ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 р. Справа № 923/1813/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", с. Качкарівка, Бериславський район, Херсонська область,

про стягнення 2 427 425,46 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Степанюк Є.В., уповн. представник, довіреність від 20.11.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (відповідач) про стягнення 2 427 425,46 грн., з яких 1 881 125,89 грн. основного боргу (заборгованості з оплати товару), 40 199,40 грн. річних (30 %), 35 818,70 грн. пені та 470 281,47 грн. штрафу, у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки на умовах товарного кредиту № Аз210114/01 від 21.01.2014р.

Відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Ухвали суду від 11.12.2014р., 15.01.2015р. та 03.02.2015р. по справі надіслано поштою за вказаною у позовній заяві адресою відповідача, яка співпадає з зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на час розгляду даної справи місцезнаходженням відповідача, згідно витягу на відповідача з цього реєстру (а.с.40-42). Першу з цих ухвал надіслано рекомендованим листом з повідомленням, інші - рекомендованими листами. До суду повернулося та залучено судом до матеріалів справи поштове повідомлення про вручення 14.12.2014р. за місцезнаходженням відповідача рекомендованого листа з ухвалою суду від 11.12.2014р. по справі (а.с.47). Надіслані ж відповідачеві рекомендовані листи з ухвалами суду від 15.01.2015р. та 03.02.2015р. по справі не повертався до суду без вручення відповідачу.

Проте, представник відповідача у судові засідання 15.01.2015р., 03.02.2015р. та 10.02.2015р. не прибув. Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та витребувані від відповідача судом, згідно з ухвалами по справі, документи. Про причини цього суду не повідомлено.

03.02.2015р. через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з вжиттям відповідачем заходів щодо вирішення питання про погашення його заборгованості за договором поставки № Аз210114/01 від 21.01.2014р. в позасудовому порядку.

До суду не надходили заяви та клопотання відповідача щодо судового засідання 10.02.2015р.

Суд не визнавав обов'язковою явку представників сторін в судове засідання 10.02.2015р. Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представника відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/1813/14. Розгляд справи за відсутності представника відповідача, при тому, що відповідача було належним чином повідомлено судом про місце та час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Після закінчення розгляду справи, в судовому засіданні 10.02.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (надалі - відповідач) уклали 21.01.2014р. між собою договір № Аз210114/01 поставки на умовах товарного кредиту (оптової партії мінеральних добрив), згідно положень якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей товар (надалі - договір).

Відповідно до п.1.3., п.2.1., п.2.2. та п.4.1. договору загальна кількість та ціна товару, що підлягає поставці, асортимент (номенклатура) товару за сортами, групами, видами, марками, типами, розмірами, а також, строки оплати товару, умови та строки поставки партії товару (згідно правил "Інкотермс 2010") визначаються позивачем та відповідачем у Специфікаціях до договору, які є невід'ємними складовими договору.

Згідно з п. 4.1. договору відповідач здійснює оплату товару у гривні України, проте, сторони договору можуть визначити в специфікації до договору грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті. Згідно з п. 4.2. договору оплата товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на вказаний у договорі банківський рахунок позивача. Відповідно до п. 7.1. договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Позивач та відповідач 22.01.2014р. підписали специфікацію - додаток № 1 до договору, згідно з якою узгоджено здійснення позивачем поставки відповідачеві товару мінеральних добрив двох видів, загальною вартістю 2 578 308,20 грн. (з ПДВ), на умовах СРТ - Інкотермс 2010 ст. Каховка, з строком поставки позивачем товару від 20 до 35 днів після подачі відповідачем транспортної інструкції (в залежності від виду мінеральних добрив) та строком оплати відповідачем повної вартості цього товару до 01.11.2014р. В подальшому, позивач передав відповідачеві частину з товару, який вказаний у цій специфікації, а саме, товар загальною вартістю 1 881 125,89 грн. (з ПДВ) на підставі видаткових накладних від 23.01.2014р. № Аз000030 на суму 1 015 966,73 грн., від 12.02.2014р. № Аз000016 на суму 55 560,68 грн., від 12.02.2014р. № Аз000038 на суму 547 669,56 грн., від 09.03.2014р. № Аз000061 на суму 261 928,92 грн. Проте, відповідач, всупереч власним зобов'язанням за договором, не здійснив а ні повної, а ні часткової оплати цього товару позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, із змінами та доповненнями (надалі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Аналогічне визначення терміну "первинний документ" містить у собі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону та п. 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення обов'язковими реквізитами первинного документу є: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа (форми); дату і місце складення документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Видаткові накладні від 23.01.2014р. № Аз000030, від 12.02.2014р. № Аз000016 та №Аз000038, від 09.03.2014р. № Аз000061 оформлено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення щодо оформлення первинних документів. Ці накладні підписано відповідачем та скріплено відбитками печатки відповідача без будь-яких зауважень та заперечень (зокрема, щодо кількості, асортименту та якості товару, а також, щодо строків поставки товару). Доказів іншого відповідачем не надано.

Строк здійснення відповідачем оплати повної вартості товару, який вказаний у цих видаткових накладних, закінчився 31.10.2014р. Таким чином, з 01.11.2014р. відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 881 125,89 грн. щодо оплати товару позивача такої вартістю. Тобто, з 01.11.2014р. 1 881 125,89 грн. несплаченої відповідачем на користь позивача вартості цього товару є заборгованістю відповідача перед позивачем за договором.

Під час розгляду справи суду не надано відповідачем будь-яких заперечень щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 1 881 125,89 грн. з оплати товару за договором. Також, під час розгляду справи суду не надано доказів сплати відповідачем на користь позивача, повністю або частково, 1 881 125,89 грн. вартості товару, що отриманий відповідачем на підставі договору.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 881 125,89 грн. основного боргу (заборгованості з оплати товару) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Поряд з вимогами про стягнення 1 881 125,89 грн. основного боргу позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 40 199,40 грн. річних (30 %) та 35 818,70 грн. пені, які нараховані на суму заборгованості у розмірі 1 881 125,89 грн. за період з 02.11.2014р. по 27.11.2014р., а також, про стягнення з відповідача 470 281,47 грн. штрафу, що складає 25 % від суми вказаної заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж Кодексу, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання незалежно або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.4. договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за договором позивач та відповідач несуть відповідальність, згідно з цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (тобто, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Відповідно до п. 8.5. договору за порушення строків платежів відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 25 % від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової Національного банку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Згідно з п. 8.6. договору у випадку прострочення відповідачем платежу, сплата якого передбачена цим договором, відповідач сплачує позивачеві 30 % річних від простроченої суми.

Виконані позивачем розрахунки заявлених до стягнення з відповідача 40 199,40 грн. річних (30 %), 35 818,70 грн. пені та 470 281,47 грн. штрафу судом перевірені. Ці розрахунки виконано у відповідності до наведених норм закону та положень договору, а також, не містять арифметичних помилок. Разом з тим, судом встановлено, що при розрахунку річних та пені позивачем безпідставно не нараховані річні та пеня за 01.11.2014р. (згідно договору строк оплати товару - до 01.11.2014р.), наслідком чого стало заниження загального розміру заявлених до стягнення річних та пені. Ненарахування відповідачеві річних та пені за 01.11.2014р., об'єктивно, не призвело до порушення прав та ущемлення інтересів відповідача, а також, не призвело до заявлення необґрунтованих (зокрема, завищених) за розміром позовних вимог в частині стягнення річних та пені.

Під час розгляду справи відповідач не надав будь-яких заперечень щодо нарахування йому позивачем 40 199,40 грн. річних, 35 818,70 грн. пені, 470 281,47 грн. штрафу або ж доказів сплати цих сум річних, пені та штрафу повністю або частково.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 40 199,40 грн. річних (30 %), 35 818,70 грн. пені та 470 281,47 грн. штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи одночасно позовні вимоги про стягнення як пені, так і штрафу за порушення одних й тих самих грошових зобов'язань, суд виходить з того, що чинне законодавство України не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій. Тобто, пеня та штраф не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір штрафних санкцій.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється у повному обсязі, тому судовий збір повністю, у сумі 48 548,51 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" (місцезнаходження: 74350, Херсонська обл., Бериславський район, с. Качкарівка, вул. Леніна, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи 33277131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. Бориспільська, буд.7; ідентифікаційний код юридичної особи 30530159) 1 881 125 (один мільйон вісімсот вісімдесят одна тисяча сто двадцять п'ять) грн. 89 коп. основного боргу, 40 199 (сорок тисяч сто дев'яноста дев'ять) грн. 40 коп. річних, 35 818 (тридцять п'ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 70 коп. пені, 470 281 (чотириста сімдесят тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 47 коп. штрафу та 48 548 (сорок вісім тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 51 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.02.2015р.

Суддя К.В. Соловйов