ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/56/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МРК Теплоенергія" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївська будівельна компанія" м. Харків
про стягнення коштів в сумі 3701212,47грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Басарт Л.А. -дов. від 07.05.14.

від відповідача: Гирман С.С. - дов. від 19.01.15.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МРК Теплоенергія", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївська будівельна компанія" про стягнення 3701212,47грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати виконаних робіт.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зміївська будівельна компанія", вважає що текст позову та наданий розрахунок не містять обгрунтування виникнення суми основного боргу, тому, на його думку, сума позовних вимог є недостатньо обгрунтована та повинна бути уточнена.

Крім того, з посиланням на статті 22 та 79 ГПК України, відповідач звернувся з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи №922/628/15 за позовом ТОВ "Зміївська будівельна компанія" до Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації про стягнення 3587891,80грн.

В обгрунтування заявленого клопотання відповідач вказує на те, що основним замовником на виконання робіт є Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, з яким відповідачем укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти. Замовник за вказаним договором повністю не розрахувався з відповідачем за виконані роботи, внаслідок чого відповідач не мав можливості здійснити повний розрахунок з позивачем.

Господарським судом вказане клопотання розглянуте та залишене без задоволення з огляду на його безпідставність, оскільки з доводів, викладених заявником в його обгрунтуванні про неможливість розгляду даної справи не вбачається чим саме обумовлюється така неможливість.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Зміївська будівельна компанія" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МРК Теплоенергія" (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 03/10 від 07.10.2011р. (далі - договір).

За у умовами цього договором генпідрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання робіт по реконструкції системи теплопостачання мікрорайону залізничного вокзалу з впровадження енергозберігаючого обладнання м. Зміїв Харківської області (п.1.1. договору).

За п. 2.1. договору договірна ціна робіт, як невід'ємна частина договору, визначається на основі кошторисної документації.

Згідно із п.2.2. договору загальна вартість робіт, що виконується за цим договором, згідно кошторисної документації складає 3368232,00 грн.

У відповідності до п. 3.2 договору до початку робіт генпідрядник перераховує аванс на загальну суму 1000000,00грн. Решта коштів перераховується на рахунок субпідрядника згідно календарного плану виконання робіт. Оплата виконаних та прийнятих згідно підписаних уповноваженими представниками сторін актів виконаних робіт, здійснюється шляхом зарахування авансу, передбаченого цим пунктом, в рахунок вартості виконаних робіт, решта вартості виконаних робіт підлягає сплаті після вичерпання загальної суми авансу.

За п. 3.3.договору генпідрядник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається субпідрядником уповноваженому представнику генпідрядника.

Відповідно до п. 3.4 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником протягом 5-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

У п. 10.7. сторони передбачили, що за недотримання строків сплати за виконані роботи генпідрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також штраф, який нараховується, зокрема, за прострочення на строк понад 20 діб, генпідрядник сплачує субпідряднику штраф в розмірі 40% від суми заборгованості.

Як вбачається із наданих до матеріалів справи доказів, а саме:

- актом прийому виконаних будівельних робіт з грудень 2011р. № 80-А від 22.12.2011р. на суму 523651,26 грн. та доданими до нього відомістю ресурсів та розрахунком, довідкою про вартість виконаних робіт;

- актом прийому виконаних будівельних робіт з грудень 2011р. №80 від 22.12.2011р. на суму 1144842,43 грн. та доданими до нього відомістю ресурсів та розрахунком, довідкою про вартість виконаних робіт;

- актом прийому виконаних будівельних робіт з грудень 2011р. № 03/11-н від 22.12.2011 р. на суму 210661,26 грн. та доданим до нього розрахунком, довідкою про вартість виконаних робіт;

- актом прийому виконаних будівельних робіт з грудень 2011р. № 80-Е від 22.12.2011р. на суму 1489077,05 грн. та доданими до нього відомістю ресурсів та розрахунком, довідкою про вартість виконаних робіт підтверджується виконання позивачем в повному обсязі взятих на себе зобов'язань за договором.

Акти виконаних робіт підписані сторонами 22.12.2011р., тобто останнім днем повного розрахунку за виконані роботи згідно з умовами договору є 29.12.2011р.

Відповідач свої договірні зобов'язання виконав частково, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість.

Станом на 24.12.2014р.генпідрядником сплачено 1280050,00 грн., таким чином залишилась несплаченою заборгованість в сумі 2088182,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 599 ЦК України, статті 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Беручи до уваги викладене, та з огляду на надані до матеріалів справи докази, господарський суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення суми основної заборгованості в розмірі 2088182,00 грн. є обгрунтованою, оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок, здійснений позивачем 3% річних та індексу інфляції господарський суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення зазначених сум.

Щодо стягнення суми штрафу та пені, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями статті 216, частини першої статті 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Умовами договору встановлена відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення остаточного розрахунку генпідрядника з субпідрядником.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу суд вважає його вірним, а тому таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївська будівельна компанія" (61030, м. Харків, вул. Греківська, 79 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МРК Теплоенергія" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська,117, ) заборгованість в сумі 3701212,47грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 73080,00грн.

Видати наказ.

Рішення може бути оскаржене у встановленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 16.02.2015 р.

Суддя М.В. Калантай