Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
"18" лютого 2015 р. Справа № 906/1321/14.
Господарський суд Житомирської області у складі:
Судді: Лозинської І.В.
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (м. Житомир)
До: Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Житомир)
за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Бречка Петра Георгійовича (Хмельницька обл, м. Нетішин)
про визнання недійсним (скасування) рішення
Господарським судом Житомирської області розглядався позов ТОВ "ЕкономКомфорт" (м. Житомир) до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним (скасування) рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення від 22.09.2014 №1.16/-37 у справі №3.4-41/2014 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", яким:
- визнано дії позивача, які полягають у повідомленні невизначеному колу осіб в рекламі неповних відомостей, зокрема, внаслідок замовчування окремих фактів, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів (придбання (замовлення) послуг з надання позик), порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману;
- зобов'язано позивача у двомісячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.
Ухвалою від 06.10.2014 господарський суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду в засіданні суду; зобов"язав сторони надати необхідні документи.
Ухвалою від 22.10.2014 господарський суд розгляд справи відклав, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Бречка П. Г. (м. Нетішин Хмельницької області).
Рішенням господарського суду від 18.02.2015 у позові відмовлено.

При розгляді вказаного спору господарським судом виявлено порушення позивачем вимог Законів України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" при здійсненні господарської діяльності.

Так, вивчивши зміст Договорів №02512/14 (а. с. 54, 55), №02513/14 (а. с. 28, 29), №02514/14 (а. с. 41, 42) від 07.04.2014 та Умови програми «Економкомфорт» (додатки №2 до цих Договорів) (а. с. 33 - 37; 46 - 50; 59 - 63), суд приходить до висновку, що послуга, яку за умовами даних Договорів передбачено надати позивачем Бречку П.Г., за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (ст.4 ч.1 п.11-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), оскільки послуги, які є предметом Договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики за визначеною процедурою.

Така діяльність, підпадає під визначення п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676), згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Нормою ст.34 ч.1 п.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обов'язковість отримання ліцензії у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у разі здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

По вищевказаних Договорах №№ 02512/14, 02513/14, 02514/14 від 07.04.2014 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом Договорів необхідно мати ліцензію.

Суд визнає неспроможними заперечення позивача про те, що пропонована ним у зазначених Договорах послуга не має ознаки фінансової послуги.

Відповідно до ст.1 ч.1 п.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою послугою розуміються операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а «мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів» стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, не мають правового підґрунтя доводи відповідача про те, що на нього не поширюється дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки до визначених у ст.2 ч.3 Закону установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить.

Згідно з п.п. 3, 4 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 08.01.2013).

Статтею 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" визначено, зокрема, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягають види господарської діяльності, серед яких, діяльність із надання фінансових послуг.

Однак, судом встановлено, що така ліцензія у відповідача відсутня, що є порушенням вимог названих Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та "Про ліцензування певних видів господарської діяльності".

Відповідно до частини 1 ст. 90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Враховуючи викладене, слід винести окрему ухвалу на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (м. Житомир).

Згідно із п. 5.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування ГПК судами першої інстанції", суд, керуючись ч.2 ст.13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, встановлює у ній строк для надання відповіді в залежності від змісту вказівок та терміну, необхідного для виконання.

Керуючись ст. ст. 86, 90 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (м. Житомир) розглянути окрему ухвалу та не допускати порушень приписів законодавства в подальшому.

2. Окрему ухвалу надіслати на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" (10002, м. Житомир, м-н Путятинський, 2, оф. 618).

3. Про результати розгляду окремої ухвали повідомити господарський суд Житомирської області у місячний строк з дати винесення даної ухвали.

Окрему ухвалу може бути оскаржено в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя Лозинська І.В.

Друк:

1 - в справу

2 - ТОВ "ЕкономКомфорт" (10002, м. Житомир, м-н Путятинський, 2, оф. 618)

3 - в наряд