РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа № 910/21288/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно"

про стягнення 401 920,33 грн.

Головуючий суддя Бондаренко Г.П.

Суддя Гулевець О.В.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники :

від позивача: Василик М.І. (дов. № 03 від 13.01.2015)

від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 27.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМАКО Україна" (далі за текстом - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 401 920, 33 грн. за договором № 7109/339384 від 08.04.2013 , з яких 365 175, 72 грн. основного боргу, 31 546, 17 грн. пені, 5 198, 44 грн. 3 % річних, а також просить покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/21288/14, розгляд справи призначено на 28.10.2014.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.10.2014 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи № 910/21288/14 відкладено на 25.11.2014.

25.11.2014 через відділ канцелярії Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява про визнання зобов'язання частково виконаним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.11.2014 зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" була повернута на підставі п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.11.2014 на підставі ст. 77 ГПК України відкладено розгляд справи № 910/21288/14 на 16.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 суд прийшов до висновку про необхідність призначення у справі колегіального складу суду, в зв'язку зі складністю спору та категорією справи, що віднесена до складних.

16.12.2014 суддя Бондаренко Г. П. звернулася до заступника Голови Господарського суду міста Києва з заявою, для визначення складу колегії для розгляду справи № 910/21288/14.

Розпорядженням від 16.12.2014 заступником Голови Господарського суду м. Києва було призначено здійснення розгляду справи № 910/21288/14 колегіально у складі: головуючий суддя Бондаренко Г. П.; суддя Гулевець О. В.; суддя Пригунова А. Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 справу № 910/21288/14 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя: Бондаренко Г.П.; суддя Гулевець О.В.; суддя Пригунова А. Б. Даною ухвалою призначено розгляд справи № 910/21288/14 на 27.01.2015.

27.01.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання 27.01.2015 представник відповідача не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи; вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення по справі, вимоги ухвали про порушення провадження у справі виконав, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовано порушенням відповідачем його зобов'язань за договором №7109/339384 від 08.04.2013 в частині оплати отриманої сільськогосподарської техніки.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання не з'явився.

Враховуючи те, що не з'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд зазначає, що у відповідності до п. 3.13. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено: неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013 між позивачем, в якості продавця, та відповідачем, в якості покупця, укладено договір № 7109/339384 (далі по тексту - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець поставляє, а покупець приймає та зобов'язується оплатити сільськогосподарську техніку, а саме: розкидач мінеральних добрив Kuhn AXIS 30.1K (бувші у використанні) - 2(дві) одиниці, надалі іменоване як "товар" на умовах, визначених договором.

Сторони у п. 2.1. договору погодили, що загальна вартість товару, з урахуванням ПДВ, складає гривневий еквівалент 28 000,00 євро, що підлягає сплаті по курсу перерахунку, з них вартість товару, без ПДВ, складає гривневий еквівалент 23 333, 33 євро, сума ПДВ складає гривневий еквівалент 4 666, 67 євро.

За умовами договору "Курс перерахунку" - курс продажу (ASK курс) євро на момент закриття торгів на міжбанківському ринку на день, що передує дню перерахування коштів по даному договору, опублікований на сайті http://mezhbank.org.ua.

Курс перерахунку, за яким розраховується гривневий еквівалент відповідного платежу, не може бути нижчим за курс перерахунку на дату укладення даного договору, а саме: 10, 548 грн. за 1 євро.

В разі відсутності доступу на сайт http://mezhbank.org.ua для визначення курсу перерахунку сторони використовуватимуть курс євро, встановлений Національним банком України на день перерахування коштів по даному договору, збільшений на 1%.

Згідно п. 4.1. договору продавець передає товар покупцеві на умовах СРТ (склад покупця: одна одиниця: Київська обл., Макарівський район, с. Борівка; Одна одиниця: Житомирська обл., Баранівський район, с. Кашперівка), згідно з ІНКОТЕРМС 2000 року, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати зарахування на поточний рахунок продавця 100% загальної вартості товару від покупця, у відповідності з умовами п. 5.1 договору, але не раніше " 25" листопада 2013 року.

Сторони у п. 4.3. договору погодили, що передання товару оформляється накладними на отримання товару та/або актами прийому-передачі товару, що підписуються уповноваженими представниками обох сторін. Товар приймається за кількістю, якістю та комплектацією.

Відповідно п. 5.1. договору покупець зобов`язується здійснити оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця в наступному порядку:

- 25% від загальної вартості товару, що становить гривневий еквівалент 7 000,00 євро, що підлягають сплаті по курсу перерахунку протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання договору;

- 5% від загальної вартості товару, що становить гривневий еквівалент 1 400,00 євро, що підлягають сплаті по курсу перерахунку, до 25 серпня 2013 року;

- 5% від загальної вартості товару, що становить гривневий еквівалент 1400,00 євро, що підлягають сплаті по курсу перерахунку, до 25 вересня 2013 року;

- 65 % від загальної вартості товару, що становить гривневий еквівалент 18 200, 00 євро, що підлягають сплаті по курсу перерахунку, до 25 листопада 2013 року;

Згідно п. 5.2 договору всі платежі, які здійснюються покупцем у випадку несвоєчасної оплати, незалежно від підстави платежу в платіжному дорученні проводяться в наступній послідовності:

- пеня згідно п. 8.1. договору;

- оплата відповідного платежу.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що у випадку прострочення оплати за товар покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої вартості товару з ПДВ, що підлягають сплаті в гривнях по курсу перерахунку, дійсному в день виникнення у покупця заборгованості, але не нижчому за курс перерахунку на дату укладення договору, за кожен календарний день прострочення оплати платежу по день оплати заборгованості включно.

Сторони узгодили і домовились у п. 8.5 договору, що продавець не несе жодної відповідальності за прострочення передання товару, якщо таке прострочення є наслідком невиконання або неналежного виконання покупцем своїх обов'язків за договором, в т.ч. прострочення оплати згідно п. 5.1. договору.

Відповідач свої зобов'язання виконує не належним чином, і станом на 18.04.2014 від оплатив товар, поставка, якого обумовлена договором лише частково на суму 74 830,00 грн., що підтверджено наявною в матеріалах справи копією виписки по рахунку №3919 з 18.04.2013 до 19.04.2013. Доказів внесення відповідачем 100 % вартості товару, як обумовлено договором, матеріали справи не містять.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що продавець виконав свої зобов`язання за договором належним чином, в тому числі поставив відповідачу сільськогосподарську техніку, а саме: розкидач мінеральних добрив Kuhn AXIS 30.1K (бувші у використанні) - 2 (дві) одиниці по видатковій накладній № К-023738/339384 від 26.12.2014 на суму 481 511, 48 грн. (разом з ПДВ), яку той прийняв, про що свідчить підпис уповноваженої особи на копії вказаної накладної, копія довіреності № 533 від 26.12.2014, та копія акту прийому-передачі товарів від 26.12.2014, наявні в матеріалах справи.

Предметом справи є матеріальна вимога позивач щодо стягнення з відповідача на його користь 365 175, 72 грн. основного боргу, 31 546, 17 грн. пені, 5 198,44 грн. 3 % річних за період прострочення з 25.11.2013 по 15.04.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО Україна" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Договір №7109/339384 від 08.04.2013 є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глав 54 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, договором укладеним між сторонами сторони погоди 100 % попередню оплату товару, а саме до 25.11.2013, поставка якого обумовленого договором (п. 4.1. договору).

Судом встановлено, що свої зобов'язання за договором щодо внесення 100 % оплати по договору в строки визначені договором, відповідач виконував не належним чином, адже оплата була здійснена лише частково на суму 74 830,00 грн. 18.04.2014 (виконано лише положення п. 5.1.1. договору, сплачено 7 094, 23 євро за курсом перерахунку (10, 548 грн. за 1 євро; 74 830, 00 грн./ 10, 548 грн. = 7 094, 23 євро).

Проте, позивачем було поставлено відповідачу товар, обумовлений договором на суму 481 511, 48 грн., що підтверджується матеріалами справи.

За приписами ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Факт поставки товару позивачем відповідачу за відсутності 100 % передплати за нього, та факт прийняття товару відповідачем, свідчать про зміну сторонами своїми діями умов договору щодо оплати поставленого товару в частині строків оплати та в частині її розміру (новацію), і оскільки новий строк оплати сторонами письмово встановлений не був, суд дійшов висновку, що строк оплати був визначений сторонами у відповідності до положень ст. 692 ЦК України - після прийняття товару.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з наданою позивачем детальною випискою по рахункам позивача, відповідачем 18.04.13 було сплачено позивачу за товар 74 830,00 грн. Вказаного відповідачем не спростовано.

Враховуючи, що на момент винесення рішення, поставлена сільськогосподарська техніка тільки частково оплачена відповідачем на суму 74 830, 00 грн., заборгованість відповідача перед позивачем, враховуючу ціну товару зафіксовану сторонами в видатковій накладній складає 406 681, 48 грн. (481 511, 48 - 74 830, 00 = 406 681, 48), доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

При цьому, як зазначалося судом предметом спору є, зокрема, вимога позивача про стягнення 365 175, 72 грн. основної заборгованості (суми меншої ніж визначено судом), і відповідно вирішуючи справу суд виходить саме із розміру заявлених позовних вимог.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності поставки умовам договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 365 175,72 грн. відповідачем суду не надано. Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 365 175,72 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, строк оплати товару, у відповідності до ст. 692 ЦК України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 365 175,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем, також, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 31 546, 17 грн. суми пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний календарний день прострочення оплати платежу, відповідно до п. 8.1 договору за період прострочення з 25.11.2013 по 01.09.2014 та 5 198, 44 грн. 3% річних за загальний період з 26.11.2013 по 01.09.2014, згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

В пункті 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14 зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Як зазначалося вище, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню та 3 % річних за період прострочення з 25.11.2013 по 01.09.2014, а враховуючи, що в процесі розгляду справи судом сторонами були змінені умови договору (здійснена новація), в результаті якої строк оплати товару був визначений у відповідності до ст. 692 ЦК України - після поставки товару, тобто 27.12.2014 (так як поставка здійснена 26.12.2014), прострочення відповідача по оплаті поставленого товару має місце тільки з 28.12.2014. Оскільки суд вирішуючи справу не може виходити за межі позовних вимог, і відповідно за межі періоду прострочення визначеного позивачем, та оскільки між сторонами було досягнуто згоди щодо новації, вимоги позивача щодо стягнення пені та 3 % річних за період прострочення з 25.11.2013 по 01.09.2014 задоволенню не підлягають, як необґрунтовані.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати позивача на оплату судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ідентифікаційний код 32736177; в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО Україна" (08322, Київська обл., Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 2; ідентифікаційний код 21665011) 365 175 (триста шістдесят п'ять тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 72 коп. суми основного боргу та 7 303 (сім тисяч триста три) грн. 51 коп. витрат по оплаті судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2015.

Головуючий суддя Г.П. Бондаренко

Суддя О.В. Гулевець

Суддя А.Б. Пригунова