РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/29784/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп»
доДержавного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»
простягнення 160 380,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Сокольська О.О.
від відповідача:Яковенко А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (надалі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») про стягнення 160 380,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №ПЗ/ИХ-141537/ню від 02.07.2014 р. позивач здійснив поставку товару, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 160 380,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 04.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.02.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням ним витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвал суду виконала, надала пояснення стосовно предмету спору, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та вказував, що оскільки позивачем не було виставлено рахунків на оплату поставленого товару, строк перерахування грошових коштів не настав.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014 р. між Товариством (постачальник) та ДТГО «Південно-Західна залізниця» (покупець) було укладено договір поставки №ПЗ/ИХ-141537/ню (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується у 2014 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (товар), відповідно до специфікації №1 (додаток №1), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації.

Згідно з п. 4.2 Договору покупець здійснює оплату поставленого товару на підставі виставлених рахунків, протягом 15 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 160 380,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №12 від 08.07.2014 р., №32 від 06.10.2014 р. та №34 від 09.10.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 160 380,00 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні №12 від 08.07.2014 р., №32 від 06.10.2014 р. та №34 від 09.10.2014 р.) підтверджується передача відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 160 380,00 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.2 Договору, відповідач був зобов'язаний розрахуватися за отриманий товар протягом 15 банківських днів з дня отримання товару.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 160 380,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Твердження відповідача про те, що настання строку оплати поставленого за Договором товару залежить від направлення позивачем рахунків на оплату такого товару судом відхиляється з огляду на таке.

Згідно з п. 4.2 Договору покупець здійснює оплату поставленого товару на підставі виставлених рахунків, протягом 15 банківських днів з дня отримання товару.

Тобто, приписи вказаного пункту договору настання строку оплати товару пов'язують саме з моментом отримання покупцем товару, тобто з датою підписання видаткової накладної.

При цьому суд відзначає, що хоча сторонами погоджено, що оплата поставленого товару буде проводитися на підставі виставлених рахунків, відсутність рахунків ніяким чином не перешкоджає виконанню зобов'язання з оплати, зважаючи на те, що договір містить реквізити сторін, у т.ч. дані щодо рахунку позивача.

Окрім того, відповідачем не доведено того факту, що він звертався до позивача у зв'язку з неможливістю виконати зобов'язання внаслідок не надання рахунків.

Таким чином, умовами Договору сторони узгодили, що строк оплати настає саме з моменту підписання видаткової накладної, складеної та підписаної належним чином, в той час як рахунок-фактура носить лише інформаційний характер та не підтверджує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ДТГО «Південно-Західна залізниця» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» заборгованості у розмірі 160 380,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 04713033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, оф. 139; ідентифікаційний код 38825508) заборгованість у розмірі 160 380 (сто шістдесят тисяч триста вісімдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 207 (три тисячі двісті сім) грн. 60 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.02.2015 р.

Суддя В.П. Босий