РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа № 910/25129/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі

судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект"

про стягнення 1 320 256,19 грн.

за участю представників:

прокурор: не з'явився

від позивача:Коваленко Ю.І.- представник за довіреністю № 36 від 22.09.2014 р.
від відповідача:Кращенко І.В.- представник за довіреністю № 4 від 09.02.2015 р. Болдирев Р.В.- представник за довіреністю № 3 від 03.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернувся заступник прокурора Шевченківського району в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - РВ ФДМУ по м. Києву) до Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" (далі - ПрАТ "Укрпромпроект") про стягнення 1 320 256,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди цілісного майнового комплексу № 228 від 03.07.1998 р. в частині своєчасної сплати орендних платежів.

У позові прокурор просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" заборгованість по орендній платі у сумі 1 320 256,19 грн., яка складається з: 1 235 990,96 грн. - основної заборгованості, 193,53 грн. - пені та 84 067,70 грн. - інфляційних втрат.

Прокурор в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У минулому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги не підтримав, зазначив, що 31.10.2014 р. сторонами договору був підписаний акт приймання-передачі частки майна цілісного майнового комплексу відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором оренди. Просив припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, зазначених позивачем. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Отже, підставою представництва в даній справі прокурором інтересів позивача є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, у зв'язку чим прокурор звернувся до господарського суду.

Розглядаючи справу по суті, суд встановив, що 03.07.1998 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та ЗАТ "Укрпромпроект", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Український інститут по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" (орендар) був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу № 228.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування, що знаходиться за адресою: м. Київ, провул. Тбіліський, 4/10, склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки та передаточного балансу, складеного станом на 01.04.1998 р. Вартість становить 3 340 900,00 грн.

Орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати. Розмір орендної плати складає 9 731,64 грн. за квітень місяць. Орендар зобов'язується своєчасно проводити оплату орендних платежів до відповідного державного бюджету, шляхом перерахувань до 25 числа поточного місяця. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.п. 3.1 - 3.3 договору).

У подальшому до договору оренди були внесені зміни шляхом укладення додаткових угод до договору оренди щодо проведення оплати орендних платежів до 10 числа місяця наступного за звітнім, розмірів орендної плати, строку дії договору оренди до 17.02.2016 р.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов договору оренди надав відповідачу в оренду цілісний майновий комплекс Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування, за адресою: м. Київ, провул. Тбіліський, 4/10, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі.

Однак, відповідач свої зобов'язання по оплаті орендних платежів виконав неналежним чином, не сплатив за період грудень 2013 р. - вересень 2014 р. плату за оренду майна.

Прокурор просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди за вказаний період у сумі 1 235 990,96 грн., а також штрафні санкції за невиконання договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2014 р. між РВ ФДМУ по м. Києву (орендодавець) та ПАТ "Укрпромпроект" (орендар) був укладений договір № 228/05 про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 03.07.1998 р. № 228 (далі - договір про розірвання), відповідно до якого чинність вказаного договору оренди припиняється за взаємною згодою сторін та вважається розірваним з 31.10.2014 р.

Як вбачається з п. 2 договору про розірвання, фактичною датою припинення користування орендарем об'єктом оренди є дата підписання акта приймання-передачі (повернення) цілісного майнового комплексу від орендаря до іншого підприємства.

30.10.2014 р. листом № 81/1 відповідач звернувся до РВ ФДМУ по м. Києву з пропозицією здійснити зарахування компенсації витрат, понесених орендарем на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна в сумі 2 861 913, 14 грн. в рахунок заборгованості по орендній платі, суборендних платежів та залишку амортизаційних відрахувань.

31.10.2014 р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі державної частини цілісного майнового комплексу Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект".

З указаного акту вбачається, що вартість витрат, понесених ПрАТ "Укрпромпроект" на здійснення невідокремлюваних поліпшень цілісного майнового комплексу у сумі 2 861 913,14, що передаються, зараховується в рахунок заборгованості перед бюджетом, у тому числі у вигляді: - орендної плати у сумі 1 401 022,75 грн.; - суборендної плати - 669 778,88 грн.; - штрафних санкцій та пені у сумі 84 696,36 грн.; - залишку невикористаних амортизаційних відрахувань у сумі 706 415,12 грн.

Таким чином, судом встановлено, що актом від 31.10.2014 р. суму понесених витрат на здійснення невідокремлених поліпшень орендованого майна, здійснення яких було проведено з дозволу останнього, зараховано на погашення заборгованості перед бюджетом за договором оренди № 228 від 03.07.1998 р., яка включає в себе основну заборгованість з орендної плати у сумі 1 401 022,75 грн., а також пеню у сумі 193,53 грн. та 84 067,70 грн. - інфляційних втрат, яку прокурор просить стягнути у позові, а, отже, заборгованість у ПрАТ "Укрпромпроект" за договором оренди відсутня.

Прокурор у судовому засіданні вказував, що зарахування вартості поліпшень цілісного майнового комплексу Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування в рахунок заборгованості по орендній платі за договором № 228 від 03.07.1998 р. суперечить діючому законодавству, з огляду на що суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються спеціальним законом - Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

За умовами ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Відповідно до п. 19 Порядку повернення орендованих цілісних комплексів державних підприємств після повернення або розірвання договору оренди, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847, заборгованість орендаря по орендній платі має бути погашеною до закінчення дії договору оренди. У разі відсутності у орендованого підприємства коштів допускається погашення боргу за рахунок іншого належного орендареві майна орендованого підприємства. При цьому відповідно збільшується частка держави і зменшується частка орендаря у цілісному майновому комплексі, що відображається у акті оцінки і акті приймання-передавання державної частки майна.

Відповідно до п. 9.5 договору оренди в разі розірвання договору відокремлені поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів з дозволу орендодавця, визнаються власністю орендаря. Невідокремлені поліпшення здійснені орендарем за рахунок власних коштів з дозволу орендодавця компенсуються згідно законодавства.

Таким чином, актом від 31.10.2014 р. ПрАТ "Укрпромпроект" передало державну частку цілісного майнового комплексу Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" у вигляді понесених витрат на здійснення невідокремлених поліпшень орендованого майна, здійснення яких було проведено з дозволу позивача,

Вартість державного майна, що передається згідно із зведеним актом-інвентаризації майна, відомістю нарахування і використання амортизаційних відрахувань на передане в оренду майно та актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" станом на 30.09.2014 р. становить: первісна вартість - б 254 851,21 грн.; залишкова вартість - 2 542 228,09 грн.; вартість цілісного майнового комплексу Українського інституту по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" - 5 151 502,17 грн. (у тому числі вартість невідокремлюваних поліпшень, що передаються - 2 609 274,08 грн.) та залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів - 706 415,12 грн.

З огляду на викладене доводи прокурора про відсутність законодавчо установленого порядку погашення заборгованості орендаря по орендній платі за рахунок належного орендареві майна орендованого підприємства є необґрунтованими. При цьому суд приймає до уваги той факт, що Порядок повернення цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затверджений наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847, діє як нормативно-правовий акт на час розгляду справи, а відповідні умови договору (п. 9.5 договору оренди) про таке зарахування у встановленому законом порядку недійсними не визнані.

Отже, враховуючи те, що на момент звернення до суду прокурора (12.11.2014) предмет спору був відсутній (акт прийому-передачі від 31.10.2014), позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості з орендної плати у сумі 1 401 022,75 грн. за договором оренди № 228 від 03.07.1998 р., пені у сумі 193,53 грн. та інфляційних втрат у сумі 84 067,70 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Із вказаних підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про припинення провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги положення ст. 49 ГПК України, відповідно до якої у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повної відмови в позові судовий збір стягує з визначеного прокурором позивача, за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 вищевказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Таким чином судовий збір за подачу даної позовної заяви складає 26 405,12 гр. (2 % від ціни позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32-34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову заступника прокурора Шевченківського району в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємств оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" про стягнення 1 320 256,19 грн.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 50-Г, ідентифікаційний код 19030825) до Державного бюджету витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 405 (двадцять шість тисяч чотриста п'ять) грн. 12 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 9 лютого 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 14 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна