ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 лютого 2015 року Справа № 924/1265/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Черкащенка М.М., Вовка І.В., Грека Б.М.. Стратієнко Л.В., Чернова Є.В.,
розглянувши заяву Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради

про перегляд Верховним Судом України

постановиВищого господарського суду України від 15.12.2014
у справі№924/1265/13
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача про Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" стягнення 408 723,68 грн., з яких 30 916,83 грн. інфляційних втрат, 166 915,45 грн. 3% річних, 210 891,40 грн. пені,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 02.07.2014, яке залишено без змін постановою від 01.10.2014, позов задоволено в частині стягнення з відповідача на користь позивача 166196,54 грн. 3% річних та 25643,55грн. інфляційних втрат, а в решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2014 касаційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 у справі №924/1265/13 Господарського суду Хмельницької області - без змін.

Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15.12.2014, в якій просить скасувати дану постанову та справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 29.10.2014 у справі №924/428/14, мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.01.2015 було надано строк до 12.02.2015 заявнику для усунення виявлених недоліків поданої заяви.

06.02.2015 від заявника, на виконання ухвали Вищого господарського суду України від 23.01.2015, надійшли додаткові документи.

Розглянувши доводи заяви та додану до неї постанову Вищого господарського суду України, колегія суддів вважає, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від 15.12.2014 у справі №924/1265/13, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, виходячи із встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних з огляду на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки природного газу в частині оплати. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив про те, що договір "Про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", який укладений між державним казначейством, фінансовим управлінням облдержадміністрації, відповідачем і позивачем, та яким змінено спосіб виконання зобов'язань за договором про газопостачання, не є новацією щодо відповідного договору поставки природного газу, оскільки при його укладанні сторони не припинили первісні зобов'язання за договором газопостачання, замінивши їх новими зобов'язаннями між тими ж сторонами, а лише організували взаєморозрахунки із заборгованості за природний газ.

Водночас у постанові від 29.10.2014 у справі №924/428/14, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції у подібних правовідносинах, застосовуючи одні і ті самі норми матеріального права, що і у постанові, про перегляд якої подано заяву, дійшов протилежних правових висновків про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення суми пені та 3% річних з огляду на те, що сторони, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, який укладений між державним казначейством, фінансовим управлінням облдержадміністрації, відповідачем та позивачем, змінили порядок і строк проведення розрахунків, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування санкцій за порушення грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що зі змісту доданих до заяви судових рішень Вищого господарського суду України вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 924/1265/13 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя М. Черкащенко
Судді І. Вовк
Б. Грек
Л. Стратієнко
Є. Чернов