РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/26338/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтінфо"
Простягнення 12 000,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Скляр І.М., представник за довіреністю;

Від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в сумі 12 000 грн. за договором про надання права на розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинку №64 від 16.09.2013р.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за повідомленою суду поштовою адресою відповідача, а саме: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 41, оф. 370.

Вказана адреса була визначена відповідачем у правочині, додатках, додатковій угоді до нього та усіх документах, що стосується виконання даного правочину, а саме: в договорі про надання права на розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинку №64 від 16.09.2013р.; додатку №1 до договору, в актах встановлення рекламоносіїв, додатковій угоді.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою.

Проте, за зазначеною адресою відповідач не отримав поштову кореспонденцію суду, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого терміну зберігання).

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. продовжено строк розгляду справи за клопотанням позивача на підставі ст. 69 ГПК України.

Враховуючи, встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що ухвалою суду відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України господарський суд вже продовжував строк розгляду справи, не знайшовши підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (надалі - Позивач або Управляючий) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліфтінфо» (надалі - Відповідач або Користувач) було укладено Договір про надання права на розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинку №64 від 16 вересня 2013 року (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Позивач надає Відповідачу право на розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинку, згідно додатків, а також надання вільного доступу до розміщення рекламоносіїв для їх обслуговування та розміщення реклами на них.

За умовами укладеного Договору Користувач зобов'язаний своєчасно вносити обумовлену плату шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача згідно п.п. 3.1., 3.5., 3.6 Договору.

Так, згідно з п. 3.1. Договору плата за розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинків (споруд) складає 50,00грн., в т.ч. ПДВ - 8,33грн. за один ліфт за один календарний місяць. Відповідно до додаткової угоди від 28 лютого 2014 року про внесення змін до додатку № 1 до Договору № 64 про надання права на розміщення рекламоносіїв в ліфтах будинків від 16.09.2013року, сторони дійшли згоди викласти пункт 3.1. розділу 3 Договору у наступній редакції: «Плата за розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинків (споруд) за один календарний місяць складає 100,00 грн., в т.ч. ПДВ - 16,67грн. за один рекламоносій розміщений у одному ліфті.

Згідно з п. 3.3. даної додаткової угоди плата за розміщення рекламоносіїв, починає нараховуватися з моменту підписання сторонами Акту встановлення рекламоносіїв.

Відповідно до п. 3.4 Договору факт встановлення рекламоносіїв підтверджується актами встановлення рекламо носіїв, в яких зазначається кількість рекламо носіїв. Акти підписуються уповноваженими представниками Користувача та Управляючого.

Відповідно до п. 3.5. Договору Користувач взяв на себе зобов'язання вносити оплату за розміщення рекламоносіїв (реклами) авансом, у період з 25 числа попереднього місяця до 15 числа поточного місяця.

Згідно з п. 3.6. Договору внесення всіх платежів, здійснюються на підставі Договору та Додатків до нього, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок Управляючого.

Відповідно до додатку № 1 до Договору про надання права на розміщення рекламоносіїв в ліфтах будинків від 16.09.2013 року сторонами було погоджено перелік будинків у яких надається право на розміщення рекламоносіїв.

Відповідно до акту встановлення рекламоносіїв від 16 вересня 2013 року, кількість рекламо носіїв становить 12 штук.

07 квітня 2014 року було складено акт встановлення рекламоносії в кількості 42 шт. Вказані акти встановлення рекламоносіїв є невід'ємними частинами Договору про надання виключного права на розміщення рекламоносіїв в ліфтах згідно додатку №1.

Згідно даних актів кількість рекламоносіїв з квітня 2014 року становить 54 шт.

Термін дії даного Договору встановлений з моменту його підписання та діє на протязі одного року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (п. 5.1. Договору).

Суду доведено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме: надав Відповідачу право на розміщення рекламоносіїв (реклами) в ліфтах будинку, згідно додатків, а також надання вільного доступу до розміщення рекламоносіїв для їх обслуговування та розміщення реклами на них.

Факт встановлення рекламоносіїв підтверджується актами встановлення рекламоносіїв від 16.09.2013р., 07.04.2014р.

Таким чином Відповідач був зобов'язаний вносити плату за розміщення рекламоносіїв (реклами) відповідно до умов договору.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Суду доведено, факт виконання позивачем своїх зобов'язань, відповідно до умов укладеного Договору, в повному обсязі.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у Відповідача перед позивачем за договором у сумі 12 000 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час Відповідачем не оспорений, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача основної заборгованості, яка виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов'язання за Договором, підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтінфо" (03048, м. Київ, вул. Івана Пулюя, буд. 1А, кв. 45, ідентифікаційний код 36039645) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (04060, м. Київ, вул. Берлінського, буд. 15, ідентифікаційний код 36844047) 12 000 (дванадцять тисяч) грн. боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.02.2015р.

Суддя І.І. Борисенко