Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" лютого 2015 р. Справа № 906/1728/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Нікітюк Є.О. довіреність від 15.12.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м. Житомир)

про стягнення 437817,66 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь 357521,80 грн заборгованості, 43862,38 грн пені, 30997,14 грн суми інфляційних, 5436,34 грн 3% річних за договором №005404 від 01.01.2014 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в сумі 437716,35 грн визнав. Просив зменшити розмір пені на 90%, оскільки майнове становище відповідача у 2013-2014 роках є складним, що є наслідком різкого зниження ділової активності на ринку автомобільних перевезень та збільшення цін на паливно-мастильні матеріали, запасні частини, відсутність банківського кредитування та фінансовому ринку, відсутність шкоди інтересам інших тощо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір № 005404, згідно якого продавець зобов'язався при наданні покупцем (його довіреною особою) бланків передати товар покупцю (його довіреній особі) а АЗС, а саме здійснити заправку автотранспорту покупця на АЗС, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар в порядку і умовах, визначених договором (а.с. 11-14).

На виконання умов договору в період з січня 2014 по червень 2014 позивачем було передано, а відповідачем прийнято дизельне пальне на загальну суму 909402,90 грн.

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати за отриманий товар, згідно видаткових накладних № ОТ-ЖРБ001138 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001194) від 05.06.2014; № ОТ-ЖРБ001139 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001195) від 05.06.2014; № ОТ-ЖРБ001140 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001196) від 05.06.2014; № ОТ-ЖРБ001141 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001198) від 05.06.2014; № ОТ-ЖРБ001133 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001187) від 10.06.2014; № ОТ-ЖРБ001165 (рахунок-фактура № СФ-ЖРБ001183) від 10.06.2014 станом на 23.02.2015 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 357521,80 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 357521,80 грн.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Обставини, які звільняють відповідача від обов'язку виконати свої зобов'язання за договором, та обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за його невиконання, в матеріалах справи відсутні.

Представник відповідача заборгованість в сумі 357521,80 грн визнав (а.с. 53).

На підставі викладеного, заборгованість в сумі 357521,80 грн. підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

За порушення умов договору, позивачем за період з 16.06.2014 по 19.12.2014 нараховано пеню в сумі 43862,38 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.6.4 договору, в разі невиконання покупцем грошових зобов'язань відповідно п. 5.2, покупець повинен на вимогу продавця сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Також, позивачем за період з 16.06.2014 по 19.12.2014 заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 5436,34 грн. та інфляційних втрат в сумі 30997,14 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача розмір пені, 3% річних та інфляційних який підлягає задоволенню становить 43862,38 грн, 5349,61 грн, 30982,56 грн, відповідно. Позовні вимоги в частині стягнення частині стягнення 86,73 грн річних, 14,58 грн. інфляційних необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідач доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 357521,80 грн основного боргу; 43862,38 грн пені; 5349,61 грн річних; 30982,56 грн інфляційних втрат. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

У пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 рудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, клопотання представника відповідача обґрунтоване складним майновим становищем відповідача у 2013-2014 роках, що є наслідком різкого зниження ділової активності на ринку автомобільних перевезень та збільшення цін на паливно-мастильні матеріали, запасні частини, відсутність банківського кредитування та фінансовому ринку, відсутність шкоди інтересам інших тощо. Доказів важкого матеріального стану суду не подано.

З огляду на викладене, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з можливими збитками кредитора, враховуючи інтереси обох сторін, в т.ч. майнові, господарський суд дійшов висновку про відсутність, у даному випадку, підстав для зменшення суми пені, що підлягає стягненню з відповідача. У задоволенні клопотання відповідача в цій частині суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (10002, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" (03038, м. Київ, вул. М.Гриниченка, 4, код 34430873): 357521,80 грн основного боргу; 43862,38 грн пені; 5349,61 грн річних; 30982,56 грн інфляційних втрат та 8754,33 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. В задоволенні клопотання від 02.02.2015 про зменшення розміру пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.02.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід.)