РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015Справа №910/27757/14

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

про стягнення 532 927,69 грн.

за зустрічним позовом Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання зобов'язання припиненим

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: Греськів З.Г. - довіреність №501/03 від 28.11.2014 року;

від відповідача за первісним позовом: Красновид Н.Л. - довіреність 317 від 12.01.2015 року; Лабітіна А.О. - довіреність №18 від 12.01.2015 року;

від відповідача-2 за зустрічним позовом: Алєйник О.С. - довіреність б/н від 03.10.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області про стягнення 532 927,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області не виконало умови Договору про надання овердрафту №25-13-980-О від 12.11.2013 року, щодо повернення позивачу кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом.

З цих підстав позивач за первісним позовом просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача за первісним позовом: 291 946,37 грн. - заборгованість по кредиту, 90 608,08 грн. - заборгованість за процентами; 92 979, 37 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 8 369,55 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 18 433,33 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати кредиту, 1 200,49 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати процентів, 3 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№1, ф№2), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№3), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки дебіторів та кредиторів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки основних засобів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку інших документів, які є необхідними для перевірки цільового використання овердрафту, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання документів щодо зміни договорів, в разі закінчення терміну дії та/або виконання зобов'язань за договором, майнові права за якими прийняті в заставу, 8 390,50 грн. - штрафу передбаченого за невиконання умов п. 1.2. Договору застави.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 21.01.2015 року.

30.12.2014 року через канцелярію Господарського суду м. Києва Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (відповідач за первісним позовом. позивача за зустрічним позовом) подало зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання зобов'язання припиненим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача за зустрічним позовом зобов'язання щодо сплати заборгованості в розмірі 291 946,37 грн. Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» є припиненим на підставі приписів ст. 606 ЦК України, та в зв'язку з поєднанням о одній особі (Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області) кредитора і боржника.

З цих підстав позивач за зустрічним просив суд задовольнити позов: 1) визнавши припиненим у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов'язання УДСО при ГУМВС України в Київській області перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за Договором про надання овердрафту №25-13-980-О від 12.11.2013 року в частині заборгованості за овердрафтом у розмірі 291 946,37 грн.; 2) В задоволенні первісного позову - відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов - задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015 року прийняти для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання зобов'язання припиненим; розгляд справи призначено на 21.01.2015 року.

20.01.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустріну позовну заяву.

В судовому засіданні 21.01.2015 року оголошено перерву до 27.01.2015 року.

В судовому засіданні 27.01.2015 року представник відповідача-2 за зустрічним позовом подав відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 27.01.2015 року оголошено перерву до 10.02.2015 року.

05.02.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшли доповнення до зустрічної позовної заяви.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні 10.02.2015 року первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні 10.02.2015 року первісні позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача-2 за зустрічним позовом в судовому засіданні 10.02.2015 року первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 10.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі по тексту - позивач за первісним позовом, відповідач-1 за зустрічним позовом, ПАТ «Брокбізнесбанк», Банк, заставодержатель) та Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (далі по тексту - відповідач за первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом, УДСО при ГУМВС України в Київській області, Позичальник, заставодавець) укладено Договір про надання овердрафту №25-13-980-О (далі по тексту - Договір овердрафту).

Відповідно до умов Договору овердрафту, Банк в межах Ліміту (2 300 000,00 грн., відповідно до п. 1.4. Договору овердрафту) на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає Позичальнику кредит у формі Овердрафту (п. 1.1. Договору овердрафту) зі строком користування до 11 листопада 2014 року включно (п.1.5. Договору овердрафту), з максимальним періодом безперервного користування овердрафтом не більше ніж 30 календарних днів (п. 2.1. Договору овердрафту) та процентною ставкою за користування 22% (двадцять два проценти) річних (п. 1.б.Договору овердрафту) з метою поповнення обігових коштів та для проведення розрахунків, які виникають в процесі господарської діяльності Позичальника (п. 1.7. Договору овердрафту).

Згідно з п. 2.1. Договору овердрафту, кредитування Позичальника у формі овердрафту

здійснюється банком у межах Ліміту та строку, встановлених Договором овердрафту, з максимальним періодом безперервного користування Овердрафтом не більше, ніж 30 календарних днів.

Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувала Заборгованість Позичальника за Овердрафтом.

Датою закінчення періоду безперервного користування Овердрафтом вважається день по закінченні якого на поточному рахунку зафіксована відсутність Заборгованості Позичальника за Овердрафтом.

У разі якщо на 30 (тридцятий) календарний день з дня початку періоду безперервного користування овердрафтом, або в день визначений п. 1.5. Договору овердрафту Позичальник не здійснить погашення заборгованості по поточному рахунку , заборгованість Позичальника по поточному рахунку вважається простроченою з робочого дня , наступного за датою закінчення періоду безперервного користування Овердрафтом або за датою, визначеною п.1.5. Договору овердрафту і Банк здійснює нарахування процентів на суму овердрафту за фіксованою процентною ставкою в розмірі 25 (двадцять п'ять) процентів річних.

Пунктом 2.8 Договору овердрафту передбачено, що проценти Позичальник сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору овердрафту, Позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення овердрафту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобов'язання за Договором овердрафту, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені Договором овердрафту.

Відповідно до п.1.2. Договору овердрафту овердрафт надається за поточним рахунком Позичальника №3001, відкритим Позичальнику в банку.

Відповідно до п.1.3. Договору овердрафту надання овердрафту здійснюється шляхом оплати з поточного рахунку платіжних документів Позичальника на суму, яка перевищує кредитний залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту.

12.11.2014 року Банк (позивач за первісним позовом) виконав свої зобов'язання за Договором овердрафту та надав Позичальнику (відповідачу за первісним позовом) кредит у формі овердрафту в межах ліміту, передбаченого п. 1.4. Договору овердрафту, що підтверджується випискою по особовому рахунку Позичальника №3003 за період з 12.11.2013 р. по 15.10.2014 р.

12.11.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та УДСО при ГУМВС України в Київській області, для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань (зобов'язань за Договором овердрафту), укладено Договір застави №25-13-980-Z (далі по тексту - Договір застави).

Відповідно до п. 1.2. Договору застави, предметом застави за цим Договором є майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 419S 250,45 (чотири мільйони сто дев'яносто п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривень 45 копійок, які надійдуть на рахунок Заставодавця №3001 в AT «БРОКБІЗНЕСБАНК», код банку (МФО) 300249 на підставі Договорів, наведених у Додатку №1 до цього Договору (далі - Договір №2), укладеному між Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, код за та контрагентами, наведеними в Додатку №1 до цього Договору. Боржниками по відношенню до Заставодавця за вказаними договорами є контрагенти наведені в Додатку №1 до цього Договору (далі в тексті - Боржник), від яких Заставодавець має право вимагати перерахування грошових коштів на умовах, передбачених Договором №2.

Також, відповідно до вимог п.1.2. Договору застави Заставодержатель (Банк) не рідше ніж один раз на шість місяців здійснює перегляд вартості Предмету застави. Заставодавець (Відповідач) у строк вказаний у попередньому реченні зобов'язаний надати Заставодержателю (Банк) усі необхідні документи для перегляду вартості Предмету застави.

Спір виник у зв'язку з тим, що на думку позивача за первісним позовом відповідач за первісним позовом не виконав умови Договору овердрафту, щодо повернення позивачу кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом.

В зв'язку з чим позивач за первісним позовом просить суд сягнути з відповідача за первісним позовом 291 946,37 грн. - заборгованість по кредиту, 90 608,08 грн. - заборгованість за процентами.

Внаслідок невиконання зобов'язання щодо своєчасного повернення Овердрафту, сплати нарахованих процентів, комісії за обслуговування Овердрафту в строки передбачені умовами Договору овердрафту, Банком на адресу Позичальника 14.04.2014 року направлено лист-претензію №723/046-кв про погашення простроченої заборгованості та 21.10.2014 року лист-вимогу за №1619/046-кв про погашення заборгованості.

Однак, заборгованість залишилася не сплаченою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги первісні позивні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір який укладено між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач за первісним позовом взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу за первісним позовом кредитні кошти в розмірі згідно умов Договору овердрафту, а відповідач за первісним позовом в порушення умов Договору овердрафту не повернув Банку (позивачу за первісним позовом) кредитні кошти, та не сплатив процентів за користування кредитом.

Відзив відповідача за первісним позовом на первісну позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач за первісним позовом в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем за первісним позовом, не спростували, розміру позовних вимог не оспорили, господарський суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги в частині стягнення: 291 946,37 грн. - заборгованість по кредиту, 90 608,08 грн. - заборгованість за процентами, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню і стягненню солідарно з відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3.

Відповідач за первісним позовом припустився прострочення платежу, а тому позивач за первісним позовом, просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції, які за розрахунками позивача становлять: 92 979, 37 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 8 369,55 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 18 433,33 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати кредиту, 1 200,49 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати процентів, 3 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№1, ф№2), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№3), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки дебіторів та кредиторів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки основних засобів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку інших документів, які є необхідними для перевірки цільового використання овердрафту, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання документів щодо зміни договорів, в разі закінчення терміну дії та/або виконання зобов'язань за договором, майнові права за якими прийняті в заставу, 8 390,50 грн. - штрафу передбаченого за невиконання умов п. 1.2. Договору застави.

Положенням п. 5.1 Договору овердрафту передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за Овердрафтом в день закінчення періоду безперервного користування Овердрафтом та/або за порушення строків сплати процентів за користування овердрафтом та/або комісій Банк має право нарахувати Позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Для розрахунку пені приймаються використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 5.4 Договору овердрафту, сторони домовились, що за вимогами Банку про сплату пені застосовується позовна давність у три роки і вона нараховується за цей же строк.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України Божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Окрім того, п.5.3. Договору овердрафту передбачено, що Банк має право нараховувати Позичальнику (Відповідачу за первісним позовом), а Позичальник (Відповідач за первісним позовом) зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог Договору овердрафту, а саме:

- за порушення п.4.2.5. (неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності) передбачено штраф у сумі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.) за кожен випадок;

- за порушення п.4.2.10.(не надання документів щодо заміни договорів забезпечення уразі закінчення терміну дії та/або виконання зобов'язань за договором, майнові права за яким прийняті в заставу) передбачено штраф у розмірі 0,5 (нуль цілих п'ять десятих )відсотка від суми Ліміту (але не менше 500 грн. та не більше 10 000,00 грн.), за кожний випадок.

Пунктом 5.2. Договору застави передбачено право Банку нарахувати Заставодавцю (Відповідачу за первісним позовом) штраф за невиконання вимог п.1.2. Договору застави у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,0 грн.) за кожний календарний місяць.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі: 92 979, 37 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 8 369,55 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 18 433,33 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати кредиту, 1 200,49 грн. - неустойки (3% річних згідно статті 625 ЦК України) за прострочення сплати процентів, 3 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№1, ф№2), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№3), 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки дебіторів та кредиторів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку розшифровки основних засобів, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання до Банку інших документів, які є необхідними для перевірки цільового використання овердрафту, 1 000,00 грн. - штрафу за неподання документів щодо зміни договорів, в разі закінчення терміну дії та/або виконання зобов'язань за договором, майнові права за якими прийняті в заставу, 8 390,50 грн. - штрафу передбаченого за невиконання умов п. 1.2. Договору застави, нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання припиненим у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов'язання УДСО при ГУМВС України в Київській області перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за Договором про надання овердрафту №25-13-980-О від 12.11.2013 року в частині заборгованості за овердрафтом у розмірі 291 946,37 грн., суд зазначає наступне.

З 11 червня 2014 року розпочата ліквідація ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК». На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 року прийнято рішення №45 щодо початку ліквідації AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою даного Закону України є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до п.16 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Частиною 3 ст. 46 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є пріоритетним з питань ліквідації банків. Основною метою Закону про систему гарантування є захист інтересів фізичних осіб - вкладників банку. Вимоги цих осіб є вимогами четвертої черги задоволення відповідно до ст. 52 Закону.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів І зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Згідно витягу з переліку вимог кредиторів ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК», вимоги Позивача за зустрічним позовом акцептовані у сумі 873 041,43 грн. та віднесено до 7 (сьомої) черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

При цьому, згідно з ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін. Можливість заліку за заявою однієї зі сторін, разом з тим, означає неприпустимість заперечування зарахування іншою стороною.

Ст. 602 ЦК України і ст. 202 ГК України містять перелік випадків, коли зарахування зустрічних однорідних вимог є недопустимим, при цьому вказують на можливість встановлення інших, встановлених законом випадків, за яких зарахування зустрічних однорідних вимог є неправомірним.

Відповідно до ст. 602 ЦК України зарахування не допускається щодо зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Окрім того, ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачено, що вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та фомування ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати, а також у випадках, передбачених цим законом.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку черговості, вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб» передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно встановленої черговості та неприпустимість задоволення кредиторських вимог поза межами ліквідаційної процедури.

Таким чином, залік зустрічних однорідних вимог між кредитором та боржником у період здійснення ліквідаційної процедури банку не може бути проведений, оскільки це фактично є погашенням вимог кредитора з порушенням порядку, встановленого нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та поза межами встановленої ліквідаційної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої зустрічних позовних вимог, а тому зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача за первісним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85, 121 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області (01033, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГАЙДАРА, будинок 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 41, ) 291 946 (двісті дев'яносто одну тисячу дев'ятсот сорок шість) грн. 37 коп. - заборгованості по кредиту, 90 608 (дев'яносто тисяч шістсот вісім) грн. 08 коп. - заборгованості за процентами, 92 979 (дев'яносто дві тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 37 коп. - пені за прострочення сплати кредиту, 8 369 (вісім тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 55 коп. - пені за прострочення сплати процентів, 18 433 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять три) грн. 33 коп. - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 1 200 (одну двісті) грн. 49 коп. - 3% за прострочення сплати процентів, 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - штраф за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№1, ф№2), 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - штраф за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф№3), 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - штраф за неподання до Банку розшифровки дебіторів та кредиторів, 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - штраф за неподання до Банку розшифровки основних засобів, 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - штраф за неподання до Банку інших документів, які є необхідними для перевірки цільового використання овердрафту, 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - штраф за неподання документів щодо зміни договорів, в разі закінчення терміну дії та/або виконання зобов'язань за договором, майнові права за якими прийняті в заставу, 8 390 (вісім тисяч триста дев'яносто) грн. 50 коп. - штраф передбачений за невиконання умов п. 1.2. Договору застави.

3. Стягнути з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області (01033, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГАЙДАРА, будинок 8, ) на користь Державного бюджету України 10 658 (десять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 55 коп. - судового збору.

4. В задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 16.02.2015 року.