгляду на 18.12.2014 року.

18.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, клопотання про залишення позову без розгляду та документи на часткове виконання вимог ухвали суду.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, дійшов висновку про його задоволення.

У судовому засіданні 18.12.2014 року, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 15.01.2015 року, про що сторони були повідомлені під розписку.

18.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про залишення позову без розгляду, в якій посилаючись на те, що позовна заява по даній справі підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не встановлено - Кусаком В., оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2014 року по справі № 910/22195/14 було повернено позивачу без розгляду аналогічний позов на підставі пунктів 1, 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відхиляє вказане клопотання у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" є Кусак В.В.

31.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне управління справами.

06.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на часткове виконання вимог ухвали суду та заява про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої просить суд стягнути з відповідача 29 000,00 грн. суму основного боргу, 872, 39 грн. трьох відсотків річних, 4 931,39 грн. пені, 6 131,94 грн. інфляційних втрат, а також покласти на відповідача судові витрати.

14.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

У судовому засіданні 15.01.2015 року представник позивача підтримав подане відповідачем клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне управління справами, заперечив проти клопотання про залишення позову без розгляду та подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.01.2015 року підтримав подані ним клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне управління справами, про залишення позову без розгляду та подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

У відповідності до статі 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви збільшити розмір позовних вимог.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання, у відповідності до вимог статті 27 Господарського процесуального кодексу України, залучає до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне управління справами (), оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки.

Розглянувши подане сторонами 15.01.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 29.01.2015 року, у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів у справі.

29.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої просить суд стягнути з відповідача 29 000,00 грн. суму основного боргу, 1044,00 грн. три проценти річних, 5395,59 грн. пені, 6 728,00 грн. інфляційних втрат, а також покласти на відповідача судові витрати.

У судовому засіданні 29.01.2015 року представники позивача надали письмові пояснення та усні пояснення по суті спору, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог яку було подано 29.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні надали усні пояснення по суті спору в яких проти позову та заяви про збільшення позовних вимог заперечили.

Подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої 29.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва.

Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи категорію спору та те, що спір між сторонами відноситься до складного і для вирішення якого виникла необхідність введення до складу суду додатково ще двох суддів, вирішив здійснювати розгляд справи № 910/25447/14 колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням від 29.01.2015 року заступник Голови Господарського суду міста Києва розпорядився розглянути справу № 910/25447/14 колегіально у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Котков О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року колегія суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Котков О.В. прийняла справу № 910/25447/14 до свого провадження, розгляд справи призначено на 05.02.2015 року.

У судовому засіданні 05.02.2015 року представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.02.2015 року заперечив проти задоволення позову, з підстав, наведених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" (підрядник) та Державним підприємством "Преса України" Державного управління справами (замовник) було укладено договір № 28/010 (надалі по тексту - Договір), за умовами якого підрядник із застосуванням власних монтажних інструментів зобов'язався надати замовнику послуги з демонтажу, монтажу, налагодження та пуску (далі разом - послуги) поліграфічного обладнання (далі - обладнання), яке знаходиться в експлуатації замовника, зазначеного в Додатку № 1 до Договору, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Обсяг послуг, що надається за Договором, вказано в Додатку № 1, який підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін, додається до Договору та є його невід'ємною частиною (пункт 1.2. Договору).

У додатку № 1 до Договору сторони погодили перелік обладнання для надання послуг, який надається підрядником за договором, місце надання послуг та вимоги до підготовки обладнання до надання послуг та приймання наданих послуг.

За умовами пункту 2.2 Договору результатом наданих послуг є обладнання, змонтоване, налагоджене та пущене в експлуатацію за адресою монтажу, яке працює не гірше, ніж до початку проведення робіт по демонтажу.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна цього Договору становить 29 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 4 833,33 грн.

Відповідно до пункту 4.1. Договору замовник зобов'язується оплатити підряднику ціну Договору у наступному порядку:

- 30% від ціни договору замовник сплачує протягом 7 календарних днів з дати підписання Договору;

- 40% від ціни вноситься протягом 7 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі послуг по завершенню першого етапу надання послуг згідно Додатку №1 до Договору;

- 30% від ціни правочину сплачуються замовником протягом 7 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг згідно Додатку №1 до Договору.

У відповідності до пункту 5.2. Договору строк виконання зобов'язань підрядника по наданню послуг у повному обсязі становить 5 (п'ять) робочих днів з дати отримання попередньої оплати за цим Договором та за умови належного виконання замовником умов цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов'язань за цим Договором (пункт 10.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято зазначені в Додатку №1 послуги окремо за кожним з етапів, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-передачі послуг по завершенню першого етапу надання послуг від 04.11.2013 року на суму 11 600,00 грн. та актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 14.11.2013 року на суму 17 400,00 грн.

За твердженням позивача, станом на момент розгляду даної справи, відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" послуг, внаслідок чого у Державного підприємства "Преса України" Державного управління справами виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 29 000,00 грн.

Зважаючи на вищенаведене. позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої 29.01.2015 року, просить суд стягнути з відповідача 29 000,00 грн. суму основного боргу, 1044,00 грн. три проценти річних, 5395,59 грн. пені, 6 728,00 грн. інфляційних втрат, та 3 000,00 грн. витрат за послуги адвоката.

Відповідач у відзиві на позов та письмових поясненнях по справі зазначив про помилковість нарахування позивачем ціни позову, з огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" невірно визначено початок перебігу строку нарахування, що в свою чергу призвело до невірного розрахунку відносно кількості днів та сум відповідно, а також, на думку відповідача, позивачем невірно визначено строк оплати та не застосовано положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо стягнення пені.

Окрім того, відповідач заперечив проти стягнення витрат на оплату послуг адвоката у зв'язку з відсутністю доказів їх надання.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір № 28/010 від 28.10.2013 року, за умовами якого позивач із застосуванням власних монтажних інструментів зобов'язався надати замовнику послуги з демонтажу, монтажу, налагодження та пуску поліграфічного обладнання, яке знаходиться в експлуатації замовника, зазначеного в Додатку № 1 до Договору, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Додатком № 1 сторони погодили, що послуги за Договором надаються в два етапи, до першого відноситься: огляд обладнання перед демонтажем, демонтаж вузлів і агрегатів обладнання, підготовка обладнання і його складових вузлів і агрегатів до транспортування, переміщення обладнання і його складових вузлів і агрегатів із зони демонтажу до зони завантаження на транспортний засіб, розміщення обладнання і його складових вузлів і агрегатів на транспортному засобі; до другого етапу належать: переміщення обладнання з зони розвантаження в зону монтажу, монтаж обладнання і його складових вузлів і агрегатів, проведення пусконалагоджувальних робіт, тестування обладнання після монтажу.

За умовами пункту 2.2 Договору результатом наданих послуг є обладнання, налагоджене та пущене в експлуатацію за адресою монтажу, яке працює не гірше, ніж до початку проведення робіт по демонтажу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано, а відповідачем прийнято зазначені в Додатку №1 послуги на загальну суму 29 000,00 грн., окремо за кожним з етапів, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-передачі послуг по завершенню першого етапу надання послуг від 04.11.2013 року на суму 11 600,00 грн. та актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 14.11.2013 року на суму 17 400,00 грн.

Водночас, під час розгляду спору у справі № 910/25447/14 та у відзиві на позов відповідачем факт належного виконання позивачем послуг за Договором не заперечувався.

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати за надані позивачем послуги згідно Договору, внаслідок чого у Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 29 000,00 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 29 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" про стягнення з Державного підприємство "Преса України" Державного управління справами 29 000,00 грн. основної заборгованості за договором № 28/010 від 28.10.2013 року підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 044,00 грн. три проценти річних, 5395,59 грн. пені, 6 728,00 грн. інфляційних втрат.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Згідно з пунктом 5.2 Договору у випадку прострочення платежів за цим Договором замовник сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з пунктом 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем при здійсненні нарахування пені не вірно визначено початкову дату прострочення зобов'язання та не враховано умови викладені у пункті 4.1. Договору та додатків до нього, окрім того, позивачем не враховано обмеження нарахування пені шестимісячним строком як це передбачено частиною 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, умовами Договору сторони не погодили можливість його збільшення.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що період прострочення відповідачем своїх зобов'язань за Договором слід рахувати наступним чином:

- за прострочення оплати за актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 04.11.2013 року на суму 11 600,00 грн. грн., пеню слід нараховувати з період з 12.11.2013 року по 12.05.2014 року;

- за прострочення оплати за актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 14.11.2013 року на суму 17 400,00 грн., пеню слід нараховувати з період з 22.11.2013 року по 22.05.2014 року.

Згідно розрахунку суду загальний розмір пені, що підлягає до стягненню з відповідача становить 2 041,92 грн., відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідач пені підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 2 041,92 грн., з яких, 1236,59 грн. пені за прострочення оплати згідно з актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 14.11.2013 року та 805,33 грн. пені, нарахованої за прострочення оплати за актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 04.11.2013 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права вимагати від відповідача сплати останнім 3% річних за порушення грошового зобов'язання від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 1 044,00 грн., з яких, 423,32 грн. три проценти річних, нарахованих за прострочення оплати за актом приймання-передачі послуг по завершенню першого етапу надання послуг від 04.11.2013 року та 620,68 грн. три проценти річних, нарахованих за прострочення оплати за прострочення оплати за актом приймання-передачі послуг по завершенню другого етапу надання послуг від 14.11.2013 року

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно розрахунку суду загальний розмір інфляційних нарахувань, що підлягають стягненню з відповідача, в межах періодів вказаних відповідачем, становить 7 422,35 грн., але враховуючи те, що позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача 6 728,00 грн. інфляційних втрат, суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 6 728,00 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Позивачем на підтвердження здійснення витрат на правову допомогу надано суду договір на юридичне обслуговування від 12.05.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" та адвокатом Левчуком Юрій Олександровичем, платіжне доручення № 9558 від 27.01.2015 року на суму 3 000,00 грн. та рахунок - фактуру № 22 від 15.12.2014 року на суму 3 000,00 грн. з призначенням платежу: підготовка позовної заяви, представлення інтересів в суді по спору з Державним підприємством "Преса України" Державного управління справами за договором № 28/010 від 28.10.2013 року.

Відповідно до статей 4, 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до підпункту 6.3. пункту 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З платіжного доручення № 9558 вбачається сплата позивачем 27.01.2015 року на користь адвоката грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн. з призначенням платежу: згідно договору та рахунку - фактури № 22 від 15.12.2014 року.

До того ж, судом встановлено спів розмірність винагороди за адвокатські послуги в розмірі 3 000,00 грн. обсягам наданих послуг за вищевказаною угодою.

Враховуючи те, що позивачем обґрунтовано суму адвокатських витрат у розмірі 3 000,00 грн., враховуючи ціну позову, вартість оплати відповідних адвокатських послуг в регіоні, а також те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами (03047, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, будинок 50, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфімпорт" (02105, м. Київ, вул. Тампере, будинок 5, каб. 306, ) основний борг в сумі 29 000 (двадцять дев'ять тисяч) грн. 00 коп., пеню в розмірі 2 041 (дві тисячі сорок одна) грн. 92 коп., 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 00 коп. три проценти річних, 6 728 (шість тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 00коп. інфляційних нарахувань, 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 70 коп. судового збору, 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.02.2015 року

Головуючий суддя Стасюк С.В.

Суддя Босий В.П.

Суддя Котков О.В.