РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/23303/14

За позовомКазенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал»
ДоДержавного підприємства Завод «Арсенал»
Простягнення 1 653 268, 25 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Жук-Шахрай С.І.- за дов.;

Від відповідача: Кошель І.М. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь 1 653 268, 25 грн. заборгованості за договором про відшкодування витрат за використану електричну енергію №1/23-107-12 від 24.07.2012р.

01.12.2014р. відповідач через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав заперечення проти позову, відповідно до яких просив винести рішення суду з урахуванням вже сплаченої частини заборговності за спірним Договором.

За клопотанням представників сторін, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п.3 ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №1/23-107-12 про відшкодування витрат за використану електричну енергію (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Відповідач зобов'язався відшкодувати Позивачу електричну енергію (по ІІІ категорії надійності споживачів, згідно «Правил улаштування електроустановок» в приміщеннях, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, Бутлерова, 3 та вказані в додатку №1 до Договору.

Згідно п. 3.1. Договору, кількість використаної електроенергії визначається згідно показань лічильників та розрахунковим методом згідно Схеми розрахунку електроенергії, яка споживається Відповідачем за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, вул. Бутлерова, 3. Кількість електричної енергії вказується в актах приймання-передавання енергоресурсів, що складаються представниками сторін.

Відповідно до п. 3.3. Договору, відшкодування витрат за використану електричну енергію Відповідач здійснює до 20-го числа кожного місяця, що передує місяцю забезпечення Позивачем електроенергією у розмірі 100% вартості забезпечення Позивачем електроенергією за результатами попереднього місяця. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 15 календарних днів наступного місяця на підставі Актів приймання-передавання енергоресурсів і виставлених рахунків.

Судом встановлено, що Позивач належним чином виконав свої зобов'язання передбачені Договором в повному обсязі, що підтверджується актами приймання-передачі енергоресурсів, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Однак, у відповідності до актів приймання-передачі енергоресурсів за період з 31.07.2012р. по 31.08.2014р. за Відповідачем існує заборгованість за Договором в розмірі 1 653 268, 25 грн.

В процесі розгляду справи, Відповідачем було надано суду платіжне доручення №2056 від 15.01.2015р., відповідно до якого Відповідач сплатив Позивачу частину суму заборгованості за Договором в розмірі 55 026, 97 грн.

З огляду на зазначене сума боргу за Договором складає суму в розмірі 1 598 241, 28 грн., проти якої не заперечили сторони спору і надали суду підписаний обома сторонами Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2015р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Договір про відшкодування витрат за використану електричну енергію №1/23-107-12 від 24.07.2012р., укладений між Позивачем та Відповідачем є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи, з урахуванням платіжного доручення №2056 від 15.01.2015р., наданого в процесі розгляду справи Відповідачем свідчать, що сума заборгованості Відповідача за Договором складає суму в розмірі 1 598 241, 28 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Таким чином, суду доведено та підтверджено документально, що Відповідач сплатив частину боргу (55 026, 97 грн.), про що не заперечує Позивач, тобто між сторонами в частині боргу у сумі 55 026, 97 грн., відсутній предмет спору, провадження у цій частині спору слід припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором від 24.07.2012р. №1/23-107-12 в розмірі 1 598 241, 28 грн. суду належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем визнаний, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача в повному обсязі, оскільки відповідачем сплачена частина боргу після звернення Позивача до суду.

Керуючись ст.49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства завод «Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; Код: 14310520) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; Код:14307357) заборгованість за договором №1/23-107-12 від 24.07.2012р. в розмірі 1 598 241 (один мільйон п'ятсот дев'яносто вісім тисяч двісті сорок одна) грн. 28 коп. та судовий збір в розмірі 31 978 (тридцять одна тисяча дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 45 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині позову провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.02.2015р.

Суддя І.І.Борисенко