ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Справа № 910/16501/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка
на рішення від та на постанову відГосподарського суду міста Києва 15.10.2014 Київського апеляційного господарського суду 24.11.2014
у справі Господарського суду№ 910/16501/14 міста Києва
за позовомКиївського національного університету імені Тараса Шевченка
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна фінансова інспекція України
простягнення коштів
у судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача повідомлений, але не з'явився;
- відповідача - третьої особи Солодкий Р.В.; Деяк Я.М.;
Згідно з розпорядженням заступника секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України Євсікова О.О. від 10.02.2015 № 02-05/42 розгляд справи № 910/16501/14 Господарського суду міста Києва здійснюється у складі колегії суддів: головуючий - Губенко Н.М., судді Барицька Т.Л., Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 104 495, 57 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі № 910/16501/14 (суддя Пукшин Л.Г.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 (колегія суддів у складі: Коршун Н.М. - головуючий суддя, судді Алданова С.О., Дикунська С.Я.), у позові відмовлено.

Не погоджуючись з наведеними судовими рішеннями, Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 у справі № 910/16501/14.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" визначених позивачем безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що актом Державної фінансової інспекції України № 03-21/60 від 14.04.2014 ревізії фінансово-господарської діяльності Київського національного університету імені Тараса Шевченка за 2011-2013 роки та завершений місяць 2014 року встановлено те, що до акту виконаних робіт № 4-059/54 зайво включено послуги з вивезення твердих побутових відходів за квітень 2012 року обсягом 2 341,9 куб. м на суму 104 495,57 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.04.2012 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" було укладено договір № 059/54 про закупівлю послуг за державні кошти, згідно із умовами якого виконавець зобов'язується у 2012 році надати замовникові послуги з видалення твердих відходів, а замовник - прийняти і оплатити їх. Склад, обсяг, графік надання послуг, дислокація контейнерів та вартість послуг зазначені в довідці дислокації (додаток № 1) та довідці-дислокації з видалення великогабаритних відходів (додаток № 2), що є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна цього договору становить 1 085 589,08 грн. Договірна ціна визначається відповідно до додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Розділом 4 договору сторони погодили наступний порядок здійснення оплати: розрахунок здійснюється в національній валюті на підставі актів здачі-приймання наданих послуг з можливістю відтермінування платежу до 60 банківських днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань та в їх межах.

Згідно з п. 4.2 договору оплата наданих послуг може здійснюватись поетапно на підставі актів здачі-приймання наданих послуг за фактом надання частини від загального обсягу послуг.

У п. 5.1 договору сторони встановили, що термін надання послуг за цим договором: з дати підписання договору до 31.12.2012.

Пунктами 5.7, 5.8 договору передбачено, що здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом здачі-приймання наданих послуг протягом 3-х днів з моменту повідомлення замовника про 100% готовність їх до приймання. Акт здачі-приймання наданих послуг підписується повноважними представниками сторін.

14.05.2014 Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" підписано без зауважень акт виконаних робіт № 4-059/54, про те, що у квітні 2012 року було вивезено накопичених замовником твердих побутових відходів в обсязі 3175,7 куб.м. та великогабаритних відходів в обсязі 375 куб.м. на загальну суму 171 699,73 грн. При цьому, в акті виконаних робіт № 4-059/54 зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

На виконання умов договору позивач 21.05.2012 здійснив оплату за надані відповідачем послуги за актом № 4-059/54 від 14.05.2012 у розмірі 171 699,73 грн.

Разом із тим, за положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1. набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2. відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що оскільки між сторонами у даній справі, було укладено договір № 059/54 про закупівлю послуг за державні кошти, а кошти, які Київський національний університет імені Тараса Шевченка просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз", отримано останнім у якості оплати за послуги, які були виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребуваними відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012, від 17.06.2014 у справі № 13/096-12, від 02.09.2014 у справі № 910/1620/13, від 14.10.2014 у справі № 922/1136/13).

При цьому, судами попередніх інстанцій правомірно зазначено, що виявлені Державною фінансовою інспекцією України внутрішні порушення позивача не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій не враховано п. 1.3 договору, відповідно до якого відповідач повинен був надати послуги з видалення твердих відходів у квітні місяці 2012 року на суму 67 204, 16 грн. не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до п. 1.3 договору склад, обсяг, графік надання послуг, дислокація контейнерів та вартість послуг зазначені в довідці дислокації (додаток № 1) та довідці-дислокації з видалення великогабаритних відходів (додаток № 2); в довідці дислокації (додаток № 1) та довідці-дислокації з видалення великогабаритних відходів(додаток № 2) зазначено орієнтовний об'єм послуг з дати підписання договору (18.04.2012) по 31.12.2012, тобто, помісячного об'єму вивезення відходів сторонами не зазначалось; в свою чергу, як встановлено судами попередніх інстанцій в акті виконаних робіт № 4-059/54 зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Всі інші доводи Київського національного університету імені Тараса Шевченка, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами висновків. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 у справі № 910/16501/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ