ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

12.02.2015 року Справа № 907/1233/14

За позовом Прокурора міста Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради, м. Ужгород, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", м. Ужгород

про стягнення 769 грн. 39 коп., в тому числі 552 грн. 14 коп. заборгованості по договору тимчасового користування місцями розміщення засобів зовнішньої реклами за № 94/1 від 07.08.2013 року, 133 грн. 24 коп. пені та 84 грн. 01 коп. штрафу (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Прокуратури - Ярош Р.І., старший прокурор відділу прокуратури

Закарпатської області

Позивача (Ужгородської міської ради) - Пекар В.І., начальник юридичного відділу

Департаменту міського господарства,

довіреність № 03-17/358 від 06.01.2015 року

Позивача (Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради) -

Пекар В.І., начальник юридичного відділу,

довіреність № 24-12/4 від 05.12.2015 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Прокурором міста Ужгорода заявлено позов в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради, м. Ужгород, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", м. Ужгород про стягнення 2 187 грн. 53 коп., в тому числі 1 937 грн. 40 коп. заборгованості по договору тимчасового користування місцями розміщення засобів зовнішньої реклами за № 94/1 від 07.08.2013 року, 76 грн. 02 коп. пені та 174 грн. 12 коп. штрафу.

Представником позивачів в судовому засіданні подано письмову заяву б/н від 12.02.2015 року (вх. № 02.5.1-1839/15 від 12.02.2015 року) в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму 769 грн. 39 коп., в тому числі 552 грн. 14 коп. заборгованості за договором тимчасового користування місцем розміщення засобів зовнішньої реклами № 94/1 від 07.08.2013 року, 133 грн. 24 коп. пені та 84 грн. 01 коп. штрафу, враховуючи часткову оплату боргу відповідачем після пред'явлення позову до суду. Представник прокуратури письмово вказану заяву підтримав.

Представники прокуратури та позивачів просять суд задоволити позов в повному обсязі, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджують, що відповідач своєчасно не виконав умови договору № 94/1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 07.08.2013 року, а саме не сплатив своєчасно плату за тимчасове користування місцем для розміщення засобів зовнішньої реклами (призматрон), що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 552 грн. 14 коп. Крім того, за порушення строків оплати відповідачу нараховано пеню в розмірі 133 грн. 24 коп. та штраф в розмірі 84 грн. 01 коп. (п. 2.3. договору).

Ухвалою суду від 16.12.2014 року розгляд заяви про забезпечення позову призначено в судовому засіданні 25.12.2014 року. Ухвалою суду від 25.12.2014 року відкладено розгляд заяви про забезпечення позову. У судовому засіданні 12.02.2015 року прокурором подано заяву б/н від 12.02.2015 року (вх. № 02.5.1-14/1835/15 від 12.02.2015 року) згідно з якою заявлено відмову від заяви про забезпечення позову.

Представник позивачів не заперечив щодо відмови прокурора від заяви про забезпечення позову. У зв'язку з відмовою від заяви про забезпечення позову така залишена судом без задоволення.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про порушення провадження у справі від 16.12.2014 року, ухвали суду про відкладення розгляду справи від 25.12.2015 року, 14.01.2015 року та 28.01.2015 року надіслані на адресу відповідачу, зазначену в позовній заяві), у судові засідання 25.12.2015 року, 14.01.2015 року, 28.01.2015 року та 12.02.2015 року явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 16.12.2014 року, яка скеровувалась рекомендованим листом на адресу відповідача: м. Ужгород, вул. Волошина, 20 повернута до суду підприємством зв'язку із відміткою „за закінченням терміну зберігання".

Позивачем подано до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з якого вбачається, що станом на 08.12.2014 року в ЄДР містяться відомості про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", зареєстроване як юридична особа, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 20.

Таким чином, місцезнаходження відповідача за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві і на яку позивач скерував копію позовної заяви з доданими до неї документами, а суд ухвали по справі від 16.12.2014 року, 25.12.2015 року, 14.01.2015 року та 28.01.2015 року - відповідає місцезнаходженню Товариства з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", відомості про яке містить Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 із наступними змінами та доповненнями, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене у відповідності до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї із сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню, а тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивачів,

суд встановив:

17 липня 2013 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 245, яким надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород" на розміщення рекламного щита на опорі пішохідного мосту (зі сторони Київської набережної) розміром 3м х 6м.

7 серпня 2013 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород" (відповідач) був укладений договір тимчасового користування місцем розміщення засобів зовнішньої реклами за № 94/1. Згідно умов даного Договору позивач взяв на себе зобов'язання на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 17.07.2013 року № 245 передати, а відповідач взяв на себе зобов'язання прийняти в тимчасове платне користування місце для розміщення засобу зовнішньої реклами (призматрон), яке знаходиться у м. Ужгород, підпірна стіна р. Уж (зі сторони Київської наб.). В тимчасове платне користування передається місце площею 18 кв.м в центральній зоні міста (п. 1.1. договору).

Розділом 2 договору передбачено, що договір укладається до 01.10.2014 року включно. Плата за тимчасове користування місцями для розміщення зовнішньої реклами у сумі 324 грн. вноситься відповідачем щомісячно у грошовій формі, перераховується на р/р № 0002, код ЄДРПОУ одержувача 38015610, МФО банку 812016, банк УДКСУ в Закарпатській області, одержувач: місцевий бюджет м. Ужгорода, призначення платежу - за користування місцями для розміщення засобів зовнішньої реклами. Обчислення розміру місячної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики України. Плата вноситься відповідачем рівними частинами протягом терміну дії договору починаючи з дати видачі дозволу щомісячно до 5-го числа наступного за попереднім місяцем. Відповідач вправі перераховувати однією сумою плату за весь період договору.

Згідно п.п. 2.6 та 2.7 договору відповідач зобов'язаний утримувати у належному стані місце для розміщення ЗЗР та дотримуватись правил благоустрою міста, а також Порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Ужгороді, затвердженого рішенням виконкому від 30.05.2012 року № 164.

Пунктом 3.1.2. договору сторонами зазначено, що відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування місцем для розміщення ЗЗР.

Однак, в порушення вимог вищезазначеного договору, відповідач своєчасно не сплатив за тимчасове користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за період з липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року включно в розмірі 1 200 грн. 14 коп. (розгорнутий розрахунок міститься у матеріалах справи). Представник позивачів у судовому засіданні повідомив суд про часткове погашення відповідачем основного боргу в розмірі 648 грн. тільки після пред'явлення позову до суду, в зв'язку з чим заборгованість відповідача станом на день розгляду справи становить 552 грн. 14 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи та за твердженням представників прокуратури та позивачів, відповідачем порушено умови договору № 94/1 від 07.08.2013 року щодо своєчасної плати за тимчасове користування місцем для розміщення засобів зовнішньої реклами, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 552 грн. 14 коп. Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 552 грн. 14 коп. доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року № 436-IV та ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь 552 грн. 14 коп. заборгованості за договором № 94/1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 07.08.2013 року.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 133 грн. 24 коп. та штрафу в розмірі 84 грн. 01 коп.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 2.3. Договору сторонами встановлено, що за несвоєчасне внесення плати відповідачем справляється пеня у розмірі 0,1 відсотка місячної плати, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання нарахована пеня, яка визначена з врахуванням обмеження її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, складає 133 грн. 24 коп. (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи), підлягає стягненню з відповідача. Також за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання нарахований штраф в розмірі 84 грн. 01 коп. (розгорнутий розрахунок штрафу міститься в матеріалах справи), підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 552 грн. 14 коп. заборгованості за договором тимчасового користування місцем розміщення засобів зовнішньої реклами за № 94/1 від 07.08.2013 року, 133 грн. 24 коп. пені та 84 грн. 01 коп. штрафу документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 827 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", м. Ужгород, вул. Волошина, 20 (код ЄДРЮОФОП 32953526) на користь Ужгородської міської ради, м. Ужгород, пл. Поштова, 3 (код ЄДРЮОФОП 33868924) суму 769 (Сімсот шістдесят дев'ять гривень) грн. 39 коп., в тому числі 552 (П'ятсот п'ятдесят дві гривень) грн. 14 коп. заборгованості за договором тимчасового користування місцем розміщення засобів зовнішньої реклами № 94/1 від 07.08.2013 року, 133 (Сто тридцять три гривень) грн. 24 коп. пені та 84 (Вісімдесят чотири гривень) грн. 01 коп. штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кінокомплекс „Ужгород", м. Ужгород, вул. Волошина, 20 (код ЄДРЮОФОП 32953526) в доход Державного бюджету України (банк одержувача ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016, отримувач коштів - Державний бюджет м. Ужгород 22030001; рахунок отримувача - 3002; код отримувача - 38015610) суму 1 827 (Одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) грн. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.02.2015 року

Суддя Пригара Л.І.