ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Справа № 912/1643/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі Ревкова Г.О.

за участю представника позивача: Коваленко І.С., представник, довіреність б/н від 14.01.14;

від відповідача: Романець І.В., представник, довіреність б/н від 01.09.14р. (був присутнім у судовому засіданні 19.11.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2014 року у справі № 912/1643/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком", м. Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро", смт.Новгородка, Кіровоградська область

про стягнення 169 227,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2014р. у справі №912/1643/14 (суддя Тимошевська В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" 7 871,46 грн. пені, 32 560,70 грн. збитків, 71 406,93 грн. індексації, 14 900,72 грн. процентів річних, 10 103,64 грн. інфляційних, 2 736,86 грн. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити частково в частині стягнення пені у розмірі 6864,19грн., 26% річних у розмірі 12482,73грн., інфляційних у розмірі 10103,64грн, в решті позовних вимог відмовити повністю.

Посилається на те, що, відповідно до розрахунку відповідача пеня скдадає 6864,19грн.

Також посилається не те, що у позовній заяві позивачем не вказано, які саме збитки ним понесені, а також не вказано складу цивільного правопорушення відповідача, що є обов'язковим для підтвердження заподіяння збитків.

Також скаржник в апеляційній скарзі заперечує проти нарахування та стягнення з нього проіндексованої вартості товару, оскільки ТОВ «Укрнафтаком» вже скористалося своїм правом на відшкодування втрат від знецінення грошових коштів за час затримки розрахунків за поставлений товар.

Скаржник вважає, що в розрахунку 26% річних за користування чужими грошовими коштами наявні помилки, а саме: невірно розраховано кількість днів прострочення.

Позивач у своїх клопотаннях просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28.01.2015р. на адресу суду від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до прийняття судом касаційної інстанції рішення по справі №912/2433/14 за позовом ТОВ "Інтер-контакт-агро" до ТОВ "Укрнафтаком" про визнання недійсним п. 7.6. договору поставки.

Колегія суддів відмовляє в задоволені зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Дніпропетровським апеляційним господарським судом справу № 912/1643/14 було зупинено у зв'язку з апеляційним переглядом рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2014р.по справі №912/2433/14, яким було відмовлено в задоволені позовних вимог ТОВ "Інтер-Контакт-Агро" до ТОВ "Укрнафтаком" про визнання недійсним п. 7.6. договору поставки.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.12.2014р. вказане рішення було залишено без змін.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2014р. по справі №912/2433/14 вступило в закону силу, а тому відстуні передбачені діючим законодавством підстави для зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 11.02.2015р.р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, який був присутнім у судовому засіданні 19.11.2014р., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задовленню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 01.08.2013 між сторонами було укладено договір поставки № ДГ-0000220, на підставі якого позивач (постачальник) зобов'язався передати у власність відповідачу (покупець) нафтопродукти (бензин, дизельне пальне, масло), а Покупець зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити вартість поставленого товару.

Згідно умов договору поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013 сторонами встановлено, що покупець здійснює оплату кожної партії товару протягом десяти банківських днів з моменту поставки товару (пункт 5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що датою здійснення оплати вважається зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Ціна Товару є договірною та вказується з урахуванням ПДВ (пункт 5.4. договору).

Відповідно до п. 5.5. договору отримання покупцем партії товару у постачальника за видатковою накладною (товарно-транспортною накладною) свідчить про узгодження сторонами всіх істотних умов поставки ціни, асортименту, кількості, загальної вартості партії товару) та є підтвердженням замовлення покупцем у постачальника отриманої партії товару.

Товар вважається поставленим з моменту підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної (пункт 2.2. договору).

На виконання умов договору позивачем в період з 02.08.2013 по 16.01.2014 поставлено, а відповідачем прийнято та оплачено обумовлений договором товар в загальній сумі 1513432,19 грн. (а.с. 22-72).

Поставка та отримання товару оформлено за товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів та видатковими накладними, кожна з яких містить, зокрема, посилання на договір, найменування, об'єм та ціну партії товару, підписи продавця і покупця. товар отримано особою, уповноваженою відповідачем згідно виписаних довіреностей.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та тотожних умов ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 264 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.Отже, якщо умовами договору встановлено строк оплати товару, то відповідний товар має бути оплачений покупцем в установлений договором строк.

Позивачем до позовної заяви було надано розрахунок, відповідно до якого, відповідачем по окремим поставкам порушено встановлений пунктом 5.1. договору строк розрахунку за товар, а саме:

за видатковою накладною від 04.10.2013 вартість поставки Товару 262738,50 грн. оплачено 22.10.2013;

за видатковою накладною від 07.11.2013 вартість поставки Товару 185150,26 грн. оплачено 04.12.2013;

за видатковою накладною від 09.11.2013 вартість поставки Товару 172188,50 грн. оплачено: 26.11.2013 - 24050,00 грн., 06.12.2013 - 148138,50 грн.;

за видатковою накладною від 16.01.2014 вартість поставки Товару 183503,26 грн. оплачено: 16.01.2014 - 20699,77 грн., 18.04.2014 - 30000,00 грн., 22.04.2014 - 30000,00 грн., 07.05.2014 - 102803,49 грн.

Вказане також підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків між сторонами станом на 13.05.2014р., який підписаний представниками постачальника та покупця та скріплений печатками обох підприємств.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Стаття 549 Цивільного кодексу України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення пеня в сумі 15205,06грн. та річні в сумі 36258,96грн.

Вказаний розрахунок було перераховано судом першої інстанції з урахуванням періоду прострочення та задоволено частково, стягнуто з відповідача 7871,46грн. пені та 14900,72грн. 26% річних.

Надане відповідачем перерахування 26% річних в розмірі 12482,73грн. зроблено невірно, без врахування вихідних днів (а.с. 128-129).

Апеляційним господарським судом перевірено зазначене перерахування пені та 26% річних та визнано таким, що правомірно, у відповідності до норм діючого законодавства задоволено господарським судом.

Статтею 220 Господарського кодексу України та ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами ч. 5 ст. 225 Господарського кодексу України сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом

У пункті 7.5. договору поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013 сторони погодили, що покупець відшкодує збитки, завдані постачальнику невиконанням або неналежним виконанням грошових зобов'язань. У названому пункті договору сторони домовилися про те, що при порушенні грошових зобов'язань на строк понад один місяць, розмір збитків постачальника встановлюється у вигляді відсоткової ставки залежно від обсягу невиконання зобов'язання, а саме 20% від суми порушеного зобов'язання. При нарахуванні збитків використовується сума порушеного зобов'язання, що існувала на перший день другого місяця прострочення виконання покупцем грошового зобов'язання. Збитки відшкодовуються в повній сумі понад штрафні санкції.

Колегія суддів погоджується з висновкому суду першої інстанції про те, що сторони у договорі самостійно за взаємною згодою заздалегідь погодили порядок та розмір відшкодування збитків, завданих постачальнику невиконанням або неналежним виконанням покупцем зобов'язань за цим договором, що відповідає та не суперечить положенням ч. 5 ст. 225 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд підтримує висновок господарського суду про стягнення з ТОВ "Інтер-Контакт-Агро" 32560,70грн.

Вищезазначені обставини вказують на безпідставність доводів скаржника про необґрунтоване стягнення суми збитків, оскільки відповідальність у вигляді відшкодування збитків встановлена п.7.5 договору, що відповідає вимогам ч.5 ст.225ГК Укаїни. Наявність збитків, спричинених ТОВ «Укрнафтаком», також підтверджується наданим позивачем аудиторським висновком від 13.10.2014р. (а.с. 183-188).

Пунктом 7.6. договору поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013 передбачено, що у разі порушення покупцем грошових зобов'язань по оплаті вартості товару і при цьому збільшення на день проведення простроченого платежу за товар або на день пред'явлення вимоги до покупця про оплату повної вартості товару з урахуванням індексації офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України, більш як на 2% від офіційного курсу, встановленого Національним банком України на граничну дату виконання грошового зобов'язання - оплати вартості відповідної партії товару, постачальник має право, а покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану вартість товару, який поставлений постачальником, але не оплачений покупцем у належний строк. Індексація вартості товару проводиться за формулою:

ПВТ=СПх(А1/А0), де

ПВТ - проіндексована вартість товару;

СП - сума проведеного простроченого платежу;

А0 - офіційний курс гривні долара США, встановлений Нацбанком України на граничну дату виконання грошового зобов'язання з оплати вартості відповідної партії Товару;

А1 - офіційний курс гривні долара США, встановлений Нацбанком України на день надходження від Покупця простроченого платежу за Товар.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір, згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.533 Кодексу якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, але не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно довідки Нацбанку України від 06.06.2014р. № 13-014/2356 про курси валют вбачається зміна офіційного курсу долара США більш як на 2% на дату оплати відповідачам прострочених платежів.

Таким чином, господарським судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 71406,93 грн. проіндексованої суми.

Доводи апеляційного скарги з цього приводу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч. 3 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару. Враховуючи, що можливість зміни ціни на товар передбачена частиною 3 статті 691 Цивільного кодексу України, сторонами у належній формі досягнуто згоди щодо можливості зміни обумовленої ціни у визначених ними випадках та визначено спосіб перегляду ціни відповідно до формули, за якою враховується зміна ціни.

Під час апеляційного перегляду справи, апеляційне провадження було зупинено до перегляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом рішення господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2433/14.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2433/14, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду, відмовлено в задоволені позовних вимог ТОВ «Інтер-Контакт-Агро» до ТОВ «Укрнафтаком» про визнання недійсним п.7.6 договору поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013р. Тобто, відповідно до вищевказаної постанови, п.7.6. договору поставки відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з думкою господарського суду про стягнення з відповідача інфляційних за період лютий-квітень 2014р. в сумі 10103,64грн., виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць (п.п. 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Відповідно до п.7.6 договору, у разі порушення покупцем грошових зобов'язань по оплаті вартості товару і при цьому збільшення на день проведення простроченого платежу за товар або на день пред'явлення вимоги до покупця про оплату повної вартості товару з урахуванням індексації офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України, більш як на 2% від офіційного курсу, встановленого Національним банком України на граничну дату виконання грошового зобов'язання - оплати вартості відповідної партії товару, постачальник має право, а покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану вартість Товару, який поставлений постачальником, але не оплачений покупцем у належний строк.

Колегія суддів вважає, що "Укрнафтаком", звертаючись з позовними вимогами про стягнення з відповідача 71406,93 грн. проіндексованої суми, вже скористався своїм правом на відшкодування втрат від знецінення грошових коштів за час прострочення платежу за товар.

За таких обставин рішення господарського суду Кіровоградської області в частині стягнення з ТОВ "Інтер-Контакт-Агро" інфляційних втрат в сумі 10103,64грн. не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2014 року у справі №912/1643/14 скасувати частково та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" 7 871,46 грн. пені, 32 560,70 грн. збитків, 71 406,93 грн. індексації, 14 900,72 грн. процентів річних, 2534,80 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком"на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" 913,50грн. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 16.02.2015 року.