РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа №911/5388/14

За позовомКомунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації"
До Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"
Простягнення 60 155,15 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Юхимович М.О., представник, довіреність № б/н від 27.01.2015 р.;
Від відповідач: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" звернулося до суду з позовом від 10.12.2014, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" 57 084,03 грн. грошових коштів, 159,52 грн. 3 % річних та 1 084,60 грн. інфляційних нарахувань. Також до суми позовних вимог позивачем віднесено 1 827,00 грн. судового збору за подання позову до суду.

У судове засідання, призначене на 27.01.2015 р. для розгляду заявленого спору по суті, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча своєчасно і належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення ухвали від 25.12.2014 в матеріалах справи). Крім того, відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, заявлені вимоги не оспорив, документів і доказів на їх спростування не пред'явив. Зважаючи на обізнаність відповідача з датою, часом і місцем розгляду справи та враховуючи обмеженість процесуальних строків вирішення спору, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності його представника з вирішенням спору по суті на підставі наявних у справі документів, які містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив позов задовольнити, вказуючи на те, що відповідачем було порушено умови договору банківського рахунку та норми чинного законодавства, що регулюють відповідні правовідносини у даній сфері, що виявилося у невиконанні платіжних доручень на перерахування коштів з рахунку та їх утримання без достатній правових підстав. За твердженнями позивача, на його рахунку містилося 57 084,03 грн., а тому саме цю суму коштів, що не була перерахована згідно з наданими платіжними дорученнями позивач просить стягнути з відповідача, який добровільно виконати доручення клієнта відмовляється, що прямо суперечить його договірним зобов'язанням. На зазначену суму позивачем було нараховано 3 % річних та інфляційні втрати за період з 07.11.2014 по 10.12.2014, у який банк фактично користувався такими грошовими коштами.

На підтвердження заявлених вимог суду було подано договір від 23.12.2010 № 0042, листування сторін.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 23.12.2010 укладено договір № 0042 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування, предметом якого є зобов'язання банку з відкриття позивачу поточного рахунку у національній та/або іноземній валюті та здійснення його розрахунково-касового обслуговування відповідно до чинних законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до зазначеного правочину банк прийняв на себе обов'язки зі своєчасного здійснення розрахункових операцій, приймання і видачі готівки.

Згідно з п. 2.1.3 договору банк зобов'язаний виконувати доручення клієнта (позивача), що містяться в розрахунковому документі у строки: в день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу банку та не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов після закінчення операційного часу.

Як встановлено судом, відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання, оскільки не своєчасно і не в повному обсязі здійснював розрахункові операції у період з 30.10.2014 р. по 06.11.2014 р. за платіжними дорученнями № 296 від 13.10.2014 на суму 2 400,00 грн., № 311 від 05.11.2014 на суму 93,25 грн., № 312 від 05.11.2014 на суму 36,53 грн., № 313 від 05.11.2014 на суму 3,75 грн., № 316 від 05.11.2014 на суму 16 737,78 грн., № 317 від 05.11.2014 на суму 5 000,00 грн., № 318 від 05.11.2014 на суму 688,55 грн., № 322 від 05.11.2014 на суму 1 258,40 грн., № 323 від 05.11.2014 на суму 59,55 грн., № 324 від 05.11.2014 на суму 6,11 грн. та № 328 від 06.11.2014 на суму 31 500,00 грн.

Так, листом відповідача № 110-96 від 11.11.2014, направленим позивачу, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" вказує, що виконав зобов'язання щодо переказу коштів за платіжними дорученнями № 312, № 312, № 313, № 323, № 324, тобто на суму 199,19 грн. та повідомив, що переказ коштів за платіжними дорученнями № 295 (даний номер судом приймається як № 296 через допущення помилки), № 316. № 317, № 318, № 322, № 328, тобто на суму 57 584,73 грн., а також можливість видачі готівкових коштів з поточного рахунку не погоджено куратором Національного банку України, який контролює використання коштів банку і здійснює заходи, спрямовані на кризове управління ліквідністю банку, зниження впливу макроекономічних факторів та повернення коштів приватним і корпоративним клієнтам.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 12.11.2014 по 12.12.2014, складеної 20.11.2014, залишок на рахунку, відкритому в рамках договору сторін становив 57 084,03 грн.

26.11.2014 позивач направив відповідачу лист № 380, яким просив анулювати платіжні доручення від 05.11.2014 № 316, № 317, № 322 та від 06.11.2014 № 328 на загальну суму 54 496,18 грн. у зв'язку з тим, що станом на 25.11.2014 р. такі кошти не перераховані.

Також, 26.11.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 381 про закриття рахунку та просив перерахувати на його поточний рахунок в іншій банківській установі залишок коштів (докази направлення листів № 380 та № 381 в матеріалах справи).

У п. 8.2 договору сторони погодили, що клієнт (позивач) має право порушити питання про закриття рахунку та розірвання договору з обов'язковим попереднім письмовим повідомленням про це банку.

Відповідно до п. 8.3 договору при розірванні договору та закритті рахунку за бажанням клієнта, банк здійснює заключні операції за рахунком, в тому числі, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення клієнта на рахунок клієнта в іншому банку, зазначений в заяві про закриття рахунку. Датою закриття рахунку є день, наступний за днем останньої операції за рахунком.

З правового аналізу договору сторін та його змісту слідує, що закриття рахунку тягне за собою припинення самого договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Станом на час розгляду справи відповідач не подав доказів направлення позивачу відповіді на вимогу про закриття рахунку, так само як і фактичних даних на підтвердження виконання невиконаних платіжних доручень, так само як і перерахування залишку коштів на вказаний позивачем рахунок, у зв'язку з чим, такі кошти слід вважати такими, що збережені банком без достатніх правових підстав, оскільки законних підстав для невиконання платіжних доручень позивача і невиконання його вимог з перерахування залишку на рахунку при його закритті суду подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та зважаючи на наведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що грошові кошти в сумі 57 084,03 грн., щодо яких відповідачем не виконано платіжні доручення та які залишилися на рахунку позивача й не були перераховані після його вимоги про закриття рахунку слід вважати безпідставно збереженим майном, яке має бути повернуто позивачеві. З огляду на те, що таке майно є грошовими коштами, позовні вимоги, заявлені як стягнення, є правомірними і такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційні нарахування судом відхиляються як безпідставні, оскільки приписи ст. 625 Цивільного кодексу України передбачають підстави для заявлення таких нарахувань у разі невиконання грошового зобов'язання, проте відповідач не є таким, що допустив порушення грошового зобов'язання перед позивачем.

Норми ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлюються обов'язок для кожної сторони судового процесу з доведення тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вказувалося вище, відповідач заявлені вимоги не спростував, не оспорив.

Відповідно до чинного законодавства судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 38, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, ідентифікаційний код 19017842) на користь Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (37500, Полтавська обл., м. Лубни, Володимирський майдан, 4/1, ідентифікаційний код 03351941) 57 084 (п'ятдесят сім тисяч вісімдесят чотири) грн. 03 коп. безпідставно збережених коштів та1 788 (одну тисячу сімсот вісімдесят вісім) грн. судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 05.02.2015 р.