ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Справа № 926/1812/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автошляхбуд»

до 1. Вижницької міської ради

2. виконавчого комітету Вижницької міської ради

третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство «Вижницьке міське будинкоуправління»

про стягнення заборгованості в сумі 36161,14 грн.

суддя Байталюк В. Д.

представники сторін:

від позивача - Лютікова Н. О., довіреність від 05.01.2015 № 05/17-15;

від відповідачів - Мацьоцький О. І., довіреність № 19 від 22.02.2014,

Колотило С. О., доручення від 22.12.2014 № 21;

від третьої особи - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю «Автошляхбуд», м. Донецьк, звернулося з позовом до Вижницької міської ради та виконавчого комітету Вижницької міської ради, м. Вижниця Чернівецької області, про стягнення заборгованості в сумі 36161,14 грн.

Позов мотивується тим, що рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.02.2012 у справі № 5027/1385/2011 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» на користь позивача 10697,20 грн. основного боргу, 22542,83 грн. пені, 1578,15 грн. інфляційних втрат, 633,92 грн. 3 % річних та 709,04 грн. судового збору. Разом з тим, згідно витягу з ЄДРПОУ власником комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» є Вижницька міська рада. Враховуючи, що комунальне підприємство «Вижницьке міське будинкоуправління» не виконує вказане рішення суду, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування та майна за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача, останній звернувся з даним позовом до відповідачів як власників боржника.

Ухвалою суду від 23.12.2014 залучено третьою особою на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору комунальне підприємство «Вижницьке міське будинкоуправління».

Перший відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у його письмовому відзиві на позовну заяву.

Другий відповідач відзиву на позов не надав.

Третя особа просила суд розглядати справу без участі її представника. Водночас, третя особа у своїх письмових поясненнях просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.02.2012 у справі № 5027/1385/2011 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автошляхбуд» до комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» про стягнення заборгованості за договором підряду № 41 від 10.10.2008 в сумі 125626,40 грн. позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» на користь позивача 10697,20 грн. основного боргу, 22542,83 грн. пені, 1578,15 грн. інфляційних втрат, 633,92 грн. 3 % річних та 709,04 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення господарським судом Чернівецької області видано наказ від 28.02.2012 № 5027/1385/2011.

Станом на день прийняття даного рішення зазначений вище наказ господарського суду Чернівецької області у справі № 5027/1385/2011 не виконаний, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості із субсидіарних боржників (на думку позивача) третьої особи.

Відповідно до статті 63 Господарського кодексу України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти, зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності.

Статтею 78 даного Кодексу визначено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Закон розрізняє два види комунального унітарного підприємства: комунальне комерційне підприємство (майно закріплюється за таким підприємством на праві повного господарського відання) та комунальне некомерційне підприємство (майно закріплюється за таким підприємством на праві оперативного управління).

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 080185 власником комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» з часткою у статутному капіталі 100 % є Вижницька міська рада.

Відповідно до статуту третьої особи комунальне підприємство «Вижницьке міське будинкоуправління» є юридичною особою (пункт 3.1), самостійним господарюючим суб'єктом, що діє на основі повного господарського розрахунку (пункт 3.3), може від свого імені укладати угоди (пункт 3.5) та не несе відповідальності за зобов'язання органу місцевого самоврядування (пункт 4.2). Статутний фонд підприємства становить 13611000,00 грн., що складається з основних засобів, які передані згідно акту передачі засобів від 05.04.2006 відповідно до рішення Вижницької міської ради від 21.03.2006 (пункт 5), а майно підприємства є власністю громади м. Вижниця і належить підприємству на праві повного господарського відання (пункт 6.1).

Отже, комунальне підприємство «Вижницьке міське будинкоуправління» за видом та організаційною формою відноситься до комунальних унітарних комерційних підприємств.

Згідно норм статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Також Цивільний кодекс України у статті 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. Зокрема, передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень частини третьої статті 96 Цивільного кодексу України В законодавстві передбачаються випадки, коли публічно-правові утворення можуть нести відповідальність за зобов'язаннями юридичних осіб публічного і приватного права, ними створених.

Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад як засновників створених ними юридичних осіб публічного права містить норма статті 176 Цивільного кодексу України, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.

Частина дев'ята статті 78 Господарського кодексу України встановлює правило, згідно з яким особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Господарський кодекс України передбачає виключний перелік з двох видів державних унітарних підприємств - державні комерційні підприємства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, та казенні підприємства (частина восьма статті 73 ГК).

Відповідно до частини п'ятої статті 74 Господарського кодексу України держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Чинне законодавство не передбачає субсидіарної відповідальності держави за зобов'язаннями унітарних державних підприємств. Така відповідальність передбачена лише щодо зобов'язань казенних підприємств.

В інших законах, в тому числі Цивільному кодексі України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», відсутні прямі норми про субсидіарну відповідальність органів місцевого самоврядування за зобов'язаннями створених ними комерційних комунальних унітарних підприємств. Відсутні такі норми також і в статуті третьої особи.

Отже, позов в частині вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Автошляхбуд» до Вижницької міської ради як субсидіарного боржника комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» є необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог до виконавчого комітету Вижницької міської ради суд припиняє провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в порушення статей 1 та 21 Господарського процесуального кодексу України другий відповідач не є юридичною особою.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами. Статтею 219 вказаного Кодексу передбачено, що за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим кодексом та іншими законами. Засновники суб'єкта господарювання не відповідають за зобов'язаннями цього суб'єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб'єкта.

Положеннями статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Судом встановлено, що майно комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» є комунальною власністю, проте належить йому на праві повного господарського відання. Згідно довідок третьої особи № 6 від 06.02.2015, № 7 та 8 від 09.02.2015 статутний капітал комунального підприємства «Вижницьке міське будинкоуправління» сформовано повністю, на балансі є матеріальні активи, а на рахунках - грошові кошти.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на день прийняття даного рішення відкрито виконавче провадження № 40627523 по виконанню наказу господарського суду Чернівецької області від 28.02.2012 № 5027/1385/2011 (ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження: 3Г5В2ВГ7А5ЕД).

Отже, з урахуванням вищезазначених приписів суд не приймає до уваги пояснення позивача щодо неможливості вчинення жодних дій стосовно майна, яке закріплене за третьою особою на праві повного господарського відання та як наслідок неможливість виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 15.02.2012 у справі № 5027/1385/2011.

У зв'язку з цим судові витрати слід покласти на позивача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 80, статтями 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У частині позовних вимог до виконавчого комітету Вижницької міської ради провадження у справі припинити.

2. У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 13.02.2015.

Суддя В. Байталюк