КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа№ 910/28129/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників сторін:

позивача: Дудник О.С., довіреність №159 від 12.01.2015р.,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 19.12.2014 р.

у справі №910/28129/14 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання права власності.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.12.2014 р. у прийнятті позовної заяви відмовлено. Позовні матеріали повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 19.12.2014 р. та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідач в судове засідання повноважних представників не направив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Апеляційний господарський суд дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення, встановив наступне.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", місцевий господарський суд послався на те, що між позивачем та відповідачем відсутні господарські відносини, а Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві не є суб'єктом господарювання в контексті статті 1 Господарського процесуального кодексу України, тому позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Крім того, суд зазначив, що з характеру заявлених позовних вимог вбачається, що їх предметом є оскарження рішення органу Державної виконавчої служби, які підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

У відповідності до норм статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на придбану з прилюдних торгів, по реалізації арештованого Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві нерухоме майно, квартиру № 29 у будинку № 9 по вулиці Михайла Гришка у місті Києві.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Господарського кодексу України, господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та комісійних засадах. Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець - учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець - відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, яка організовує та провадить ці прилюдні торги за договором з Державною виконавчою службою. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну.

Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність.

З викладеного вбачається, що між позивачем, як покупцем майна, та відповідачем, як продавцем майна, укладається відповідний правочин - угода про передачу майна у власність.

У відповідності до ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, між позивачем та відповідачем, який в силу закону виступає продавцем склалися цивільно-правові відносини з купівлі-продажу майна. При цьому, після укладення правочину купівлі-продажу - підписання протоколу, сплата вартості придбаного майна, відповідач, як продавець, відмовився передати товар, що є порушенням положень ст. 662 ЦК України.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачається обов'язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З наведених вище підстав між позивачем та відповідачем виник спір про право. ПАТ "Універсал Банк" звернувся за захистом свого права як покупець майна, а не як стягувач у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Пунктом 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" передбачається, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо.

Оскільки суб'єктом господарювання у даній справі є позивач - ПАТ "Універсал Банк" та між сторонами наявні господарські відносини (правочин купівлі-продажу), врегульовані Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та наявний спір про право, що виникає з відповідних відносин (невизнання відповідачем права власності), тому вказана позовна заява підлягає розгляду в господарському суді. Таким чином, вказаний господарський спір підвідомчий господарським судам.

Згідно пункту 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, посилання на п. 11 Постанови № 10 є необґрунтованим, оскільки в даному пункті йдеться про спори, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК. Проте зняття арештів з майна не є предметом позову ПАТ "Універсал Банк" у даній справі.

Помилковим є твердження про те, що предметом спору є оскарження рішення органу Державної виконавчої служби, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки прийняття рішення щодо передачі або непередачі майна покупцеві в межах, визначених чинним законодавством повноважень, до компетенції органів ДВС не відноситься.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом зроблено необґрунтований висновок про порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказаний господарський спір підвідомчий господарським судам, а тому позовна заява ПАТ "Універсал Банк" підлягає розгляду в господарських судах України.

Отже ухвала господарського суду м. Києва від 19.12.2014р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду м. Києва від 19.12.2014 р. у справі № 910/28129/14 скасувати.

Справу № 910/28129/14 передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран