РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/12953/13

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі»

До Приватного підприємства «Техноізол»

Про стягнення 90 306,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Москаленко І.О. - по дов. № б/н від 12.05.2015

Данович О.І. - по дов. № 260115 від 26.01.2015

від відповідача Голуб В.Є. - по дов. № б/н від 10.02.2013

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» про стягнення з Приватного підприємства «Техноізол» стягнення 90 306,00 грн. збитків, завданих внаслідок пошкодження лінійно-кабельних споруд волоконно-оптичної лінії під час здійснення 11.05.2012 робіт по бурінню свердловини для встановлення освітлюваної опори за адресою Житомирське Шосе ріг вул. Бударіна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 09.07.2013 (суддя Кирилюк Т.Ю.) порушено провадження у справі № 910/12953/13 та призначено до розгляду.

Ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/12953/13 від 13.08.2013 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено здійснити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі до проведення судової будівельно-технічної експертизи та отримання висновку експерта.

Позивачем 29.05.2014 до відділу діловодства суду подано клопотання про поновлення провадження у справі № 910/12953/13 та призначення справи до розгляду, для надання додаткових документів, витребуваних Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

10.06.2014 на адресу суду Київський науково-дослідний інститут судових експертиз надіслав клопотання № 10500/13-42 від 05.06.2014 про витребування у сторін додаткових доказів для проведення будівельно-технічної експертизи.

25.06.2014 на адресу суду Київський науково-дослідний інститут судових експертиз листом № 7410-14 від 24.06.2014 повернув матеріали справи № 910/12953/13.

Частиною 3 п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначено, що клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів розглядається господарським судом після поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2014 провадження у справі № 910/12953/13 було поновлено, справу призначено до розгляду на 08.07.2014.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Кирилюк Т.Ю., розпорядженням № 04-23/457 від 03.07.2014 призначений повторний автоматичний розподіл справи № 910/12953/13, за наслідками якого справу передано судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12953/13 від 08.07.2014, у зв'язку з необхідністю виконання вимог, викладених в клопотанні експертів, щодо надання документів для проведення експертизи, розгляд справи був відкладений до 15.07.2014. Даною ухвалою суду у сторін було витребувано документи, що визначені експертом в клопотанні.

Позивачем 15.07.2014 до відділу діловодства суду подано документи.

Відповідачем 15.07.2014 до відділу діловодства суду подано документи в електронному (диск CD-R GG85A16C090253) та паперовому вигляді.

Частиною 3 п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначено, що після розгляду клопотання провадження у справі знову зупиняється, а матеріали справи, якщо вони витребувалися судом, надсилаються до експертної установи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2014 зупинено провадження у справі № 910/12953/13 до надання висновку експерта; матеріали справи направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для здійснення експертного дослідження з поставлених питань, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва № 910/12953/13 від 13.08.2013.

На адресу суду Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи № 910/12953/13 разом з висновком експерта № 15421/14-42 від 03.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 поновлено провадження у справі № 910/12953/13 та призначено її до розгляду на 27.01.2015.

Відповідач у поданих 26.01.2015 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає наступне. Позивач в позовній заяві посилається на норми зобов'язального права ЦК України. Ці норми не мають жодного відношення до правовідносин які виникли у даному випадку між сторонами. Між позивачем та відповідачем відсутні будь - які правовідносини, на які посилається позивач. Цивільні права позивача ніяким чином не порушувалися відповідачем у силу відсутності між сторонами договірних правовідносин. Пунктом 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. ПП «Техноізол» при встановленні мережі освітлення діяло як субпідрядник та проводило роботи у відповідності до проектної документації наданої замовником робіт «Тодіні Конструкціоні Дженералі С.п.А» (ДСД «Тодіні Аккорд Саліні»), на підставі договір субпідрядних робіт. У відповідності до договору субпідряду від 01.03.2012 ПП «Техноізол» провело роботи по облаштуванню зовнішнього освітлення автодороги Київ-Чоп. Претензій щодо якості робіт від замовника робіт не було, що підтверджується актом № 44 огляду прихованих робіт, у відповідності до якого при проведенні робіт по встановленню мережі освітлення приватним підприємством «Техноізол» відсутні відхилення від проектної документації, а роботи виконані у відповідності до проекту, стандартів, будівельних норм і правил. У відповідності до п. 2 ст. 1172 Цивільного кодексу України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Тому при виконанні субпідрядних робіт жодним чином не було порушено проектну документацію замовника, а у діях ПП «Техноізол» відсутні ознаки нанесення шкоди позивачеві. Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, а роботи відповідач виконував на підставі документації, наданої замовником робіт «Тодіні Конструкціоні Дженералі С.п.А» (ДСД «Тодіні Аккорд Саліні»), без будь - яких відхилень у відповідності до затвердженої документації. Позивачем заявлений позов до неналежного відповідача, так як відповідачем надано докази добросовісності виконання робіт, згідно проектної документації. Тому при виконанні субпідрядних робіт жодним чином не було порушено проектну документацію замовника, а у діях ПП «Техноізол» відсутні ознаки нанесення шкоди позивачеві.

Позивачем в судовому засіданні 27.01.2015 подано письмові обґрунтування позовних вимог, в яких з посиланням на ст. 1166 Цивільного кодексу України (шкода) просить задовольнити позовні вимоги.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Суд у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України розцінює подану позивачем 27.01.2015 заяву, як заяву про зміну підстав позову, оскільки в позовній заяві позивач, з посланням на відповідні норми, просить стягнути збитки.

Судом відмовлено в прийняті до розгляду поданої 27.01.2015 позивачем заяви з огляду на наступне

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи - протоколу судового засідання від 15.07.2014, суд в судовому засіданні вже заслухав позовні вимоги позивача та виступ відповідача, вказане свідчить про те, що суд розпочав розгляд спору по суті.

В судовому засіданні 27.01.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.02.2015.

В судовому засіданні 05.02.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Київською міською філією ПАТ «Укртелеком» надано головному інженеру Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» наступні технічні умови на прокладку кабелю зв'язку:

№ 04-7/4130 від 01.12.2011 для прокладки кабелю ОКЛБг-72(11,9 мм) від буд. № 5 по вул. Бударіна до ТК № 2075 по вул. Бударіна,

№ 04-7/4131 від 01.12.2011 для прокладки кабелю UT004-SM-03-Т (9,7 мм) від ТК №1587 по вул. Бударіна до буд. № 7- по вул. Бударіна,

№ 04-7/4132 від 01.12.2011 для прокладки кабелю ОКЛБг- 72(11,9 мм) від ТК №2575 по вул. Бударіна до буд. № 9 по вул. Бударіна,

№ 04-7/4133 від 01.12.2011 для прокладки кабелю ОКЛБг-72(11,9 мм) від ТК №1584 по вул. Бударіна до буд. №69а по вул. Ірпінській.

01.12.2011 та 01.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» (змовник) укладені договори № Б1110467 та відповідно № 163-8 про надання послуг з бронювання місця в каналі кабельної каналізації, згідно з якими Укртелеком за плату бронює замовникові місце в каналі кабельної каналізації в м. Києві згідно технічних даних, зазначених у додатку 1 до договорів, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги.

27.02.2012 та 01.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» (замовник) укладено договори № 1120075 та відповідно № 244-8 про надання послуги доступу та використання місця в каналі кабельної каналізації, згідно яких Укртелеком зобов'язується надавати замовнику послугу доступу до місця в каналі кабельної каналізації для виконання замовником робіт з прокладання кабелю та у подальшому

ТОВ «Київські оптичні мережі» надані Технічні умови № 24-49/8-К-01-12, які є додатком до договору № 163-8 від 01.02.2012 щодо проектування прокладання волоконно-оптичного кабелю в кабельній каналізації РЦТЕТТМ-1 на ділянці від кабельного колодязя №119а до кабельного колодязя №8 по Брест-Литовському шосе в м. Києві, загальна довжина прокладки - 667 м.

Центром телекомунікаційних послуг № 1 Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» надано ТОВ «Київські оптичні мережі» дозвіл № 216-33 від 05.04.2012 на право проведення робіт в підземних кабельних спорудах зв'язку ЦТП № 1 для прокладання та монтажу кабелю зв'язку ОКЛБг-6-ДА (1.5)11-72 за адресою: 1) від т. к. № 1584 по вул. Бударіна до т. к. №336 по Житомирському шосе; 2) від т. к. № 119А по Житомирському шосе, просп. Перемоги, просп. Ак. Палладіна до буд. № 69 по вул. Ірпінська.

Позивач вказує на те, що він є власником волоконно-оптичної лінії зв'язку на ділянці 1) від т.к. № 1584 по вул. Бударіна до т.к. № 336 по Житомирському шосе 2) від т.к. № 119А по Житомирському шосе, пр-кту Перемоги, пр-кту Ак. Паладіна до буд. № 69А по вул. Ірпінська.

Матеріали справи свідчать, що 01.03.2012 між Тодіні Конструкціоні Дженералі СпА через представництво в Україні «Тодіні Конструкціоні Дженералі СпА», уповноваженого учасника Договору про спільну діяльність від 29.09.2011 «Тодіні Аккорд Саліні» (підрядник) та Приватним підприємством «Техноізол» (субпідрядник) укладено договір субпідряду на виконання ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, Договір км 14+080- км 128+000. Підрядник у відповідності до договору підряду, зобов'язується за рахунок замовника (Державна служба автомобільних доріг України «Укравтодор») виконати роботи з влаштування зовнішнього освітлення на дорозі М06 Київ-Чогі в Україні, Договір км 14+080-км 128+000. Предмет договору - підрядник передає на субпідряд, а субпідрядник бере на себе зобов'язання по виконанню робіт, ліквідацію будь-яких виявлених дефектів та недоліків у відповідності з Технічними Специфікаціями в об'ємах та видах робіт у відповідності з доданою ВОР, відповідно до Проекту робіт по ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, Договір км 14+080-км 128+000.

11.05.2012 комісією у складі представників ТОВ «Київські оптичні мережі» (головний інженер, начальник лінійного відділу), ЦТП № 1 КМФ ПАТ «Укртелеком» (інженер технічного нагляду), ПП «Техноізол» (головний інженер) складено аварійний акт на пошкодження лінійно-кабельних споруд та кабелів BOJI3. Акт складено про те, що виконавцем робіт по бурінню свердловини для встановлення освітлювальної опори (ПП «Техноізол») по Житомирському шосе ріг вулиці Бударіна пошкоджені діючий кабель ВОЛЗ ОКЛБг-72. Згідно акту, причина пошкодження - грубе порушення правил виконання робіт в охоронній зоні діючих підземних кабельних споруд зв'язку. Акт підписано представниками комісії, окрім представника ПП «Техноізол».

Також ТОВ «Київські оптичні мережі» складено дефектний акт на аварійний ремонт ВОЛЗ на ділянці м. Київ, ТК № 872 - ТК № 1506. Дата затвердження не зазначена.

На замовлення позивача складено локальний кошторис № 7-1-1 на «Аварійний ремонт ВОЛЗ на ділянці м. Київ, ТК № 872 по Житомирському шосе - м. Київ, ТК № 1506 по вул. Бударіна» та відомість ресурсів до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва. Всього по кошторису 90 306,00 грн.

Спір виник внаслідок того, що в результаті пошкодження відповідачем діючого кабеля BOJI3 ОКЛБг-72, що належить ТОВ «Київські оптичні мережі», позивачем понесено майнову (матеріальну) шкоду, визначену в розмірі 90 306,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються : вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої, у тому числі понесених витрат.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем не подано доказів в підтвердження існування між позивачем та відповідачем договірних відносин.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 90 306,00 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідача договірних відносин не подано.

Отже, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Також суд звертає увагу позивача, що у відповідності до ст. 1172 Цивільного кодексу України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідач не є замовником робіт, внаслідок яких пошкоджено належний позивачу кабель.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

З огляду на те, що будівельно-технічна експертиза у справі № 910/128953/13 вже була призначена іншим складом суду, у проведенні якої, враховуючи обставини справи, не було необхідності, при зміні складу суду справа розглядається без врахування висновку єксперта, оскільки даний висновок не може бути наележним доказом в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України при розгляді даного спору. Приймаючи до уваги те, що клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи було порушено відповідачем (клопотання від 12.08.2013 залучено до матеріалів справи) витрати по проведенню названої експертизи покладаються на Приватне підприємство «Техноізол».

Витрати відповідача по оплаті послуг адвоката в розмірі 10 000,00 грн. підлягають частковому стягненню з позивача, оскільки

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Отже, обов'язковою умовою для відшкодування адвокатських витрат є наявність належних доказів, що послуги були надані адвокатом.

17.07.2013 між відповідачем та Адвокатським об'єднанням «Зейкан, Попович, Голуб і партнери» укладений договір про надання правових (адвокатських) послуг № 24 за умовами якого останнього уповноважено відповідачем на здійснення представництва у у справі № 910/12953/13. Вартість послуг визначено в розмірі 10 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що Голуб В.Є., який здійснював представництво відповідача, є адвокатом (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1447/10 від 30.09.1998), а також підтверджується виплата коштів в сумі 10 000,00 грн. (виписка по рахунку від 08.08.2013).

Відповідно до п. 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Враховуючи обставини справи та суму позову, господарський суд приходить до висновку, що витрати відповідача на оплату послуг адвоката є неспіврозмірними сумі позову, тобто явно завищеними, а тому з урахуванням всіх обставин справи підлягають до стягнення в сумі 4 515,30 грн. (5% від суми заявленого позову).

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські оптичні мережі» (м. Київ, вул. Ак. Кримського, 4-а, оф. 339, ) на користь Приватного підприємства «Техноізол» (м. Київ, вул. Лайоша Гавро, 2-а, кв. 201, ) 4 515 (чотири тисячі п'ятсот п'ятнадцять) грн. 30 коп. витрат на адвокатські послуги.

Повне рішення складено 12.02.2015.

СуддяВ.В. Сівакова