ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.15р. Справа № 904/9433/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТХІМ"

до

Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна";

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК ГРУПП"

про стягнення 267 058,42 грн. за договором купівлі-продажу

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Дробот Є.С., довіреність №б/н від 19.12.14р.

Відповідача 1 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача 2 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з ТОВ "Практікер Україна" на свою користь 243 951,66 грн.; стягнути СОЛІДАРНО з ТОВ "Практікер Україна" та ТОВ "ВТК ГРУПП" 12 064,61 грн., мотивуючи порушенням Відповідачами договірних зобов'язань у частині розрахунків за договором купівлі продажу товарів, що забезпечені договором поруки.

Також Позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах 256 016,27 грн., що належать ТОВ "Практікер Україна"

20.01.15р. Позивач звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з ТОВ "Практікер Україна" на свою користь 254 993,81 грн.; стягнути СОЛІДАРНО з ТОВ "Практікер Україна" та ТОВ "ВТК ГРУПП" 12 064,61 грн., мотивуючи порушенням Відповідачами договірних зобов'язань у частині розрахунків за договором купівлі продажу товарів, що забезпечені договором поруки. У поданій заяві г Позивач вказав, що 01.01.15р. Позивачем з Відповідачем-1 підписано заяву про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних вимог № 1 від 01.01.15р., згідно з якою на підставі ст.601 ЦК України припинені взаємні зобов'язання на суму 2 579,15 грн. У зв'язку з чим, заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем за поставлений товар зменшилась до 238 713,08 грн. Однак, у зв'язку з тим, що прострочення оплати за поставлений товар триває, Позивач збільшив суму нарахованих збитків від інфляції до 25 361,25 грн. та 3 % річних до 2 984,09 грн.

Відповідач-1 просив справу направити за підсудністю до господарського суду м. Києва, мотивуючи тим, що Позивачем невірно застосовані правила підсудності. Так, визначаючи, що справа підсудна саме Господарському суду Дніпропетровської області, Позивач, як це зазначено в позовній заяві, виходив з того, що його позовні вимоги направлені до двох юридичних осіб - ТОВ "Практікер Україна" та ТОВ "ВТК Групп". При цьому, позовні вимоги до ТОВ "Практікер Україна" засновані на Договорі купівлі-продажу (національному) №0389/01ВD2009 від 28.01.09р. та його додатках - Договору про умови №038923 від 01.01.13р. та Загальних умов поставки та надання послуг №0389/03ВD2009 від 28.01.09р. Одночасно, позовні вимоги до ТОВ "ВТК Групп" ґрунтуються на Договорі поруки №10/12/13-01 від 10.12.13р. Таким чином, Позивач скористався правом, наданим йому ч.3 ст.15 ГПК України і визначив підсудність за одним зі співвідповідачів за власним розсудом. Однак, залучення до складу учасників процесу ТОВ "ВТК Групп" є штучним, таким, що направлений виключно на створення зручної для Позивача територіальної підсудності, а окрім цього - є безпідставним та необґрунтованим, оскільки протягом всього строку співпраці з Позивачем Відповідачеві -1 не було нічого відомо про можливість укладення договору поруки з ТОВ "ВТК Групп", дана інформація не доводилась до відома Відповідача ані офіційно, ані неофіційно. Про факт існування відносин поруки Відповідачеві стало відомо з позовної заяви. Крім того, беручи до уваги зміст Договору поруки №10/12/13-01 від 10.12.2013р., Відповідач -1 вважає, що його застосування до спірних правовідносин є неправомірним, оскільки строк дії Договору поруки, визначений п.4.1 - сплив. При цьому, п.4.2 Договору визначено, що порука припиняється після закінчення строку дії Договору, передбаченого п.4.1 Договору. Відповідно, відносини поруки, на яких ґрунтується участь Відповідача -2 у справі та, відповідно, визначена територіальна підсудність, припинились за спливом строку дії договору. Навіть якщо залишити поза увагою факт припинення відносин поруки, п.1.2 Договору поруки визначено, що Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов'язань Боржника за основним договором лише за умови надання Кредитором Поручителю протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту поставки товару копій видаткових накладних, що підтверджують відповідну поставку товару. При цьому, до позовної заяви не додані докази передання Поручителю (Відповідачеві -2) Кредитором (Позивачем) копій накладних, на яких засновані позовні вимоги Позивача. Тому можна вважати, що відносини поруки не тільки закінчились за спливом строку Договору поруки, але і не розпочались. Також відносини поруки стосовно зобов'язань Відповідача в будь-якому випадку неможливі та неправомірні без згоди Відповідача, оскільки згідно з п.18.2 Договору про умови поставки та надання послуг №0389/03ВБ2009 на подібний правочин необхідна письмова згода Відповідача. Відповідач такої згоди не надавав і не планує надавати.

Відповідач-2 позов не визнав, про що вказав у відзиві по позовну заяву, справу просив розглядати без участі представника.

У судовому засіданні, що відбулось 28.01.15р., оголошувалась перерва до 03.02.15р.

Відповідачі у судове засідання 03.02.15р. не з'явились.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.01.09р. ТОВ "Вестхім" (Позивач)з ТОВ "Практікер Україна" (Відповідач -1) укладено договір купівлі-продажу (національний) №0389/01ВD2009, за яким Позивач (Постачальник) зобов'язався постачати і передавати у власність товари на замовлення Відповідача -1 (Практікер), а той, у свою чергу, зобов'язався приймати та оплачувати вказані товари.

У якості додатків до вищевказаного Договору від 28.01.09р., ТОВ "Вестхім" з ТОВ "Практікер Україна" укладено Договір про умови №038923 від 01.01.13р. та Загальні умови поставки та надання послуг №0389/03BD2009 від 28.01.09р.

Пунктом 4 Договору про умови №038923 від 01.01.13р., який є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу (національний) №0389/01BD2009 від 28.01.09р., встановлено, що строк платежу складає 80 днів з моменту надходження товарів.

Відповідно до п. 3.9 Загальних умов поставки та надання послуг №0389/03ВD2009 від 28.01.09р. поставки здійснюються, як правило, централізовано-кільцевим перевезенням, при яких Практікер має право отримувати товар без виписки довіреностей.

На виконання умов Договору купівлі-продажу (національний) №0389/01BD2009 від 28.01.09р., Позивач, 11.04.14р. за видатковою накладною №ВХ-0001160 від 02.04.14р. поставив Відповідачеві -1 непродовольчі товари на суму 8 032,79 грн. З урахуванням умов оплати, Відповідач-1 повинен був розрахуватись за вказаний товар до 30.06.14р.

25.04.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0001147 від 08.04.14р. №ВХ-0001148 від 08.04.14р., №ВХ-0001149 від 08.04.14р. №ВХ-0001150 від 08.04.14р., №ВХ-0001192 від 08.04.14р., №ВХ-0001245 від 08.04.14р., №ВХ-0001344 від 15.04.14р., №ВХ-0001345 від 15.04.14р., №ВХ-0001346 від 15.04.14р., №ВХ-0001347 від 15.04.14р., №ВХ-0001348 від 15.04.14р., №ВХ-0001349 від 15.04.14р., №ВХ-0001358 від 15.04.14р., №ВХ-0001359 від 15.04.14р. поставив Відповідачеві-1 непродовольчі товари на суму 38 024,38 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 14.07.14р.

12.05.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0001377 від 22.04.14р., №ВХ-0001378 від 22.04.14р., №ВХ-0001379 від 22.04.14р., №ВХ-0001380 від 22.04.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 14 395,99 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 01.08.14р.

21.05.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0001477 від 30.04.14р., №ВХ-0001478 від 30.04.14р., №ВХ-0001479 від 30.04.14р., №ВХ-0001485 від 06.05.14р., №ВХ-0001486 від 06.05.14р., №ВХ-0001625 від 06.05.14р., №ВХ-0001599 від 07.05.14р., №ВХ-0001600 від 07.05.14р., №ВХ-0001601 від 07.05.14р., №ВХ-0001622 від 07.05.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 57 718,91 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 10.08.14р.

02.06.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0001683 від 12.05.14р., №ВХ-0001684 від 12.05.14р., №ВХ-0001873 від 21.05.14р., №ВХ-0001880 від 21.05.14р., №ВХ-0001884 від 21.05.14р., №ВХ-0001893 від 22.05.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 44 683,15 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 22.08.14р.

17.06.14р. Позивач за видатковою накладною №ВХ-0002010 від 03.06.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 5 114.76 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 06.09.14р.

23.06.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0002112 від 11.06.14р., №ВХ-0002113 від 11.06.14р., №ВХ-0002114 від 11.06.14р., №ВХ-0002115 від 11.06.14р., №ВХ-0002116 від 11.06.14р., №ВХ-0002128 від 11.06.14р., №ВХ-0002129 від 11.06.14р., №ВХ-0002130 від 11.06.14р., №ВХ-0002136 від 11.06.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 34 185,54 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 12.09.14р.

02.07.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0002409 від 25.06.14р., №ВХ-0002410 від 25.06.14р., №ВХ-0002411 від 25.06.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 17 403,72 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 20.09.14р.

14.07.14р. Позивач за видатковими накладними №ВХ-0002352 від 24.06.14р., №ВХ-0002353 від 24.06.14р., №ВХ-0002354 від 24.06.14р., №ВХ-0002379 від 24.06.14р. поставив Відповідачу-1 непродовольчі товари на суму 26 886,80 грн. Строк оплатити за вказаний товар тривав до 03.10.14р.

Всього за вищевказаними видатковими накладними, Позивач поставив Відповідачеві -1 непродовольчі товари на загальну суму 246 446.04 грн.

Однак, в порушення договірних зобов'язань, Відповідач-1 сплатив лише 5 153,81 грн. (за видатковою накладною №ВХ-0001160 від 02.04.14р.). У зв'язку з цим, борг Відповідача-1 перед Позивачем на день звернення з позовом, становив 241 292,23 грн.

Позивачем з Відповідачем-1 підписано заяву про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних вимог № 1 від 01.01.15р., за якою на підставі ст. 601 ЦК України припинені взаємні зобов'язання на суму 2 579,15 грн. У зв'язку з чим, борг Відповідача-1 перед Позивачем за поставлений товар зменшився до 238 713,08 грн.

У зв'язку з простроченням Відповідачем-1 виконання грошового зобов'язання з оплати вартості поставлених товарів та відповідно до доданого до позовної заяви уточненого розрахунку, Відповідачу-1 нараховані збитки від інфляції - 25 361,25 грн. та 3 % річних, - 2 984,09 грн.

Згідно з п. 18.2 Загальних умов поставки та надання послуг №0389/03BD2009 від 28.01.09р. вимоги до Практікер можуть бути уступлені третій особі тільки за попередньою письмовою згодою Практікер.

10.12.13р. ТОВ "ВТК ГРУПП" (Поручитель) з ТОВ "Ветхім" (Кредитор) уклали договір поруки №10/12/13-01, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ "Практікер Україна" (Боржник) за договором купівлі-продажу (національний) №0389/01BD2009 від 28.01.09р. щодо сплати боржником кредитору вартості поставленого кредитором товару, але не більше 5% заборгованості.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки поручитель за цим Договором відповідає за сплату боржником лише суми основної заборгованості, але не відповідає за сплату трьох процентів річних, інфляційних, збитків, пені, штрафу тощо.

Пунктом 3.4.Договору поруки передбачено, що Кредитор зобов'язаний надавати Поручителю протягом 20 календарних днів з моменту поставки товару копії видаткових накладних, що підтверджують відповідну поставку товару, здійснену після укладання цього договору.

26.06.14р. на виконання п. 1.2, 3.4 Договору поруки Позивач вручив Відповідачеві -2 видаткові накладні від 11.06.14р. про постачання товару Відповідачеві -1. Даний факт спростовує твердження Відповідача -1 про не набрання чинності Договору поруки у зв'язку з ненаданням Позивачем Відповідачеві -2 копій видаткових накладних, що підтверджують відповідну поставку товару.

У зв'язку з наявністю у Відповідача-1 боргу перед Позивачем за поставлений за договором купівлі-продажу (національний) №0389/01ВО2009 від 28.01.09р. товар, Позивач, 14.11.14р. звернувся до Відповідача-2 з вимогою №14/1 від 14.14.14р.про сплату Позивачеві вартості поставленого товару, але не більше 5% заборгованості. Проте, вищевказану вимогу Позивача Відповідач-2 не виконав, тому Позивач вважає, що Відповідачі повинні відповідати перед Позивачем як солідарні боржники в межах суми 12 064,61 грн. Решта відповідальності за невиконання договірних зобов'язань повинна покладатися на Відповідача-1.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 554 ЦК України Боржник та Поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач-1 не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Вимога, пред'явлена Відповідачеві-1 щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

При цьому, строк дії Договору поруки №10/12/13-01 від 10.12.13р., визначений у п.4.1, сплив 10.12.14р., тобто після порушення провадження у даній справі до прийняття рішення у ній, а за п. 4.2 Договору поруки порука припиняється після закінчення строку дії Договору, передбаченого пунктом 4.1 Договору.

Наведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до Відповідача-2.

Що ж до клопотання Відповідача-1 про направлення справи за підсудністю до господарського суду м. Києва то воно відхиляється судом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду, а як зазначалося вище, на момент звернення з позовом і порушення провадження у справі судом Договір поруки був чинним. Крім того, згідно з п. 4.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.14 № 1, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов'язання, яке може виникнути в майбутньому.

З урахуванням абз. 1 ч. 2 ст. 207, ч.1 ст. 547 та ст. 553 ЦК України договір поруки є чинним - за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем. За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обов'язковим, а відтак у силу статей 203, 215, 553 ЦК України відсутність згоди боржника не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором боржника.

З урахуванням того, що строк дії Договору поруки сплив і, відповідно, відсутні підстави задоволення вимог Позивача за рахунок Відповідача -2, то і до Відповідача -2 не може перейти право вимоги до Відповідача -1, тому п.18.2 Загальних умов поставки та надання послуг №0389/03BD2009 від 28.01.09р. Позивачем не порушено.

Перевіривши уточнені розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за уточненими позовними вимогами.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача-1 в розмірі 5 341,17 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 52,16 грн., зайво сплачений відповідно до платіжного доручення №3878 від 15.01.15р., підлягає поверненню Позивачеві з державного бюджету України.

Відповідно до п. 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

В усіх наведених випадках за необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до державного бюджету України.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах 256 016,27 грн., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна".

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанова пленуму ВГСУ України від 26.12.11р. № 16).

Обґрунтованих причин Позивачем не наведено, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову Позивачем не надано. За викладених обставин, клопотання Позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах 256 016,27 грн., що належать ТОВ "Практікер Україна", задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (02002, м.Київ, вул. Окіпної Раїси, буд. 8-Б, 2-ий поверх, код 339 383 02) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТХІМ" (49089, м.Дніпропетровськ, вул. Суворова, 14, секція 3, офіс 1, код 331 095 62) 238 713,08 грн. - основного боргу, 25 361,25 грн. - збитків від інфляції, 2 984,09 грн. - 3 % річних, 5 341,17 грн. - судового збору.

У позові до Відповідача-2 - відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕСТХІМ" (49089, м.Дніпропетровськ, вул. Суворова, 14, секція 3, офіс 1, код 331 095 62) із державного бюджету України судовий збір у розмірі 52 (п'ятдесят дві),16 грн., зайво сплачений відповідно до платіжного доручення №3878 від 15.01.15р., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________