РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015Справа №910/690/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

До Приватного акціонерного товариства " Страхова компанія "Провідна"

Про стягнення 5 564,01 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Гоголь О.Я. - представник (дов. № 3864/18 від 02.12.2014 р.)

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення страхового відшкодування, яке було сплачено страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № ТП53850Га/11п від 08.11.2011 р. в розмірі 5 564,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № ТП53850Га/11п від 08.11.2011 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, було здійснено виплату страхового відшкодування за письмовою заявою страхувальника автомобіля «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ - Солоп К.Г., а тому позивач відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1187, 1188 ЦК України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС, за участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода, водій якого Сморжов О.М. разом із водієм застрахованого у позивача автомобіля склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в порядку ст. 33.2. Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2621141, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 5 564,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. порушено провадження у справі №910/690/15-г та призначено справу до розгляду на 02.02.2015 р.

02.02.2015 р. відділом діловодства суду отримано від відповідача відзив на позов, відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що позивачем не надано суду належного доказу розміру вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП - висновку суб'єкта оціночної діяльності, а також з тих підстав, що позивач не звернувся до органів ДАІ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

У судове засідання 02.02.2015 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання 02.02.2015 р. представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 13.02.2015р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судове засідання 13.02.2015 р. представник відповідача повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/690/15-г від 19.01.2015 р. про порушення провадження у справі та від 02.02.2015 р. були направлені відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві (03049, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 25), яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням приписів ст. 64 ГПК України, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі, так само, як і ухвала від 02.02.2015 р., вручені відповідачу належним чином.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судових засіданнях 02.02.2015 р. та 13.02.2015 р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.02.2015 р. та за відсутності представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору, та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 13.02.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2011 р. між АТ «СК «АХА Страхування» та Солоп Катериною Гаврилівною укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ТП53850Га/11п, згідно з яким на страхування був прийнятий автомобіль «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ.

06.03.2012 р. о 16 год. 45 хв. у м. Полтава трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ, власником якого є Солоп К.Г., та транспортного засобу «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС, під керуванням Сморжова О.М.

Внаслідок ДТП учасники склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, із якого вбачається, що водій транспортного засобу «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС, зіткнувся з автомобілем «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ під час стоянки останнього.

До ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, що відповідно до умов Договору є страховим випадком.

Відповідно до Розрахунку суми страхового відшкодування від 19.03.2012 р. № 2012/V/MOD01781, сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ внаслідок ДТП становить 6064,01 грн.

23.03.2012 р. ПрАТ «СК «АХА Страхування» на підставі Страхового акту № 2012/V/MOD01781/VESKO6164 від 21.03.2012р. здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 6064,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11786 від 23.03.2012 р. на суму 6064,01 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між особою, відповідальною за завдання шкоди, та потерпілою особою виникло зобов'язання з відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача як особи, що виплатила страхувальнику розмір страхового відшкодування за Договором, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ» державний номер ВI 4120 АС, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ, знаходився під керуванням Сморжова О.М.

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну будь-якою особою внаслідок експлуатації автомобіля «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС, була застрахована у на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/2621141).

Зі складеного учасниками ДТП Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що водій транспортного засобу «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС, рухаючись назад, зіткнувся з автомобілем «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ під час стоянки останнього.

За змістом п. 33.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Як вбачається із Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, останнє підписане обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди та заповнено у відповідності з Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка затверджена Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. №274/2011 та погоджена Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України.

Отже, суд приходить до висновку, що учасники ДТП скористались своїм правом не звертатись до відповідного підрозділу МВС України та самостійно погодили складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якому фактично визначили, що Сморжов О.М. як водій застрахованого у відповідача транспортного засобу «ВАЗ» державний номер ВІ 4120 АС є особою, внаслідок дій якого трапилось зіткнення автомобілів, а отже суд приходить до висновку, що останній є особою, відповідальною за завдану шкоду.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АВ/2621141), а до ПрАТ «СК «АХА Страхування» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Сморжова О.М. як особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Компанія «Стар Лайн», одержувачем якої є Солоп К.Г., № 1-00000293 від 15.03.2012 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ складає 6 064, 01 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/2621141) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом АВ/2621141 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 50 000, 00 грн., франшизу у розмірі 500, 00 грн., вартість ремонту автомобіля «Toyota», державний номер ВІ 3000 АВ, а також аналогічний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 6064, 01 грн., то вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 5 564, 01 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню (6064, 01 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 500,00 грн. (сума франшизи) = 5 564, 01 грн.).

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

З приводу заперечень відповідача, то суд звертає увагу, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011р. № 3045-VI яким було внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

На виконання Закону України від 17.02.2011 р. № 3045-VI Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Оформлене у відповідності до такої інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

За таких обставин, з огляду на вищенаведені норми законодавства, враховуючи обставини спірного страхового випадку, суд не вбачає підстав обов'язкового звернення із відповідним повідомленням до органів ДАІ.

Інші доводи відповідача також спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим не приймаються судом.

Таким чином, станом на день вирішення спору, враховуючи п.12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 5564,01 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) шкоду в розмірі 5564 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят чотири) грн. 01 коп. та судовий збір в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 14.02.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева