ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа № 909/1007/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.

пр секретарі судового засідання Шкребій А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» б/н від 19.12.2014 р. (вхід. № апеляційного суду 01-05/56/14 від 05.01.2015 р.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 р.

у справі №909/1007/14 (суддя - Михайлишин В.В.)

за позовом Кузимківа Анатолія Дмитровича, м. Івано-Франківськ

до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м. Івано-Франківськ

про поновлення на роботі гр. Кузимківа Анатолія Дмитровича, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди

за участю представників сторін:

від позивача: Кузимків А.Д. (паспорт серії СС №686400 виданий 02.03.1999 р. Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області);

від відповідача: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського міського районного суду Івано-Франківської області у справі №344/12734/13-ц (провадження №2/344/483/14) від 11.02.2015 р. в задоволенні позову Кузимківа А.Д. до ДП «Івано-Франкістький котельно-зварювальний завод» про поновлення на роботі , оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.59-61).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.03.2014 р. у справі №344/12734/13-ц вищевказане рішення скасовано та прийнято нове, яким позов Кузимківа А.Д. задоволено частково. Поновлено Кузимківа А.Д. на роботі на посаді начальника відділу технічного контролю ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод». Стягнуто з ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на користь Кузимківа А.Д. середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.07.2013 р. по день ухвалення рішення в сумі 22 317,64 грн. з урахування обов»язкових платежів. В стягненні моральної шкоди - відмовлено (а.с.62-64).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2014 р. касаційну скаргу ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» задоволено частково, рішення апеляційного суду від 25.03.2014 р. скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014 р. у справі №344/12734/13-ц апеляційну скаргу Кузимківа А.Д. задоволено частково , рішення Івано-Франківського міського суду від 11.02.2014 р. скасовано , а провадження по справі за позовом Кузимківа А.Д. до ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито (а.с.17-18).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 р. у справі №909/1007/14 частково задоволено позовні вимоги Кузимківа Анатолія Дмитровича, м. Івано-Франківськ (надалі - Позивач) до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», м. Івано-Франківськ (надалі - Відповідач) про поновлення на роботі гр. Кузимківа Анатолія Дмитровича, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Поновлено Кузимківа Анатолія Дмитровича на роботі на посаді начальника відділу технічного контролю ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод». Стягнуто з ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод (вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76002, ідентифікаційний код : 07552205) на користь гр. Кузимківа Анатолія Дмитровича (ідентифікаційний номер: ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.07.2013 р. по день ухвалення рішення в сумі 45 166,46 грн., з урахуванням обов»язкових платежів. У задоволенні позовних вимог Кузимківа Анатолія Дмитровича до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. відмовлено. Стягнуто з ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» (вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76002, ідентифікаційний код: 07552205) в доход Державного бюджету (отримувач: УДКСУ у м. Івано-Франківську; назва рахунку: Державний м. Івано-Франківськ 22030001; МФО одержувача: 836014;р/р 3002; код ЄДРПОУ одержувача: 37952250; код класифікації доходів бюджету: 22030001; назва коду класифікації доходів: судовий збір (державна судова адміністрація України, 050);назва суду: господарський суд Івано-Франківської області) - 1 827,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю факту порушення Відповідачем вимог трудового законодавства, зокрема ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 43 Кодексу законів про працю, а саме, Відповідачем не було належним чином обґрунтовано причин скорочення працівників та зміни в штатному розкладі підприємства, звільнено Позивача без погодження з первинною профспілковою організацією, членом якої він є.

Відповідач - ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», - не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 19.12.2014 р. (вхід. № апеляційного суду 01-05/56/14 від 05.01.2015 р.), в якій вважає останнє таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Судом при винесенні рішення, на думку Скаржника, не враховано положення ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України згідно якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відтак, у зв»язку з важким матеріально-технічним становищем, в якому перебувало підприємство, значним зниженням обсягів виробництва, 13.05.2013 р. за наказом директора №59 проведено реорганізацію відділу технічного контролю ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» шляхом його ліквідації, як окремого підрозділу; виведено із штатного розпису підприємства ставку начальника відділу, майстра, дві ставки контролера зварювальних робіт. Судом не дано оцінку тій обставині, що Позивач відмовився від пропозиції перевести його на іншу посаду.

Також, Скаржник вважає, що судом невірно трактовано ту обставину, що на момент звільнення Позивача із займаної посади, у зв»язку із скороченням, відповіді на повідомлення про звільнення Кузимківа А.Д. від профспілкової організації, членом якої він є не надходило, що було прийнято Відповідачем як мовчазну згоду на скорочення відповідної посади. Щодо повторного звернення адміністрації підприємства до обласної профспілки працівників Автотранспорту та шляхового господарства, то станом на 22.11.2013 р. остання не надала згоди на звільнення Кузимківа А.Д., посилаючись на рішення первинної профспілки від 27.11.2013 р. не обґрунтувавши також підстави відмови за трудовим договором.

Скаржник також вважає, що при винесенні рішення судом не враховано вимог постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». А саме: вказує, що в обгрунтування розрахунку було подано накази про встановлення дводенного робочого тижня на підприємстві протягом періоду, за який стягується заборгованість, які місцевим судом були проігноровані, що є порушенням норм матеріального права.

Дані обставини Скаржник вважає безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач - Кузимків А.Д. у відзиві б/н від 19.01.2015 р. заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що в судових розглядах як цивільного так і господарського судочинства Відповідачем документально не підтверджені рішення керівника підприємства про ліквідацію відділу технічного контролю і скорочення посади начальника відділу технічного контролю згідно наказу №59 від 13.05.2013 р., чим порушено вимоги чинного законодавства, і що було доведено в місцевому господарському суді. Також, Позивач зазначає, що він є членом первинної профспілкової організації (заступником голови профспілкової організації) обласної профспілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства. При проведенні процедури скорочення, керівництво підприємства не звернулось з обґрунтованим поданням до первинної організації, чим порушило вимоги пунктів ст. 43 КЗпП України. Відтак вважає, що керівництво Відповідача видало наказ №87 від 15.07.2013 р. про звільнення, в якому незаконно посилається на протокол засідання №39 профспілки працівників Збройних Сил України від 14.05.2013 р., який незаконно надав згоду на звільнення, оскільки Позивач не є членом даної профспілки, відтак вважає, дане погодження незаконним. Щодо поданих Відповідачем документів, на які останній посилається в своєму обрахунку відшкодування за вимушений прогул, зокрема, накази про дводенний режим роботи підприємства, то такі порушують ст. 43 Конституції України. Вважає, що дводенний режим праці підприємства не забезпечує працівників оплатою, що відповідає мінімальній заробітній платі , встановленій Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік». Порушено також, на думку Позивача, вимоги ст. ст. 16, 95, 96 КЗпП, адже включення до трудових договорів умов, що погіршують порівняно з чинним законодавством становища працівників є недопустимим. Відтак, вважає, що розрахунок проведений на підставі наказів, що порушують законодавством є нікчемним. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну і необгрунтовну.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.01.2015 р. прийнято апеляційну скаргу ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» б/н від 19.12.2014 р. (вхід. № апеляційного суду 01-05/56/14 від 05.01.2015 р.) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 р. у справі №909/1007/14 та призначено до розгляду в судове засідання на 26.01.2015 р. в складі колегії: головуючий суддя - Давид Л.Л., судді - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.100).

Заслухавши пояснення представників сторін 26.01.2015 р. судова колегія , з метою повного та всестороннього дослідження всіх матеріалів та обставин справи оголосила перерву до 09.02.2015 р. до 15:00 год., про що сторони ознайомлені під розписку (а.с.113).

09.02.2015 р. представником Скаржника в канцелярію суду подано клопотання, б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-04/869/15) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копій ухвал господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2013 р., від 03.10.2014 р. та від 30.12.2014 р. по справі №909/781/13, копія витягу з плану санації ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» та копія проекту структури підприємства у постсанаційний період (а.с.115-137).

В судовому засіданні 09.02.2015 р., дослідивши матеріали справи в сукупності з поданими доказами, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оголосила перерву до 16.02.2015 р. до 15 год. 15 хв., про що сторони ознайомлені під розписку (а.с.139).

В судове засідання 16.02.2015 р. з»явився Позивач - Кузимків А.Д.

16.02.2015 р. факсограмою в канцелярію суду від представника Скаржника поступило клопотання за вих. №Ю-98 від 16.02.2015 р. про розгляд справи без участі Апелянта. Додатково в ньому звернуто увагу на те, що доводи апеляційної скарги підтверджуються доказами, які наявні в матеріалах справи і звільнення відбулось законно. На рахунок відшкодування заробітної плати за вимушений прогул в розмірі 45 166,46 грн. вважає, що така не відповідає дійсності, оскільки фактичний робочий тиждень визначений двохденний, а не п»ятиденний. Відповідно до цього, просить задоволити апеляційну скаргу та скасувати рішення місцевого господарського суду.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Кузимків А.Д. згідно наказу №132 від 03.07.2003 р. працював на ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді начальника відділу технічного контролю.

Наказом директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №87 від 15.07.2013 р. Кузимківа А.Д. звільнено з роботи з посади начальника ВТК за п.1. ст. 40 КЗпП України у зв»язку з скороченням штату (а.с.7).

Кузимків А.Д. не погодився із звільненням, в зв»язку з чим подав позов на розгляд господарського суду Івано-Франківської області про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди (а.с.2-3).

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство , вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких право чинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов»язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов»язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсним право чинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно п.7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство , у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов»язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов»язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсним правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, підвідомчі господарським судам.

Абзацом 9 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу України, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Матеріалами справи встановлено, що згідно ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2013 р. за заявою директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» стосовно даного підприємства порушено провадження у справі про банкрутство та відкрито процедуру санації (а.с.116-120).

Кузимків А.Д. згідно наказу № 132 від 03.07.2003 р. працював на Державному підприємстві «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді начальника відділу технічного контролю.

Наказом директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №59 від 13.05.2013 р. проведено реорганізацію відділу технічного контролю ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», а саме: ліквідовано даний відділ, як окремий підрозділ ; виведено із штатного розпису підприємства ставку начальника ВТК, майстра ВТК, дві ставки контролера зварювальних робіт; функції технічного контролю передано у виробничий цех та введено у виробничий цех ставку старшого майстра технічного контролю, ставку контролера малярних робіт і ставку контролера вхідного контролю; виведено ставку заступника директора заводу із загальних питань (а.с.10)

Наказом керівника №60 від 13.05.2013 р. попереджено про звільнення за скороченням посади, в тому числі і Позивача з 15.07.2013 р., з яким останній був ознайомлений (а.с.11).

Частиною 3 ст. 252 КЗпП та ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що звільнення члена виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (об»єднання профспілок).

13.05.2013 р. ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» звернулось до профспілкової організації автотранспорту та шляхового будівництва щодо надання згоди на звільнення Кузимківа А.Д. із займаної посади, при цьому в даному листі зазначено, що Позивачу пропонуються посади: інженера - конструктора ІІІ категорії, технолога виробничого цеху інженера з технічного нагляду охорони праці і техніки безпеки (а.с.43).

Аналогічне звернення адміністрації заводу про надання згоди на розірвання трудового договору скеровано і до первинної профспілкової організації ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» профспілки працівників Збройних сил України.

Профспілкова організація автотранспорту та шляхового будівництва відповіді на звернення адміністрації підприємства від 13.05.2013 р. не надала, згоди чи обґрунтованої відмови на звільнення Позивача не висловила. Проте, первинна профспілкова організація ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» профспілки працівників Збройних сил України протоколом №39 від 14.05.2013 р. надала згоду на звільнення працівників , в тому числі і начальника ВТК Кузимківа А.Д. (а.с.16).

Як вбачається з вищенаведеного, на підприємстві діяло дві первинні профспілки: первинна профспілка від обласної організації профспілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства іа первинна профспілка від профспілкової організації ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» - профспілка працівників Збройних сил України.

Кузимків А.Д. є членом виборного органу первинної профспілки від обласної організації профспілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства - заступником голови первинної профспілки, яка становить 7 чоловік разом із Позивачем (а.с.30, 31).

Відповідач подав до обласної організації профспілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства 13.05.2013 р. звернення - подання про надання письмової згоди на звільнення Кузимківа А.Д. із займаної посади, яке залишилось без реагування та повторно 13.11.2013 р. до первинної організації (а.с.12-13).

Протоколом первинної профспілкової організації працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства на ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №3 від 27.11.2013 р. розглянуто подання адміністрації заводу про звільнення Кузимківа А.Д. та ухвалено відмовити в наданні згоди, підставою зазначено «не звернення завчасно за три місяці до наміченого звільнення до первинної профспілки за такою згодою» (а.с.28).

Згідно ст. 43 Кодексу законів про працю України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно, бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Статті 37 - 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" встановлюють, що, профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь - якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору. Виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації в тому числі дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох, первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець. Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Як зазначалось вище, наказом директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» №87 від 15.07.2013 р. Кузимківа А.Д. звільнено з роботи з посади начальника ВТ за п.1 ст. 40 КЗпП у зв»язку із скороченням штату.

З протоколу засіданні первинної профспілкової організації працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства на ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" від 27.11.2013 р. (а.с.28), членом якої є Позивач Кузимків А.Д., за результатами розгляду подання адміністрації заводу на звільнення Кузимківа А.Д. прийнято рішення про відмову в наданні згоди на його звільнення із зазначенням обґрунтування прийнятого рішення. Зокрема зазначено, про порушення адміністрацією вимог ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" щодо завчасного, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надання первинним профспілковим організаціям інформації щодо таких заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватись, проведення консультацій з профспілками про заходи з метою запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь - яких звільнень.

Відтак, Президія обласної організації профспілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства, розглянувши подання адміністрації заводу на скорочення заступника голови первинної профспілкової організації Кузимківа А.Д. не дала згоди на розірвання трудового договору, посилаючись на порушення чинного законодавства, зокрема положень ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", ст. ст. 43, 252 Кодексу законів про працю України.

При цьому, надала згоду на розірвання трудового договору первинна профспілкова організація ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» профспілки працівників Збройних Сил України, про що зазначено в протоколі №39 від 14.05.2013 р.(а.с.16). Однак, Кузимків А.Д. не є членом даної профспілки.

У відповідності до ч.8 ст. 43 КЗпП власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи вищенаведене судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Кузимківа А.Д. звільнено з роботи з порушенням норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в частині поновлення останнього на роботі на посаді начальника відділу технічного контролю ДП «Івано-Франківський котельно зварювальний завод» правомірно задоволенні місцевим господарським судом.

Згідно розрахунку Позивача про виплату за вимушений прогул від 04.12.2014 р. (а.с.52), який проведено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. (із змінами та доповненнями) №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» - загальна виплата станом на 04.12.2014 р. складає 44 790,32 грн.

З розрахунку Відповідача (а.с.66) вбачається, що такий вважає, що сума виплат має становити 22 305,25 грн. (а.с.66).

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з розрахунком Позивача, з огляду на те, що Відповідач при своєму розрахунку посилається на накази про дводенний режим роботи підприємства, що порушує чинне законодавство. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначено законом. Дводенний режим праці підприємства не забезпечує працівників оплатою, що відповідає мінімальній заробітній платі, встановленій Законом України.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає правомірним стягнення з Відповідача на користь громадянина Кузимківа Анатолія Дмитровича середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.07.2013 р. на день винесення рішення (09.12.2014 р.) - 45 166,46 грн. з урахуванням обов»язкових платежів.

Також, Позивачем поряд з вищезазначеними вимогами заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судова практика розділяє поняття "моральна шкода" та "немайнова шкода". Так, під моральною шкодою Пленум Верховного Суду України розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.. ст.. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України заподіяння йому моральної шкоди.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33,34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 р. у справі № 909/1007/14 залишити без змін, апеляційну скаргу ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» б/н від 19.12.2014 р. (вхід. № апеляційного суду 01-05/56/14 від 05.01.2015 р.) - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 909/1007/14 повернути господарському суду Івано-Франківської області.

повний текст постанови складено та підписано 18.02.2015 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Кордюк Г.Т.