РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/25658/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат»

до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України»

про стягнення 2 440,26 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Мазуреннко О.І.

від третьої особи: Панчугін Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про стягнення грошових коштів у розмір 2 440, 26 грн. за договором № Е717/121 від 10.05.2011 р. Позовні вимоги обґрунтовані перерахуванням позивачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» у більшому розмірі, порівняно з наданими послугами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 р. порушено провадження у справі № 910/25658/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.12.2014 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що у зв'язку з переданням Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» глобального сертифіката виписку цінних паперів, фактично відбулась зміна сторони договору № Е717/121 від 10.05.2011 р., а відтак - Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» не є стороною вказаного договору та має жодних право та обов'язків за вказаним договором по відношенню до позивача.

14.01.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у даній справі відповідачем 2 - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» в порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вищевказаного клопотання, позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» є правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями, в тому числі за договором № Е717/11 від 10.05.2011 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. залучено до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України».

03.02.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва третя особа подала письмові пояснення по справі, у яких відзначає, що Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» безпідставно володіє коштами, сплаченими позивачем у якості авансу за договором № Е717/11 від 10.05.2011 р., оскільки відповідно до Закону України «Про депозитарну систему України» всі глобальні сертифікати випусків цінних паперів, що обслуговувались в системі депозитарного обліку відповідача були передані на зберігання Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України», а цінні папери таких випусків зараховані до системи депозитарного обліку Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України».

Також третя особа зазначає про необґрунтованість тверджень відповідача про перехід до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» обов'язку з надання послуг на суму залишку авансового платежу, сплаченого позивачем на користь Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», що існував у Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на момент передачі відповідного глобального сертифіката.

Розглянувши у даному судовому засіданні клопотання позивача про залучення Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» іншим відповідачем у даній справі, суд відмовив у його задоволенні з тих підстав, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

В той же час, вимоги позивача у даній справі ґрунтуються на договорі № Е717/11 від 10.05.2011 р., укладеному між Публічним акціонерним товариством «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та Публічним акціонерним товариством «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» та Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» у спірних правовідносинах не виступає зобов'язана сторона, а відтак - суд не вбачає визначених ст. 24 Господарського процесуального кодексу України підстав для залучення останнього іншим відповідачем у даній справі.

У даному судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи надав письмові пояснення, у яких зазначає, що моментом переходу відповідних прав та обов'язків від депозитаріїв до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» є момент передачі глобального сертифіката.

Представник позивача на виклик суду не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 04.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів», яке реорганізовано у Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» укладено договір № Е717/11, за умовами якого відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги щодо обслуговування випуску цінних паперів емітентів: прийом на зберігання від позивача глобального(их) (тимчасового(их) глобального (их)) сертифікату(ів) випуску (ів) цінних паперів позивача, відкриття та ведення рахунку позивача у цінних паперах та окремого рахунку щодо викуплених позивачем цінних паперів власного випуску, виконання операцій позивача з випуском цінних паперів на підставі розпоряджень (наказів) позивача або його представника.

Відповідно до п. 2.1 договору відповідач зобов'язаний, зокрема, прийняти на зберігання оформлений глобальний сертифікат (тимчасовий) глобальний сертифікат) випуску цінних паперів позивача; здійснювати зберігання глобального(их) сертифіката(ів) (тимчасового(их) глобального(их) сертифіката(ів)) та обліковувати цінні папери, що оформлені глобальним сертифікатом; здійснювати ведення рахунку у цінних паперах позивача шляхом виконання операцій, згідно з порядком, у термін, що обумовлені регламентом депозитарію, якщо здійснення цих операцій не суперечить чинному законодавству України

Відповідно до п. 2.3. позивач зобов'язаний оплачувати послуги відповідача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими цим договором та тарифами відповідача.

Згідно з п.п. 3.2., 3.3. договору позивач оплачує послуги відповідача на умовах попередньої оплати авансом на календарний квартал (надалі - період). Оплата послуг відповідача здійснюється на підставі рахунків та актів-рахунків. Щомісяця відповідач складає акт-рахунок прийому-здачі депозитарних послуг за місяць та надає позивачу; в акт-рахунок включається вартість виконаних депозитарних послуг та розрахунок авансового платежу на наступний період.

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з моменту його підписання. Договір може бути розірваний з наступним закриттям рахунку у цінних паперах позивача у випадках, які затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № Е717/11 від 10.05.2011 р. позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти (авансовий платіж) в сумі 42 790, 94 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, в матеріалах справи містяться акти-рахунки, підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб, якими підтверджується надання відповідачем послуг на суму 40 376, 68 грн.

У січні 2014 року позивач звернувся до відповіла з листом № 35/01-103 від 30.01.2014 р. про повернення залишку авансу у розмірі 2 440, 26 грн., сплаченого на виконання договору № Е717/11 від 10.05.2011 р.

Листом № 196 від 14.02.2-14 р. відповідач повідомив Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» глобальний сертифікат випуску цінних паперів позивача передано Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» на виконання вимог Закону України «Про депозитарну систему України», до останнього перейшли права та обов'язки за договором № Е717/11 від 10.05.2011 р., у зв'язку з чим відповідач не вбачає підстав для повернення позивачу залишку авансового платежу, сплаченого на виконання вищевказаного договору.

Листом № 57/01 від 28.02.2014 р. позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про надання інформації щодо передання відповідачем авансового платежу у розмірі 2 440, 26 грн., сплаченого на виконання договору № Е717/11 від 10.05.2011 р.

Листом № 478/09 від 24.03.2014 р. третя особа повідомила позивача, що умови договору № Е717/11 від 10.05.2011 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та Публічним акціонерним товариством «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» не є обов'язковими для Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України», оскільки останнє не є його стороною.

Між тим, в матеріалах справи міститься акт звіряння розрахунків № А3-05846 від 20.09.2013 р., підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб, за яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.09.2013 р. становить 2 440, 26 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідач безпідставно утримує грошові кошти у розмір 2 440, 26 грн., одержані від Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» у якості авансового платежу за договором № Е717/11 від 10.05.2011 р., та просить стягнути їх з відповідача у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про депозитарну систему України" національній комісії з цінних паперів та фондового ринку розробити та затвердити протягом шести місяців з дня опублікування цього Закону, зокрема, порядок передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів.

Пунктом 13 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про депозитарну систему України" визначено, що депозитаріям цінних паперів протягом року з дня опублікування цього Закону, з урахуванням вимог Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, забезпечити передання всіх глобальних сертифікатів на зберігання Національному депозитарію України.

Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" та на виконання пунктів 5 та 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" прийнято рішення "Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів" від 26.03.2013 р. № 430.

Відповідно до п. 9 рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.03.2013 р. № 430 Публічне акціонерне товариство "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" має забезпечити передавачу, а Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" - приймання цінних паперів усіх випусків, які обслуговуються Публічним акціонерним товариством "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках".

Порядком передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів встановлено вимоги до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" депозитаріїв цінних паперів, зберігачів цінних паперів, емітентів цінних паперів, реєстроутримувачів та інших професійних учасників фондового ринку, пов'язаних з передаванням усіх цінних паперів бездокументарної форми існування на зберігання та обслуговування до Центрального депозитарію.

Відповідно до п. 2 Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів передача цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію - передача цінних паперів, що існують у бездокументарній формі, та документів, передбачених цим порядком, на зберігання та обслуговування до центрального депозитарію, що передбачає, зокрема: передачу глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника, виписок про стан особового рахунку номінального утримувача, виданих реєстроутримувачами, за певними випусками та відповідних документів від депдозитарію до центрального депозитарію, депонування глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та зарахування цінних паперів, що становлять ці депозитарні активи, на рахунки у цінних паперах клієнтів центрального депозитарію у системі депозитарного обліку центрального депозитарію разом з відповідним списанням усіх цінних паперів цих випусків з рахунків клієнтів депозитарію у системі депозитарного обліку депозитарію відповідно до цього порядку.

Передача цінних паперів від депозитарію до центрального депозитарію здійснюється поетапно окремими групами випусків цінних паперів. Кількість випусків у певній партії та перелік випусків цінних паперів, які включаються до певної партії, визначаються планом-графіком, який узгоджується між депозитарієм і центральним депозитарієм, затверджується ними та погоджується Комісією. Комісія не пізніше наступного робочого дня з дня погодження плану-графіка передачі певної партії цінних паперів розміщує його на своєму офіційному сайті.

Згідно з п. 6 Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів депозитарій на дату передачі відповідно до плану-графіка передає до Центрального депозитарію, зокрема:

- глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, виписки з особового рахунку номінального утримувача, видані реєстроутримувачами, сертифікати цінних паперів на пред'явника, що включені до певної партії;

- передавальні розпорядження щодо унесення реєстроутримувачами до відповідних систем реєстрів змін, пов'язаних із відображенням переміщення цінних паперів від номінального утримувача - депозитарію до номінального утримувача - центрального депозитарію;

- відповідні переліки (у формі паперового документа);

- документи, що стосуються кожного випуску цінних паперів, глобальний сертифікат та/або тимчасовий глобальний сертифікат якого передається до центрального депозитарію (копія свідоцтва про реєстрацію випуску, копія рішення про розміщення цінних паперів, копія рішення про випуск цінних паперів, копія плану приватизації, копія плану розміщення акцій, копія проспекту емісії цінних паперів);

- документи, що стосуються відповідних емітентів (договори про обслуговування емісії цінних паперів, в тому числі додаткові угоди до них, документи, що подавалися емітентом для відкриття рахунку у цінних паперах, ідентифікації емітента та керуючого його рахунком в цінних паперах (за наявності керуючого рахунком) та на підставі яких уносилися останні зміни до анкети рахунку у цінних паперах, анкети керуючого рахунком (за умови унесення таких змін).

Як встановлено судом, на виконання п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України", рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 430 від 26.03.2013 р. та на виконання плану-графіку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України", погодженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 09.07.2013 р. № 1188, відповідач передав, а Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" прийняло глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника та документи позивача - емітента, про що складений відповідний акт приймання-передавання від 20.09.2013 року № 11687, належним чином завірена копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, що кореспондується з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, встановлено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Виходячи із приписів вищенаведених законодавчих норм, враховуючи, що 20.09.2013 р. на виконання вимог Закону України "Про депозитарну систему України", рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 430 від 26.03.2013 р. та на виконання плану-графіку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України", погодженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 09.07.2013 р. № 1188, відповідач передав, а третя особа прийняла глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника та документи позивача - емітента, що були об'єктом надання депозитарних послуг за договором про обслуговування емісії цінних паперів № Е717/11 від 10.05.2011 р., господарські зобов'язання сторін у справі, що виникли на підставі вищевказаного договору фактично припинились.

Тотожні висновки з приводу аналогічних правовідносин викладені також у постанові Київського апеляційного господарського суду від 910/15002/14 від 22.12.2014 р.

У відповідності до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. В разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, безпідставне і незаконне володіння та утримання відповідачем грошовими коштами, які є власністю позивача, порушує права і законні інтереси останнього.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що зобов'язання сторін за договором № Е717/11 від 10.05.2011 р. припинились у зв'язку з передачею третій особі глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та документи позивача - емітента, що були об'єктом надання депозитарних послуг за вказаним договором, а також враховуючи, що відповідачем не доведено надання обумовлених договором № Е717/11 від 10.05.2011 р. послуг на суму 2 440, 26 грн. сплачену авансом або повернення таких коштів позивачу, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні правові підстави їх утримувати.

З приводу заперечень відповідача стосовно відсутності обов'язку з повернення позивачу невикористаної частини авансового платежу, оскільки третя особа у відповідності до приписів абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" є правонаступником прав і обов'язків інших депозитаріїв за відповідними договорами про обслуговування емісії цінних паперів у повному обсязі, що існував станом на дату передачі відповідних глобальних сертифікатів на зберігання третій особі, що, на думку відповідача, свідчить про заміну сторони відповідного договору (відповідача на третю особу), суд зазначає, що передача відповідачем Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та документів позивача здійснена на виконання положень п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" відповідно до якого депозитаріям цінних паперів протягом року з дня опублікування цього Закону, з урахуванням вимог Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, забезпечити передання всіх глобальних сертифікатів на зберігання Національному депозитарію України.

Відповідно до положень абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

У разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За приписами п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У даному випадку відносини між сторонами щодо надання депозитарних послуг виникли на підставі договору про обслуговування емісії цінних паперів № Е717/11 від 10.05.2011 р.

В той же час, матеріали справи не місять відомостей щодо реорганізації відповідача, зокрема, шляхом злиття, приєднання, поділу чи перетворення в Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України", що в силу приписів закону є підставою переходу прав та обов'язків до правонаступників.

Положення статуту Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" також не містять відомостей про правонаступництво.

Крім того, виходячи з приписів статті ст. 513 Цивільного кодексу України та враховуючи, що відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, укладеного в письмовій формі, перехід прав та обов'язків (заміна кредитора та боржника у зобов'язанні) має бути здійснений також у письмовій формі із відображенням тих прав та обов'язків що переходять від однієї сторони до іншої (від первісного кредитора/боржника до нового кредитора/боржника).

В той же час, передача відповідачем Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та документів позивача здійснювалась на виконання положень Закону України "Про депозитарну систему України", приписами абзацу 2 п. 13 розділу VI якого встановлено, що з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Однак, приписи Закону України "Про депозитарну систему України" не містять вказівки про те, що внаслідок передбаченого правонаступництва Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" замінює сторону - первісного кредитора/боржника за попереднім договором обслуговування емісії цінних паперів.

Крім того, судом встановлено, що позивачем на виконання зазначених вимог Закону України "Про депозитарну систему України" укладено з Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" новий договір про обслуговування емісії цінних паперів від 22.10.2з013 р.№ ОВ-542, який не містить положень щодо заміни Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" відповідача за договором про обслуговування емісії цінних паперів № Е717/11 від 10.05.2011 р. щодо прав та обов'язків, які належать відповідачу.

Тож, з огляду на вище зазначене, третя особа надає депозитарні послуги позивачу на підставі відповідного договору, укладеного між ним та позивачем, яким погоджено порядок та обсяги надання послуг, а також вартість та порядок їх оплати.

На підставі вищенаведеного суд визнає необґрунтованим доводи відповідача та не приймає до уваги при вирішенні спору.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» (04107, м. Київ, вул. Тропіна, 7-Г, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» (53300, Дніпропетровська обл., м. Орджонікідзе, вул. Калініна, 11, ) 2 440, 26 (дві тисячі чотириста сорок грн. 26 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.02.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.