ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.Справа № 922/5640/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 143 517,89 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Романенко Т.М., довіреність №08-11/4688/2-14

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 29.08.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулася до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідача) на користь міського бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 178 163,49 грн. згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні та у заяві про уточнення позовних вимог вх.№5606 від 12.02.2015 р. повідомив суду про часткову сплату відповідачем заборгованості в розмірі 34 645,60 грн., у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь міського бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 143 517,89 грн. згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва. Позивач також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Проаналізувавши зміст наданих позивачем уточнень позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вони за своєю правовою природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи те, що ст. 22 ГПК України наділяє позивача правом зменшити розмір позовних вимог до прийняття рішення по суті спору, а також те, що такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядає позовні вимоги у зменшеному розмірі - 143 517,89 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить суд у позові відмовити, наполягаючи на тому, що всупереч твердженням позивача, 25.04.2014 р. між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (Департаментом) та відповідачем (замовником) було укладено договір №172-14/1 від 25.04.2014 р. про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. На виконання умов даного договору відповідачем сплачено кошти пайової участі в повному обсязі в розмірі 34 645,60 грн., що підтверджується листом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 01.07.2014 р. за вих.№ Є-3-62/113-14-384/0/114-14.

У судовому засіданні 27.01.2015 р. було оголошено перерву до 05.02.2015 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.02.2011 р. Верховною Радою України було прийнято Закон № 303 8-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2011 року.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування.

Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання ч. 1. ст. 40 Закону Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до п. 1.6 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30-ть календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 04.10.2013 р. за № ХК 51, будівництво кафе літ. А-1 за навісом літ. Б по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію (а.с. 25-26).

Замовником будівництва за даною декларацією є відповідач.

Департамент економіки та комунального майна надіслав на адресу відповідача листа від 11.12.2013 р. № 687/0/124-14, в якому пропонував відповідачеві у 10-ти денний термін звернутись до Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та надати документи, передбачені п. 2.6 Порядку (а.с. 19-20).

Крім того, Департаментом економіки та комунального майна на адресу відповідача надіслано пропозицію від 22.11.2013 р. №613/0/124-14 про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві громадської будівлі - кафе - літ. А-1 з навісом літ. Б за адресою АДРЕСА_1. Разом із даною пропозицією відповідачеві було надіслано у 2-х примірниках для розгляду та підписання договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві громадської будівлі - кафе - літ. А-1 з навісом літ. Б за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Проте, відповідач на вище вказаний лист та пропозицію укласти договір відповідей не надав, підписаний примірник договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до Департаменту економіки та комунального майна не повернув.

Такими діями забудовника (відповідача у справі) порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість будівництва кафе літ. А-1 за навісом літ. Б по АДРЕСА_1, яке було прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 04.10.2013 року за № ХК 51, становить 1 619 668,10 грн.

Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 178 163, 49 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Харкова (з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог) збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва в розмірі 143 517,89 грн., які просить стягнути на підставі приписів ст. ст. 224, 225 ГК України, ст. ст. 22, 623 ЦК України.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені доводи позивача, суд вважає їх хибними і такими, що суперечать фактичним обставинам справи, виходячи з такого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

За змістом ст. 623 ЦК України вбачається, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 р. у справі №42/266-6/492).

При цьому відповідно до частини 4 статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження факту вчинення відповідачем протиправного діяння позивач надав до суду лист Департаменту економіки та комунального майна від 11.12.2013 р. № 687/0/124-14, в якому відповідачеві було запропоновано звернутись у 10-ти денний термін до Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та надати документи, передбачені п. 2.6 Порядку (а.с. 19-20).

Крім того, позивачем надано пропозицію Департаменту економіки та комунального майна від 22.11.2013 р. №613/0/124-14 про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві громадської будівлі - кафе - літ. А-1 з навісом літ. Б за адресою АДРЕСА_1. Разом із даною пропозицію відповідачеві було надіслано 2-х примірниках для розгляду та підписання договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві громадської будівлі - кафе - літ. А-1 з навісом літ. Б за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21).

При цьому позивач стверджує, що відповідач відповідей на вище вказаний лист та пропозицію не надав, надісланий разом з пропозицією примірник договору Департаменту економіки та комунального майна не повернув.

Проте, як було встановлено судом, 25.04.2014 р. між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (Департаментом) та відповідачем (замовником) було укладено договір №172-14/1 від 25.04.2014 р. про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, за умовами п.1.1. якого договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві громадської будівлі - кафе - літ. А-1 з навісом літ. Б за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 52-53).

Крім того, зі змісту листа Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 01.07.2014 р. за вих.№ Є-3-62/113-14-384/0/114-14 вбачається, що відповідач на виконання договору №172-14/1 від 25.04.2014 р. про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 25.04.2014 р. вніс кошти пайової участі в повному обсязі в розмірі 34 645,60 грн. (а.с. 54).

З огляду на вище викладені обставини і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що у діях відповідача відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача. Суд вважає, що позивач не довів суду ані розміру заявлених збитків, ані того, що відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 143 517,89 грн.

Разом із цим, слід зазначити, що відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, договір №172-14/1 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова було укладено між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та відповідачем 25.04.2014 р. і те, що кошти пайової участі внесено відповідачем в повному обсязі в розмірі 34 645,60 грн., тобто до подання позивачем даного позову до суду (05.12.2014 р.), суд дійшов висновку про відсутність факту порушення права позивача станом на день подання даного позову до суду, у зв'язку з чим у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 15, 16, 22, 623 Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України, статтями 1, 4-3, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.02.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко