КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа№ 59/218

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шипка В.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

при секретарі Матвєєнко Т.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк"

на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2014р.

у справі № 59/218 (головуючий суддя Картавцева Ю.В.

судді Отрош І.М., Гумега О.В.)

за позовом Об'єднання підприємств "Український музичний альянс"

до Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна",

що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк".

про стягнення 715 766, 86 грн.

за участю представників:

від позивача: Неволіна А.Ю. - дов. № б/н від 03.08.2014р.

від відповідача: Гелетій М.В. - дов. № б/н від 24.10.2014р.

Постанова приймається 10.02.2015р. у зв»язку з оголошенням в судовому засіданні 20.01.2015р. перерви відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання підприємств "Український музичний альянс" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк." про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 381 270,75 грн. (381 226,76 грн. - сума відрахувань, 15,20 грн. - три відсотка річних, 28,79 грн. - інфляційні збитки).

18.11.2013 р. до відділу діловодства господарського суду м. Києва представником позивача подано заяву про часткову відмову від позовних вимог, а саме стосовно стягнення з відповідача:

- 739, 91 грн. відрахувань за ввезення відповідачем на митну територію України 04.10.2010 р. флешок USB, фірми " LG " модель: AN-WF100, загальної фактурної вартості 14 798, 24 грн., 3% у розмірі 26, 82 грн. та інфляційних збитків у розмірі 44, 61 грн.;

- 44, 51 грн. відрахувань за ввезення відповідачем на митну територію України 12.02.2008 р. пристрою зчитування та запису дисків до портативного комп'ютера LG: 2026B2A01TU, загальної фактурної вартості 1 483, 69 грн., 3% річних у розмірі 5, 14 грн. та інфляційних збитків у розмірі 13, 54 грн.

Також, 18.11.2013 р. до відділу діловодства господарського суду м. Києва представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній, у урахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 629 404, 99 грн. (544 668, 68 грн. - сума відрахувань, 50 113, 07 грн. - три відсотки річних, 34 623, 24 грн. - інфляційні збитки).

21.08.2014 р. до відділу діловодства господарського суду м. Києва представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача 715 766, 86 грн. (544 668, 68 грн. - основний борг, 62 334, 54 грн. - 3% річних, 108 763, 64 грн. - інфляційні збитки).

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. у справі № 59/218 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить корпорації "ЛГ Електронікс Інк." (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 6, ідентифікаційний код 25661530) на користь Об'єднання підприємств "Український музичний альянс" (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 1-5, офіс 614, ідентифікаційний код 31815383) 544 668 (п'ятсот сорок чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 68 коп. відрахувань, 62 334 (шістдесят дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 54 коп. 3% річних, 108 763 (сто вісім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 64 коп. інфляційних збитків та 6 689 (шість тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить корпорації "ЛГ Електронікс Інк." (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 6, ідентифікаційний код 25661530) в доход Державного бюджету України 3 812 грн. (три тисячі вісімсот дванадцять) грн. 71 коп. державного мита та 236 грн. (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Підприємство з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. у справі № 59/218 скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2014р. апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.01.2015р.

Через відділ документального забезпечення 19.01.2015р. представником позивача був поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі № 59/218 змінити, виклавши пункт 2 його резолютивної частини наступним чином: «Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією «ЛГ Електроніко Україна», що повністю належить корпорації «ГІГ Електроніко Інк.» (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 6, ідентифікаційний код 25661530) на користь Об'єднання підприємств «Український музичний альянс» (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 1-5, офіс 614, ідентифікаційний код 31815383) 544 668 (п'ятсот сорок чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 68 коп. відрахувань, 62 334 (шістдесят дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 54 коп. 3% річних, 108 763 (сто вісім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 64 коп. інфляційних збитків, 6 689 (шість тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору та 8 844 (вісім тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 00 коп. витрат за проведення судової експертизи.»

Через відділ документального забезпечення 20.01.2015р. представником відповідача були подані пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.01.2015р. було оголошено перерву до 10.02.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Об'єднання підприємств "Український музичний альянс" є єдиною організацією колективного управління, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 27.06.2003 р. "Про розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах", що підтверджується свідоцтвом № 2/У від 20.12.2007 р., виданим позивачеві Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, та додатково листом Державного департаменту інтелектуальної власності України № 16-7/2150 від 01.04.2011 р. та листом Державної служби інтелектуальної власності України № 1-12/8513 від 20.11.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у період з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р. імпортував на митну територію України обладнання за кодом згідно з УКТЗЕД 8527 31, 8527 13 та матеріальні носії за кодом згідно з УКТЗЕД 8523 загальною фактурною вартістю 18 139 469, 91 грн. (24 228, 95 грн. за кодом згідно з УКТЗЕД 8523; 18 115 240, 96 грн. за кодом згідно з УКТЗЕД 8527 31 та 8527 13), що підтверджується інформацією наданою Департаментом митних інформаційних технологій та статистики Державної митної служби України на виконання ухвали суду від 24.10.2011 р., якою суд витребував вказані відомості.

Частиною 2 ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції, чинній в період ввезення відповідачем на митну територію України спірного обладнання та матеріальних носіїв - з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р.) встановлено, що допускається відтворення в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах і їх примірниках, без згоди автора (авторів), виконавців і виробників фонограм (відеограм), але з виплатою їм винагороди способом, визначеним частиною четвертою цієї статті.

У статті 1 зазначеного Закону України надано визначення терміну "відтворення", яким є виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виплата винагороди виробникам фонограм і відеограм та іншим особам, які мають авторське право і (або) суміжні права, за передбачені частиною другою цієї статті відтворення, здійснюється у формі відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і (або) матеріальних носіїв виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, крім:

а) професійного обладнання та (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах;

б) обладнання і матеріальних носіїв, що експортуються за митну територію України;

в) обладнання і матеріальних носіїв, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети.

Частиною 5 ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що розміри відрахувань (відсотків), які мають сплачуватися виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, визначаються Кабінетом Міністрів України. Ці кошти виробниками та імпортерами обладнання і (або) матеріальних носіїв перераховуються визначеним Установою організаціям колективного управління (далі уповноваженим організаціям). Зібрані кошти розподіляються між організаціями колективного управління, які є на обліку в Установі, на основі договорів, які уповноважені організації укладають з усіма організаціями колективного управління. Імпортери перераховують ці кошти уповноваженій організації, під час ввезення товару на митну територію України, а виробники - у кінці кожного місяця після реалізації обладнання і матеріальних носіїв.

Порядок здійснення відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах (надалі - Порядок), затверджено наказом Міністерства освіти і науки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України № 780/123/561 від 24.11.2003 р.

Відповідно до п. 7 Порядку під час ввезення на митну територію України обладнання і (або) матеріальних носіїв імпортери відповідно до розміру відрахувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 27.06.2003 р. "Про розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" (надалі - Постанова № 992), перераховують суми відрахувань уповноваженим організаціям, про що надсилають цим організаціям підписану керівником імпортера довідку щодо сплати відрахувань імпортером обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, за формою, визначеною в додатку 1 цього Порядку.

Розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, затверджений Постановою № 992.

Згідно з додатком до зазначеної Постанови № 992 (в редакції від 13.07.2005 р., чинній на період ввезення спірного обладнання), розмір відрахувань для імпортерів обладнання (код товару згідно з УКТЗЕД (Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності) 8527 31, 8527 13 - Радіоприймальна апаратура, поєднана з пристроєм для запису звуку) визначається у розмірі 3% вартості обладнання, зазначеної у зовнішньоекономічних договорах (контрактах), а для імпортерів матеріальних носіїв (код товару згідно з УКТЗЕД 8523 - Носії для запису звуку або аналогічного запису інших явищ) - у розмірі 5% вартості матеріальних носіїв.

Судом було встановлено, що згідно з Постановою № 992 вищевказані відрахування в розмірі 3 % та 5% підлягають застосуванню до вартості лише певних видів товарів за кодами УКТЗЕД 8520, 8521, 8525 40, 8527 13, 8527 21, 8527 31, 8528, 8523, - загальною обов'язковою ознакою яких є можливість здійснення відтворення виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, за винятком професійного обладнання та (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах.

Відповідно до положень розділу XVI "Машини, обладнання та механізми; електротехнічне обладнання; їх частини; звукозаписувальна та звуковідтворювальна апаратура, апаратура для запису або відтворення телевізійного зображення і звуку, їх частини та приладдя" додатку "Митний тариф України" до Закону України "Про Митний тариф України" від 05.04.2001 р., чинного на період ввезення спірного товару відповідачем, під коди УКТЗЕД 8527 13, 8527 21 та 8523 підпадає більш широкий перелік товарів, ніж той, який зазначено у Постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 р. № 992 як підстава для сплати відповідних відрахувань. Крім того, правовий зміст поняття "відтворення" стосовно звуку чи зображення в контексті Закону України "Про Митний тариф України" не є тотожним з поняттям "відтворення" в розумінні Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Із змісту вищенаведених норм вбачається, що виплата винагороди особам, які мають авторське право і (або) суміжні права, здійснюється, виходячи з вартості лише того обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можливо здійснити відтворення, передбачені статтею 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в межах тих, що зазначені у додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 р. № 992.

З метою всебічного, повного та об'єктивного вирішення спору у справі № 59/218 ухвалою господарського суду м. Києва від 28.11.2012р. призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України

Згідно з висновку експертів за результатами проведення комплексної експертизи відеозвукозапису, комп'ютерної техніки та програмних продуктів № 11285/12-35/11286/12-36 від 30.08.2013 р. (надалі - Висновок судової експертизи № 1), призначеною судом, експертом надані наступні відповіді:

1. За допомогою обладнання №№ 1-17 можливо здійснити запис або виготовлення примірників (копій) фонограм на відповідному матеріальному носії (USB накопичувачі та касеті) в цифровій (№№ 1-4, 7-17) та аналоговій (№№ 5,6) формі для тимчасового або постійного зберігання.

За допомогою пристрою № 18 можливо здійснити запис або виготовлення примірників (копій) фонограм, відеофонограм та іншої інформації на відповідному матеріальному носії (CD або DVD диску) в цифровій формі для тимчасового або постійного зберігання.

Досліджувані пристрої №№ 19-30 являють собою носії інформації, що призначені для зберігання інформації, в т.ч. фонограм та відеофонограм в цифровому вигляді, здійснити запис або виготовлення примірників (копій) фонограм, відеофонограм та іншої інформації в цифровій формі для тимчасового або постійного зберігання за їх допомогою не можливо.

Досліджуваний пристрій № 31 являє собою WLAN USB- адаптер для телевізорів, його головне призначення бездротове з'єднання з Інтернетом, підключення до локальної мережі, здійснити запис або виготовлення примірників (копій) фонограм, відеофонограм та іншої інформації в цифровій формі для тимчасового або постійного зберігання за його допомогою не можливо.

2. Обладнання №№ 1,2,7-15, 17 призначене для особистого використання в домашніх умовах й іншого обмеженого перегляду та приватного некомерційного використання, тобто не є професійним.

Встановити чи відноситься обладнання №№ 3-6, 16, 18-31 до категорії професійних, не призначених для використання в домашніх умовах чи навпаки не можливо з причин наведених в дослідницькій частині цього висновку.

Оцінюючи експертний Висновок № 11285/12-35/11286/12-36 від 30.08.2013 р., суд вважає, що відповіді на порушені питання загалом є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи. У той же час, Висновок судової експертизи у справі № 59/218 складений кваліфікованими атестованими судовими експертами Д.М. Самаріним та Д.В. Подею, які попереджені про кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

В судове засідання, призначене на 10.11.2014 р., з'явились експерт Д.М. Самарін та Д.В. Подя, які надали усні та письмові роз'яснення до Висновку судової експертизи № 11285/12-35/11286/12-36 від 30.08.2013 р. з питань, запропонованих сторонами та зазначених в ухвалі суду від 27.10.2014 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р., частинами третьою і четвертою статті 42 ГПК передбачено право господарського суду призначити додаткову або повторну судову експертизу. У цих випадках господарський суд має виходити з такого.

Додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо. Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання. Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер.

З метою з'ясування питання, чи належить обладнання та матеріальні носії (що не віднесені Висновком №11285/12-35/11286/12-36 до жодної з категорій) до категорії професійних, не призначених для використання в домашніх умовах, чи навпаки, суд дійшов висновку про необхідність призначення додаткової судової експертизи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.12.2013 р. призначено у справі № 59/218 додаткову судову експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Згідно з висновку додаткової судової комп'ютерно-технічної експертизи та товарознавчої експертизи № 76/261 від 24.06.2014 р. (надалі - Висновок судової експертизи № 2), відповідно до якого експерти дійшли висновку, що перелічені пристрої призначені для використання в домашніх умовах, та виходячи з редакції поставленого питання і даних спеціальної довідкової літератури встановлено, що до категорії професійних дані товари не належать.

Вказаний Висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, а отже приймається судом в якості належного та допустимого доказу.

Щодо заперечень відповідача в частині відсутності у спірного товару обов'язкових ознак, передбачених ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права", то суд звертає увагу, що Висновками судової експертизи № 1 та № 2 відповідно до поставлених експертам питань визначено відповідність заявленого позивачем обладнання критеріям, зазначеним в ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та Постанови № 992.

Разом з тим, як зазначено у додатку до Постанови № 992, яким визначено розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах (в редакції від 13.07.2005 р., чинній на період ввезення спірного обладнання), розмір таких відрахувань для імпортерів матеріальних носіїв (код товару згідно з УКТЗЕД 8523 - Носії для запису звуку або аналогічного запису інших явищ (зокрема аудіокасети, відеокасети, диски для лазерних систем зчитування), але незаписані) становить 5% вартості імпортованих матеріальних носіїв, а отже закон встановлює обов'язок зі сплати відрахувань в тому числі за ввезені матеріальні носії (аудіокасети, відеокасети, диски для лазерних систем зчитування) імпортером.

Щодо висновків експертів КНДІСЕ за результатами проведення судової експертизи стосовно неможливості за допомогою пристроїв №№ 19-30 здійснити запис або виготовлення примірників (копій) фонограм, відеофонограм та іншої інформації в цифровій формі для тимчасового або постійного зберігання, то суд звертає увагу, що експертами вказано на неможливість носіям інформації здійснювати відтворення та запис самостійно (арк. 8 Висновку судової експертизи № 1), однак суд зазначає, як слідує з положень Закону України "Про авторське право і суміжні права", що примірником фонограми є копія фонограми на відповідному матеріальному носії, яка виконана безпосередньо чи опосередковано із цієї фонограми і містить усі зафіксовані на ній звуки чи їх частину; примірником відеограми - копія відеограми на відповідному матеріальному носії, яка виконана безпосередньо чи опосередковано із цієї відеограми і містить усі зафіксовані на ній рухомі зображення чи їх частину (як із звуковим супроводом, так і без нього).

Отже, виготовлення примірника (копії фонограми/відеограми) можливе виключно із застосуванням носія, на який така фонограма/відеограма (твір) буде збережена, а отже примірник фонограми/відеограми без відповідного носія об'єктивно існувати не може. Таким чином, процес відтворення фонограми/відеограми завжди здійснюється із застосуванням матеріальних носіїв.

Зважаючи на те, що імпортери обладнання та матеріальних носіїв сплачують відповідні відрахування за ті об'єкти, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, враховуючи, що процес відтворення фонограми/відеограми завжди здійснюється із застосуванням матеріальних носіїв, суд приходить до висновку, що стягненню підлягають відрахування за ввезення на територію України в тому числі матеріальних носіїв.

Враховуючи висновки судових експертів, місцевий суд дійшов висновку, що заявлені позивачем об'єкти відповідають критеріям, зазначеним в ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та Постанові № 992, тобто є такими, із застосуванням яких можна здійснити відтворення (виготовлення примірника фонограми чи відеограми та їх запис) виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, не є професійними, а призначеними для використання в домашніх умовах, не є обладнанням/матеріальними носіями, що експортуються за митну територію України, не є обладнанням/матеріальними носіями, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети, а також є обладнанням/матеріальними носіями за кодами УКТЗЕД, передбаченими Постановою № 992.

До обладнання, імпортованого на територію України відповідачем, що відповідає критеріям норм вищезазначеного законодавства, належить таке: мережева система Blu-ray Disc™/DVD система домашнього кінотеатру торговельної марки LG моделі НВ965ТХ; мережева система Blu-ray Disc™/DVD система домашнього кінотеатру торговельної марки TG моделі НВ905ТА; обладнання торговельної марки LG моделі SB74; Hi-Fi мінісистема торговельної марки LG моделі RAD125; CD-магнітола торговельної марки LG моделі LPC14; CD-магнітола торговельної марки LG моделі LPC54; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі HTK965TZ; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі HT805TQ; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі НТ905ТА; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі НТ805РН; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі HT355SD; DVD- ресивер торговельної марки LG моделі HT305SU; звукова панель DVD торговельної марки LG моделі HLT55W; музичний центр торговельної марки LG моделі ХВ14; DVD мікро Hi-Fi система торговельної марки LG моделі ХВ64; портативний бум-бокс торговельної марки LG моделі SB 16; обладнання торговельної марки LG моделі НТ304РТ, загальною фактурною вартістю 18 115 240, 96 грн., що належить до кодів УКТЗЕД 8527 13 та 8527 31, а отже в порядку Постанови № 992 розмір відрахувань стосовно цього товару складає 3% від їх вартості.

При цьому, до матеріальних носіїв, імпортованих на територію України відповідачем, що відповідають критеріям норм вищезазначеного законодавства, належать такі: DVD-диск (DVD-R) до систем лазерного зчитуваня ємністю 4,7 Гб - 1 шт. Без запису. Фірма-виробник:" LG ELECTRONICS"; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 2 Гб мобільного телефона моделі GW620 apт.SMZY0027202, Виробник LG Electronics Inc Торгівельна марка LG; Карта пам'яті не записана для мобільного телефона LG: карта пам'яті ENSY0014101 Торгова марка "LG"; Карта пам'яті не записана для мобільного телефона LG: карта пам'яті 2GB SAB32959707 Торгова марка "LG"; Карта пам'яті не записана для мобільного телефона LG: карта пам'яті 2GB SAB32959707 Торговельна марка "LG"; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 1 Гб мобільного телефона арт.SMZY0017801-Торговельна марка "LG"; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 2 Гб моделі G74PES4555: apт.SAB32959707; apт.SAB32959707; apт.SAB32959707 Торговельна марка LG; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті для навігатора 2 Гб моделі G74PES4555 apт.SAB32959707 Торговельна марка LG; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 2 Гб карта пам'яті для навігатора 2 Гб моделі G74PES4555 apт.SAB32959707 Торговельна марка "LG"; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті для навігатора 2 Гб моделі G74PES4555 apт.SAB32959707 Торгівельна марка LG; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 2 Гб мобільного телефона моделі GW620 apт.SMZY0027202; apт.SMZY0027202; Твердотільні енергонезалежні пристрої зберігання даних для запису даних з зовнішнього джерела: карта пам'яті 2Гб мобільного телефона моделі КР500 арт. SMZY0017802 Торгівельна марка LG загальною фактурною вартістю 24 228, 95 грн., що належать до коду УКТЗЕД 8523, а отже в порядку Постанови № 992 розмір відрахувань стосовно цього товару складає 5% від їх вартості.

Матеріали справи не місять відомостей, що відповідач під час ввезення на митну територію України вказаного обладнання та матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, сплатив необхідні відрахування у передбачених законодавством розмірах.

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок заповнення вантажно-митної декларації, затвердженої Наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997 року (чинна станом на час здійснення відповідачем зовнішньоекономічної діяльності у період з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р.), фактурною вартістю товарів є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку-фактурі (рахунку-проформі).

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 651, фактурна вартість - ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Отже, фактурною вартістю є митна вартість товарів, що заявляється декларантом на підставі зовнішньоекономічних договорів (контрактів) та відображається у рахунку-фактурі (рахунку-проформі). Відповідно до п. 5 Порядку здійснення відрахувань виробниками та імпортерам обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Держаної податкової адміністрації України № 780/123/561 від 24.11.2003 року, розмір відрахувань застосовується до обладнання та матеріальних носіїв (без податку на додану вартість), зазначених у додатку до Постанови № 992, зокрема, для імпортерів - у відсотках їх вартості, зазначеної у зовнішньоекономічному договорі (контракті).

Позивачем обґрунтовано визначена фактурна вартість обладнання, що імпортувалась відповідачем на митну територію України.

Перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням фактурної вартості обладнання та матеріальних носіїв, імпортованих на територію України відповідачем, що відповідають критеріям, зазначеним в ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та Постанові № 992, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що заборгованість відповідача по сплаті відрахувань (відсотків) за ввезення на митну територію України у період з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р. становить 544 668, 68 грн. а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Доводи відповідача про те, що спірне обладнання та матеріальні носії насправді були предметом подальшого експорту, не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідачем надано суду митні декларації із зазначенням деякого обладнання, у яких відповідача вказано як відправника/імпортера. Разом з тим, із вказаних декларацій жодним чином не вбачається, що саме спірний товар, імпортований на територію України у заявленому позивачем обсязі протягом періоду з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р. та встановленої судом фактурної вартості, було експортовано з митної території України відпоідачем. Жодних інших доказів відсутності підстав для стягнення відрахувань суду не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 та ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" імпортери перераховують відрахування (відсотки) під час ввезення товару на митну територію України.

Наявні в матеріалах справи відомості про здійснення зовнішньоекономічної діяльності відповідачем у період з 20.10.2008 р. по 31.08.2011 р., надані Департаментом митних інформаційних технологій та статистики Державної митної служби України на виконання вимог ухвали суду, свідчать про прострочення відповідачем виконання зобов'язання по сплаті відрахувань (відсотків).

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання по оплаті відрахувань (відсотків), позивач просить стягнути з відповідача 62 334, 54 грн. - 3% річних та 108 763, 64 грн. - інфляційних збитків (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, отриманої судом 21.08.2014 р.).

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку , що вимога позивача про стягнення з відповідача - 3% річних у розмірі 62 334, 54 грн. та 108 763, 64 грн. - інфляційних збитків підлягає задоволенню.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути із відповідача 8 844 грн. витрат за проведення судової експертизи. Однак, доказів про сплату вказаної суми не надав ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції. Крім того, зазначена вимога не була предметом розгляду у господарському суді м. Києва. За таких обставин у клопотанні позивача про стягнення вартості експертизи необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. у справі № 59/218.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна", що повністю належить Корпорації "ЛГ Електронікс Інк" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. у справі № 59/218- без змін.

2. Матеріали справи № 59/218 повернути до господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Шипко

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко