ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р. Справа № 911/5230/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК Проф»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест»
про стягнення 7 773, 99 грн.
Представники:

від позивача: Паламарчук В.М.

від відповідача: не з'явилися

суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 7 773, 99 грн. заборгованості за поставлений товар, з урахуванням договору відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 від 01.10.2014, яких: 6 000, 00 грн. - основного боргу, 608, 17 грн. - 3 % річних та 1 165, 82 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.12.2014 порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.01.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2015 розгляд справи відкладено на 02.02.2015 у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників сторін та невиконанням ними вимог суду.

У судовому засіданні 02.02.2015 судом, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 12.02.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.02.2015, за клопотанням представника позивача, продовжено строк вирішення спору у дані справі на п'ятнадцять днів.

Присутній у судовому засіданні 12.02.2015 представник позивача надав суду документи по справі (вх. № 3397/15 від 12.02.2015), підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, у судове засідання 12.02.2015 не з'явився, відзив на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті та зважаючи на обмежені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строки вирішення спору, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.02.2015, відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест» (відповідач) рахунок-фактуру № ТЦ-1549 від 06.12.2011 на зальну суму 11 536, 80 грн. на оплату замовленого товару.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» по видаткових накладних № ТЦ-001619 від 06.12.2011 на суму 10 354, 56 грн., № ТЦ-001642 від 09.12.2011 на суму 985, 20 грн. та № ТЦ-001651 від 13.12.2011 на суму 197, 04 грн. поставило відповідачу товар на загальну суму 11 536, 80 грн., а відповідач, на підставі довіреності № 301 від 06.12.2011, вказаний товар отримав. Копії зазначених документів залучені до матеріалів справи, оригінали у судовому засіданні оглянуті.

Крім того, на виконання вимог Податкового кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» згідно вищезазначеної поставки товару було виписано на користь відповідача податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи.

Проте, в порушення своїх господарських зобов'язань, відповідач за отриманий товар розрахувався частково на суму 5 536, 80 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 631 від 11.05.2012, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» у розмірі 6 000, 00 грн.

01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Проф» (цесіонарій - позивач) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 та додаткову угоду до вказаного договору, за умовами яких цедент безоплатно відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за видатковими накладними № ТЦ-001619 від 06.12.2011, ТЦ-001642 від 09.12.2011, ТЦ-001651 від 13.12.2011 між цедентом і боржником (відповідачем).

Відповідно до п. 2 договору за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов'язків, а саме: оплатити залишок заборгованості в сумі 6 000, 00 грн. по видаткових накладних № ТЦ-001619 від 06.12.2011, ТЦ-001642 від 09.12.2011 та ТЦ-001651 від 13.12.2011 на суму 11 536, 80 грн.

Згідно з п. 2.1 договору до цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення договору цесії.

Пунктом 3 договору передбачено, що право вимоги, що відступається цесіонарієві, засвідчується листом попередженням з боку цедента на адресу боржника.

За умовами п. 4 копії документів, визначених у п. 3 договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає цедент за цим договором, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання сторонами цього договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 5 договору до цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов'язків боржника.

Згідно з п. 7 договору цедент зобов'язаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 30-ти календарних днів з дня набрання чинності цим договором.

Пунктом 10 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

На виконання умов договору відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 від 01.10.2014 цедент - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» відповідно до акту приймання-передачі № 1 від 01.10.2014 передав, а цесіонарій - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Проф» прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

Також, на виконання умов договору відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 від 01.10.2014 цедент - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» надіслав повідомлення боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест» про відступлення права вимоги, що підтверджується повідомленням від 01.10.2014, описом вкладення у цінний лист від 27.10.2014, фіскальним чеком № 6224 від 27.10.2014 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 30.10.2014, копії яких долучено до матеріалів справи.

Таким чином, у позивача, на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 від 01.10.2014, виникло право вимоги до відповідача щодо оплати поставленого товару за видатковими накладними № ТЦ-001619 від 06.12.2011, ТЦ-001642 від 09.12.2011 та ТЦ-001651 від 13.12.2011.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 02/10-1 від 02.10.2014 про сплату існуючої заборгованості за поставлений товар у розмірі 6 000, 00 грн. В підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем до суду надано фіскальний чек № 6225 від 27.10.2014 та опис вкладення у цінний лист від 27.10.2014, копії яких залучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач не виконав свого зобов'язання щодо здійснення оплати за поставлений товар, на претензію не відповів, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 181 Господарського кодексу України, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест» було укладено господарський договір у спрощений спосіб.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест» укладено договір поставки у спрощений спосіб, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» зобов'язувалося поставляти відповідачеві товар, а відповідач зобов'язувався його прийняти та оплатити відповідно до загальних вимог цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 512 Цивільного кодексу України визначає підстави заміни кредитора у зобов'язанні.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання не з'явився, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобов'язань щодо оплати отриманого товару суду не надав.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на встановлені судом факти та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 6 000, 00 грн. заборгованості за поставлений товар є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 07.12.2011 по 30.11.2014 складають 608, 17 грн., а інфляційні втрати з простроченої суми за період з грудня 2011 року по жовтень 2014 року складають 1 165, 82 грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат здійснений позивачем та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7 773, 99 грн. заборгованості за поставлений товар, з урахуванням договору відступлення права вимоги (цесії) № 01/10-1 від 01.10.2014, яких: 6 000, 00 грн. - основного боргу, 608, 17 грн. - 3 % річних та 1 165, 82 грн. - інфляційних втрат є доведеними, підтверджені доказами і підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК Проф» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлоінвест» (07044, Київська область, Поліський район, село Вовчків, вулиця Жовтнева, будинок 36, ідентифікаційний код - 36421263) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК Проф» (03083, місто Київ, вулиця Червонопрапорна, будинок 34, ідентифікаційний код - 38040322) 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 608 (шістсот вісім) грн. 17 коп. - 3 % річних, 1 165 (одна тисяча сто шістдесят п'ять) грн. 82 коп. - інфляційних втрат та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 13.02.2015.

Суддя Т.В. Лутак