ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.02.15р. Справа № 38/5005/13817/2011

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Єременко А.В.

без участі представників сторін

розглянувши справу

за заявою Приватного науково-виробничого підприємства "Полімер-Акація", м. Новомосковськ

до боржника Приватного науково-виробничого підприємства "Полімер-Акація", м. Новомосковськ, вул. Дзержинського, 59 ()

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Приватного науково-виробничого підприємства "Полімер-Акація", м. Новомосковськ, вул. Дзержинського, 59 () перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Войтанович Олександр Йосипович.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.14р. строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора продовжено до 15.01.15р.; зобов'язано ліквідатора подати в строк до 15.01.15р. на затвердження до господарського суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

25.12.14р. від ліквідатора Войтановича О.Й. надійшла заява про продовження строку ліквідаційної процедури, обґрунтована тим, що за даними обліку Приватного науково-виробничого підприємства "Полімер-Акація" до складу ліквідаційної маси банкрута включено рухоме та нерухоме майно, у зв'язку з чим, виникає необхідність продовження строку ліквідаційної процедури з метою завершення процесу реалізації майна банкрута.

Ухвалою господарського суду від 26.12.14р. строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора продовжено до 22.01.15р. та призначено розгляд заяви у судове засідання на 22.01.15р. о 10:00 год.

22.01.15р. до господарського суду Дніпропетровської області від ПАТ "Фідобанк" подано клопотання, у якому останній зазначає, що не заперечує проти продовження строку ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора.

Ухвалою суду від 22.01.15р. строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора Войтановича Олександра Йосиповича (свідоцтво НОМЕР_1 від 18.03.13р.) продовжено до 15.04.15р. Зобов'язано ліквідатора подати в строк до 15.04.15р. на затвердження до господарського суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

14.02.15р. до господарського суду Дніпропетровської області від представника Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кривому Розі надійшла заява (вх.9133/15) про вжиття запобіжних заходів, в якій останній просить суд витребувати матеріали щодо реалізації торгівельного центру за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 47 а, що належить Приватному науково-виробничому підприємству "ПОЛІМЕР-АКАЦІЯ" та накласти арешт на майно, а саме торгівельний центр за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 47 а.

Заяву вмотивовано тим, що організатором аукціону ТБ "Електронні торги України" було реалізовано лот за № 119634, а саме торгівельний центр за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 47 а, що належить Боржнику за ціною 293 145, 08 грн., що є значно нижчою, ніж встановлена звітом про незалежну оцінку ПП "Консалтингова фірма "Експоком" від 10.01.14р. та узгоджена з Банком, а саме 2 544 665, 00 грн. Крім того заяву мотивовано необхідністю отримання документів, що пов'язані з реалізацією майна у ліквідатора та підготовки позовної заяви для оскарження торгів, що проведені з порушення процедури Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Розглянувши заяву представника Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кривому Розі про вжиття запобіжних заходів, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно ст. 43-2 ГПК України, запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб. При цьому, перелік запобіжних заходів, які може бути застосовано судом, є вичерпним і розширенню не підлягає. Отже, за змістом статті 43-1 вказаного Кодексу, підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Статтею 43-3 ГПК України передбачено, що запобіжні заходи вживаються до моменту звернення до суду з позовною заявою з метою попередження та збереження доказів правопорушення, а після подання відповідної заяви вжиті запобіжні заходи не припиняються, а діють вже як заходи забезпечення позову.

Отже, за своєю правовою природою, запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії, а заходи до забезпечення позову за своїм змістом застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто, заходи, що вживаються судом як запобіжні мають бути спрямованими також на забезпечення позову, який буде поданий до суду з метою захисту порушених прав та інтересів заявника.

Пунктом 4 ч. 1 статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази.

Заява про витребування доказів має містити відомості про те, який доказ вимагається, підстави, з яких заявник вважає, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть бути підтверджені цими доказами (Постанова пленуму Вищого господарського суду № 12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Як зазначено у п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 року № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Між тим заявником не надано господарському суду жодного доказу обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності застосування запобіжних заходів. Більше того, господарським судом Дніпропетровської області 03.10.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідно до норм діючого законодавства не передбачена можливість звернення з заявою про вжиття запобіжних заходів після порушення провадження у справі. Інститут витребування доказів після порушення провадження у справі закріплений у ст. 38 ГПК України.

Крім того приписами абз. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів суд вважає, що заявником необґрунтовано заявлені вимоги та доводи щодо імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами частини першої статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини 6 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Згідно п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у разі винесення ухвали про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів (частина 6 статті 43-4 ГПК) зазначена заява не повертається судом заявникові, оскільки законом таке повернення не передбачене.

Керуючись ст. 5, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI), ст. ст. 4-1, 43-1, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви представника Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кривому Розі про вжиття запобіжних заходів - відмовити.

Суддя А.В. Єременко