РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/27187/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування "
до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
про відшкодування шкоди в порядку регресу 18 205,82 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Капля А.С. (дов № 3684/18 від 26.11.2014 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03 лютого 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 18 205,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року порушено провадження у справі № 910/27187/14, слухання справи призначено на 20.01.2015 року.

29.12.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2014 року.

19.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на часткове виконання вимог ухвали суду.

Представник сторін в судове засідання 20.01.2015 року не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 03.02.2015 року.

У судовому засіданні 03.02.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 03.02.2015 року повторно не з'явився, вимоги ухвали суду у справі № 910/27187/14 не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та Погорецьким Павлом Анатолійовичем (страхувальник) було укладено договір № ТП45020Га/13дп/кр добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2013 року у м. Кривому Розі на майдані Горького сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ та автомобіля марки "Богдан", державний номер АЕ4101АА, яким керував Корчак Олександр Іванович.

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "Богдан", державний номер АЕ4101АА правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Богдан", державний номер АЕ4101АА, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2296389 від 18.04.2013 року.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д37/05/13 від 31.05.2013 року, складеного судовим експертом - автотоварознавцем Чивчиш О.П., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ, в результаті його пошкодження при ДТП складає 18 234,85 грн.

Позивач, виходячи із висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д37/05/13 від 31.05.2013 року, рахунку № СФ-01633 від 10.05.2013 року та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 18 205,82 грн., про що склав страховий акт № 1.002.13.05806/VESKO19970 від 04.06.2013 року та страховий акт № 1.002.13.05806/VESKO23847 від 05.07.2013 року.

Відповідно до умов договору № ТП45020Га/13дп/кр добровільного страхування наземного транспорту від 27.02.2013 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі 18 205,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36281 від 05.06.2013 року на суму 17 196,25 грн. та платіжним дорученням № 43654 від 09.07.2013 року на суму 1 009,57 грн. (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Зважаючи на вищенаведене, позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. № 1180/05806/УБК від 27.10.2104 року про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Проте, на момент подання позовної заяви, відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 18 205,82 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом "Богдан", державний номер АЕ4101АА, яким керував Корчак Олександр Іванович, спричинено ДТП, що потягло нанесення шкоди застрахованому позивачем автомобілю марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія, який керував транспортним засобом "Богдан", державний номер АЕ4101АА, встановлена у судовому порядку, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Богдан", державний номер АЕ4101АА, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2296389 від 18.04.2013 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000, 00 грн., франшиза - 1 000,00 грн., строк дії полісу з 18.04.2013 року до 17.04.2014 року.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Toyotа Corolla", державний номер АЕ7033ЕТ, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2296389 від 18.04.2013 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором № ТП45020Га/13дп/кр добровільного страхування наземного транспорту від 27.02.2013 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з тим що позивач не зменшив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого на суму франшизи, яка встановлена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2296389 від 18.04.2013 року у розмірі 1 000,00 грн.

За таких обставин, сума страхового відшкодування становитиме: 18 205,82 грн. (загальний розмір фактично понесених позивачем витрат) - 1 000,00 грн. (сума франшизи) = 17 205,82 грн.

Витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. київ. вул. Іллінська, буд. 8, ) 17 205 (сімнадцять тисяч двісті п'ять) грн. 82 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 726 (одну тисячу сімсот двадцять шість) грн.. 65 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2015 року

Суддя С.В. Стасюк