ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.02.15р. Справа № 904/107/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОСЕРВІС", м.Дніпродзержинськ

до Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради", м.Дніпродзержинськ

про стягнення 7 543,60 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: Павленко О.В., представник за довіреністю №1 від 16.02.14р.

від відповідача: Чернобривець А.М., представник за довіреністю № 042 від 20.01.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського від 12.01.15р. порушено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОСЕРВІС" (далі - позивач) до Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач) про стягнення 7 543,60 грн. Розгляд справи призначено на 03.02.15р.

Ухвалою господарського від 03.02.15р. відкладено розгляд справи на 12.02.15р.

12.02.15р. до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 7 105,79 грн., з них: 5 085,90 грн. - заборгованість за отриману теплову енергію, 855,69 грн. - пеня, 126,66 грн. - 3% річних, 1 037,54 грн. - інфляційні втрати.

В судовому засіданні повноважний представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи докази часткової оплати на суму 16 405, 06 грн.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судовому засіданні усно суму заборгованості за отриману теплову енергію визнав у повному обсязі. Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат заперечував, оскільки відповідач є бюджетною, неприбутковою установою, що повністю утримується за рахунок коштів обласного бюджету. Таким чином, повноважний представник відповідача вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла не з вини відповідача.

В судовому засіданні 12.02.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.12р. між позивачем та відповідачем укладено договір №1/12 про постачання теплової енергії для потреби населення, вентиляції та гарячого водопостачання (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого, позивач зобов'язується постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов'язується приймати її, оплачувати позивачу її вартість за встановленими тарифами (цінами) та здійснювати інші платежі згідно умовами цього договору та невід'ємними додатками до нього. Постачання теплової енергії за Договором здійснюється відповідно до його умов і може перериватися (припинятися, обмежуватися) у встановлених Договором і законодавством випадках.

У п. 2.1. Договору зазначено про те, що при вирішенні питань, що не врегульовані цим Договором, сторони керуються Законом України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.05р., рішеннями обласних та міських державних структур влади, та іншими актами чинного законодавства України.

Початок та кінець опалювального періоду встановлюється рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору, позивач проводить відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання згідно з діючим ДБН по об'єктах відповідача, згідно адреси: м.Дніпродзержинськ, вул. ім. Менделєєва, буд. 21.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку / розрахунковим способом.

Відповідач, що має прилади обліку, щомісяця до 5-го числа наступного за рахунковим місяцем подає звіт про фактичне споживання теплової енергії (п. 5.3. Договору).

Як зазначено у п. 5.5. Договору, при відсутності приладів обліку або виході його із ладу або не надання звіту про фактичне споживання до 5-го числа наступного за рахунковим місяцем - кількість теплової енергії, що відпущена відповідачу, визначається позивачем розрахунковим способом, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачання організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді, та фактично витрачений позивачем енергоносіїв.

Згідно з п. 6.1. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (Облдержадміністрацією), або в іншій формі згідно з чинним законодавством. Інформація про зміну тарифів доводиться до відповідача через засоби масової інформації і не є підставою для переукладання договору. Позивач має право застосувати нові узгоджені тарифи без додаткової згоди із відповідачем.

Відповідно до п. 6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач самостійно одержує платіжну вимогу у позивача, після 10-го числа наступного за рахунковим місяцем.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що відповідач на протязі розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок проводиться до 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем.

У п. 6.5. Договору зазначено про те, що всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує позивач відповідачу. Двосторонній акт про постачання теплової енергії відповідач самостійно одержує в бухгалтерії позивача до 5-го числа наступного за розрахунковим місяцем, підписує і один екземпляр повертає позивачу в 5-ти денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати. В разі не отримання відповідачем в бухгалтерії позивача у встановлений в цьому пункті Договору термін, а саме до 5-го числа наступного за розрахунковим місяцем акту про постачання теплової енергії, кількість відпущеної позивачем теплової енергії вважається беззаперечною та обов'язковою до сплати.

Відповідно до п. 7.2.4. Договору, у разі порушення відповідачем строку для здійснення розрахунку за поставлену йому у розрахунковому періоді теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми, яка підлягає сплаті, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє відповідача від виконання зобов'язань, передбачених цим Договором. Нарахування пені за цим пунктом Договору не припиняється через 6 (шість) місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Позовна давність за вимогами про стягнення неустойки (штрафних санкцій) за цим Договором встановлюється сторонами такою, що дорівнює тривалості загальної позовної давності.

Пунктом 7.2.5 Договору передбачено, що у разі затримки відповідачем виконання грошового зобов'язання за цим Договором відповідач на вимогу позивача зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.10.12р., сплив строку дії договору не звільняє відповідача від обов'язку в повному обсязі оплатити поставлену йому теплову енергію (п. 11.1. Договору).

Пунктом 11.5. Договору передбачено, що Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Позивач звертає увагу суду на те, що рішенням Дніпродзержинської міської ради виконавчого комітету № 471 від 15.11.12р. встановлена плата за послуги опалення, що надає позивач у розмірі 934,62 грн./Гкал.

На виконання умов вищезазначеного Договору позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 21 490,96 грн., що підтверджує:

- Акт виконання поставки теплової енергії за жовтень 2013р. від 31.10.13р. на суму 2 532,82грн. (а.с. 27), рахунок на оплату №1/12/10.13 за жовтень 2013р. на суму 2 532,82 грн., який отриманий відповідачем 04.11.13р. (а.с. 21).

- Акт виконання поставки теплової енергії за листопад 2013р. від 30.11.13р. на суму 3363,59 грн. (а.с. 28), рахунок на оплату №1/12/11.13 за листопад 2013р. на суму 3 363,59 грн., який отриманий відповідачем 02.12.13р. (а.с. 22);

- Акт виконання поставки теплової енергії за грудень 2013р. від 31.12.13р. на суму 5 085,90 грн. (а.с. 29), рахунок на оплату №1/12/12/0113 за грудень 2013р. на суму 5 085,90 грн. (а.с. 23);

- Акт виконання поставки теплової енергії за січень 2014р. від 31.01.14р. на суму 4659,74 грн. (а.с. 30); рахунок на оплату №1/12/0114 за січень 2014р. на суму 4 659,74 грн., який отриманий відповідачем 04.02.14р. (а.с. 24);

- Акт виконання поставки теплової енергії за лютий 2014р. від 28.02.14р. на суму 3 663,42 грн. (а.с. 31), рахунок на оплату №1/12/02.14 за лютий 2014р. на суму 3 663,42 грн., який отриманий відповідачем 05.03.14р. (а.с. 25);

- Акт виконання поставки теплової енергії за березень 2014р. від 31.03.14р. на суму 2 185,49 грн. (а.с. 32), рахунок на оплату№1/12/03.14 за березень 2014р. на суму 2 185,49 грн., який отриманий відповідачем 02.04.14р. (а.с. 24).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору розрахувався за поставлену теплову енергію частково, а саме у розмірі 16 405,06 грн., що підтверджують платіжні доручення (а.с.71-78).

Таким чином, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 5 085,90 грн.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивачем на підставі п.7.2.4. Договору була нарахована пеню у розмірі 855,69 грн.

Крім того, відповідно до п. 7.2.5. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 1 037,54 грн. та 3% річних у розмірі 126,66 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за отриману теплову енергію у розмірі 5 085,90 грн., пеню у розмірі 855,69 грн., інфляційні втрати у розмірі 1037,54 грн., 3% річних у розмірі 126,66 грн., а всього 7 105,79 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач суму заборгованості за отриману теплову енергію визнав у повному обсязі. Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат заперечував, оскільки відповідач є бюджетною, неприбутковою установою, що повністю утримується за рахунок коштів обласного бюджету. Таким чином, відповідач вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла не з вини відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу може відноситися часткове погашення самим боржником основного боргу. Крім того, зазначене підтверджується підписаним актом звірки взаєморозрахунків (а.с.62) та твердженням повноважного представника відповідача.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови укладеного між сторонами Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за отриману теплову енергію у розмірі 5 085,90 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2.4. Договору передбачено, що у разі порушення відповідачем теплової енергії строку для здійснення розрахунку за поставлену йому у розрахунковому періоді теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми, яка підлягає сплаті, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє відповідача від виконання зобов'язань, передбачених цим Договором. Нарахування пені за цим пунктом Договору не припиняється через 6 (шість) місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Позовна давність за вимогами про стягнення неустойки (штрафних санкцій) за цим Договором встановлюється сторонами такою, що дорівнює тривалості загальної позовної давності.

На підставі п. 7.2.4. Договору позивачем була нарахована пеня у розмірі 855,69 грн., розрахунок якої судом був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2.5 Договору передбачено, що у разі затримки відповідачем виконання грошового зобов'язання за цим Договором відповідач на вимогу позивача зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

На підставі п. 7.2.5. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 1 037,54 грн. та 3% річних у розмірі 126,66 грн., розрахунки яких господарським судом також перевірені та визнані такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що посилання відповідача на те, що останній є бюджетною, неприбутковою установою, що повністю утримується за рахунок коштів обласного бюджету не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Дане твердження також узгоджується з висновками Вищого господарського суду України, а саме п. 5 оглядового листа від 18.02.2013р. № 01-06/374/2013.

Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 692, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (51909, м. Дніпродзержинськ, вул. ім. В.В. Щербицького, буд. 79А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс" (51909, м. Дніпродзержинськ, вул. Беспалова, буд. 2, ) заборгованість за отриману теплову енергію у розмірі 5 085,90 грн. (п'ять тисяч вісімдесят п'ять грн. 90 коп.), пеню у розмірі 855,69 грн. (вісімсот п'ятдесят п'ять грн. 69 коп.), 3% річних у розмірі 126,66грн. (сто двадцять шість грн. 66 коп.), інфляційні втрати у розмірі 1 037,54 грн. (одна тисяча тридцять сім грн. 54 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.)

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.02.15р.

Суддя Н.Е. Петренко