РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015Справа №910/28522/14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про відшкодування шкоди в порядку регресу 2 966,41 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники : не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення в порядку регресу суми 2966,41 грн. відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з ДТП, яка сталась 17.12.2011р. у м.Києві.

02.02.2015р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі та прохання проводити справу без участі представника.

Відповідач своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, не скористався, свого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Ухвала суду про порушення провадження у справі від 22.12.2014р. була надіслана відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та повернена до суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2011р. між позивачем (страховик за договором) та Денисовою А.В. (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-200270015, за умовами якого застраховано транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номер АА 9398 ІМ.

17.12.2011р. у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер АА 9398 ІМ, яким керувала Денисова А.В. та автомобіля «Сітроен Берлінко», державний номер 00817 ХА, яким керував Моісенко В.М

Згідно довідки ВДАІ Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві, в результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Passat», державний номер АА 9398 ІМ отримав механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 31.01.2012 року у справі № 2607/183/2012 Моісенка В.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Актом огляду технічного стану транспортного засобу від 28.12.2011р. визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер АА 9398 ІМ в ДТП.

Відповідно до Звіту СПД ФОП Кацара Ю.В. № 948 з оцінки транспортного засобу, складеного 28.12.2011р., вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номер АА 9398 ІМ, склала 2966,41 грн.

Позивач на підставі страхового акту № 132742939-1 від 26.01.2012р., відповідно до Звіту СПД ФОП Кацара Ю.В. № 948 з оцінки транспортного засобу, складеного 28.12.2011р., розпорядженням № 1-291 від 27.01.2012р. визначив суму відшкодування 2966,41 грн. та вирішив здійснити її зарахування до третього та частину четвертого страхового платежу за договором № 06/02-200270015 від 29.07.2011р. (п.23.17).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи - Моісенка В.М. станом на 17.12.2011р. була застрахована за полісом № АА/7974228, укладеним із ПрАТ «СК «Гарант-Авто» на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів".

25.06.2013р. позивач звертася до відповідача із заявою за вих. № 12-0265 про відшкодування шкоди в порядку регресу суми 2966,41 грн., яка залишена останнім без реагування.

Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму 2966,41 грн. відшкодування.

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, то до нього у відповідності до приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Моісеєнком В.М. автомобіля «Сітроен Берлінко», державний номер 00817 ХА.

Доказів оплати відповідачем в порядку регресу суми 2966,41 грн. відшкодування, суду не надано.

Відповідач письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м.Київ, провулок Новопечерський, 19/3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, 44, ) 2966 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість) грн. 41 коп. відшкодування, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М. Ярмак