ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа № 910/20122/14

За позовом прокурора Гадяцького району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Полтавській області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансоіл-2009"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтозбут"

про стягнення 103 169,42грн

Головуючий суддя А.Р. Ейвазова

Суддя В.М.Антонова

Суддя Д.Г.Заєць

Представники:

від прокурора - Попельнюк В.В. (службове посвідчення № 030757 від 12.12.2014);

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Монастиренко О.Ю. (довіреність б/н від 03.12.2014);

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: прокурор Гадяцького району Полтавської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Полтавській області (далі - Держекоінспекція) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансоіл - 2009" (далі - ТОВ "Укртрансоіл - 2009") про стягнення 103 169,42грн в рахунок відшкодування збитків, заподіяних забрудненням навколишнього природного середовища.

В обґрунтування заявлених вимог, прокурор посилається на те, що відповідач, в порушення вимог ст.ст. 11,13 Закону України "Про охорону атмосферного повітря ", здійснював у період з 01.08.2013 по 21.11.2013 викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин без наявності спеціального дозволу, який отримано лише 22.11.2013.

Наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Держекоінспекції мотивовано прокурором ст. 121 Конституції України, ст.361 Закону України "Про прокуратуру" (т.1 а.с.8-10).

Позивач у справі - Держекоінспекція у письмовому поясненні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Так, позивач вказує на здійснення відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферу, що зафіксовано у акті перевірки, без наявності відповідного дозволу (т.1 а.с.59-60).

Відповідач у справі - ТОВ "Укртрансоіл - 2009" у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову прокурора посилаючись на те, що:

- орендодавець - ТОВ "Нафтозбут" мав забезпечити його всією необхідною документацією, зокрема, оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - установкою, яка передавалась в оренду;

- дозвіл не отримано ТОВ "Нафтозбут", у зв'язку з не виконанням ПП "Промекосервіс", з яким укладено договір на виготовлення документації, у строк взятих на себе зобов'язань;

- не встановлено дату та час проведення інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а також час подання документів до Департаменту з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів для отримання дозволу, що могло свідчить про можливе зволікання Департаменту при розгляді відповідних заяв (т.1 а.с.112-113).

Крім того, відповідачем 10.02.2015 подано доповнення до відзиву, відповідно до яких відповідач зазначає, що оскільки у його діях відсутні такий елемент складу цивільного правопорушення як вина, то, на його думку, він не повинен нести відповідальність за завдання збитків (т.3 а.с.94-96).

Ухвалою від 18.11.2014 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтозбут" (далі - ТОВ "Нафтозбут") (т.1 а.с.99-101).

Третя особа - ТОВ "Нафтозбут" письмових пояснень по суті заявлених вимог не надало.

В судове засідання 10.02.2015 представник позивача та третьої особи не з'явилися. Розгляд справи по суті заявлених вимог здійснено за відсутності представників позивача та третьої особи з наступних підстав:

- позивач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника, вказуючи на неможливість забезпечити явку його представника в судове засідання (т.1 а.с.91; т.3 а.с.25, 37);

- копія ухвал від 27.01.2015 про відкладення розгляду даної справи направлена третій особі за адресою, вказаній у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 19.11.2014 (т.1 а.с.103-104), що підтверджується відмітками на зворотному боці відповідної ухвали (а.с.82-84, зворот);

- клопотань про відкладення розгляду справи від третьої особи не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача - проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2013 між відповідачем - ТОВ «Укртрансоіл» та третьою особою - ТОВ «Нафтозбут» укладено договір оренди №24/05-13, предметом якого є передача відповідачу у строкове платне користування цілісного майнового комплексу, який включає в себе нежитлові будівлі та дослідно-промислову установку по стабілізації газового конденсату в блочно-комплексному виконанні, які розташовані за адресою: Полтавська область, м. Гадяч, вул. Енгельса, 39 (т.1 а.с.30-31).

Строк дії даного договору його сторонами визначено - 2 роки 11 місяців з моменту передачі об'єкта оренди за актом прийому-передачі (п.3.3 договору).

Об'єкт оренди за відповідним договором переданий відповідачу третьою особою 01.08.2013, про що складено акт (т.1 а.с.32).

З 13.09.2013 по 19.09.2013 працівниками Державної екологічної інспекції України у Полтавській області проведена перевірка дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, за результатом якої складений акт №531/01-01/14 (т.1 а.с.15-20, зворот).

На момент проведення перевірки відповідач, згідно вищевказаного договору оренди, здійснював виробничу діяльність орендуючи дослідно-промислову установку по стабілізації газового конденсату в блочно-комплексному виконанні.

Перевіркою встановлено, що відповідачем допущено порушення природоохоронного законодавства - здійснення у період з 01.08.2013 по 12.09.2013 викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря без наявності дозволу спеціально уповноваженого органу.

За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією України у Полтавській області 25.09.2013 складено припис, який вручено директору ТОВ «Укртрансоіл - 2009» (т.1 а.с.22-22, зворот).

За результатами перевірки щодо заступника директора ТОВ "Укртрансоіл - 2009" Лахно Д.О. складено протокол № 002090 від 13.09.2013 про адміністративне правопорушення (т.1 а.с.27-27, зворот).

За результатами розгляду відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, 13.09.2013 прийнято постанову №06-22-191 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої Лахно Д.О визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.78 КУ про АП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85грн (т.1 а.с.28-28, зворот).

Штраф сплачено 17.09.2013, що підтверджується квитанцією (т.1 а.с.29).

Крім того, за період з 13.05.2014 по 26.05.2014 працівниками Державної екологічної інспекції України у Полтавській області проведена перевірка дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, за результатом якої складений акт №269/01-01-14 (т.1 а.с.68-74).

З акту перевірки №269/01-01-14 вбачається, що під час проведення перевірки відповідачем надано дозвіл №-68 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, який видано департаментом з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації - ТОВ "Нафтозбут", місцезнаходженням об'єкта забруднення: 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Енгельса, 39; термін дії дозволу з 22.11.2013 по 22.11.2018.

Позивачем проведено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі у результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферу ТОВ "Укртрансоіл - 2009" у період з 01.08.2013 по 21.11.2013 (т.1 а. с. 23-25, зворот) відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.20008 № 639 (далі - Методика).

Так, згідно вказаного розрахунку розмір збитків становить 103 169,42грн, які позивач просив відшкодувати відповідача претензією від 26.05.2014 №2061/01-124/06-17 (т.1 а.с.23-25).

Як зазначає прокурор у позовній заяві, на момент звернення до суду з позовом, відповідачем зазначені збитки не відшкодовані.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку відшкодувати заподіяні збитки у розмірі 103 169,42грн.

Суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 ЦК України.

При цьому, за змістом ст.1192 ЦК України, одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування завданих збитків.

Здійснюючи викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу позивачем вчинені протиправні дії.

Так, відповідно до приписів ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією; право користування природними об'єктами права власності народу здійснюється відповідно до закону.

В силу ч. 4 ст. 148 ГК України правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (землі, вод, лісів, надр, атмосферного повітря, тваринного світу) встановлюється законами.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про відходи», «Про охорону атмосферного повітря» та іншими законодавчими актами України.

Так, в силу ч.5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

При цьому, до першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування; до другої групи - об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування; до третьої групи - об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Таким чином, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватись після отримання дозволу на це, отже, здійснення викидів без відповідного дозволу є неправомірною поведінкою - порушенням відповідних норм.

Посилання відповідача на відсутність вини у його діях та необхідність з'ясування з яких причин третій особі, яка передала йому в оренду відповідну установку, такий дозвіл не видано, не може бути прийнято судом до уваги.

Так, неправомірною поведінкою є не сам факт не отримання відповідного дозволу, а факт здійснення викидів без такого дозволу. Отже, відповідач, не отримавши від власника - ТОВ «Нафтозбут» (третя особа у справі) підтвердження про отримання дозволу на здійснення викидів, не мав права здійснювати діяльність, наслідком якої є викид забруднюючих речовин в атмосферу, тобто мав утриматись від здійснення такої діяльності до вирішення питання щодо надання (відмови у наданні) відповідного дозволу. Таким чином, вина відповідача полягає у тому, що він не утримався від здійснення активних дій по експлуатації відповідної установки, які його ніхто не примушував вчиняти.

При цьому, в судовому засіданні 10.02.2015 відповідачем подано клопотання про витребування доказів у ПП «Промекосервіс», Головного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області, Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області, Полтавської обласної державної адміністрації - документів та матеріалів, що стосуються стадій подання та проходження документів для отримання відповідного дозволу власником установки - ТОВ «Нафтозбут» (т.3 а.с.92-93).

Заявляючи відповідне клопотання, позивач вказував, що відповідні документи дозволять встановити обставини у відповідній справі, які мають значення для її розгляду.

Щодо відповідного клопотання в судовому засіданні заперечував прокурор.

Заявлене клопотання судом відхилено з тих підстав, що дослідження відповідних документів не має значення для правильного вирішення спору у даній справі. Так, обставини та події, які можливо перешкоджали отримати третій особі дозвіл, не є підставою для здійснення викидів без такого дозволу, оскільки це заборонено чинним законодавством. За таких обставин, дослідження питання як проходив процес отримання такого дозволу не має значення для вирішення спору у даній справі, у т.ч. встановленню чи є вина у відповідному порушенні відповідача. Як вже вказувалась, така протиправна винна поведінка відповідача полягає у тому, що він не утриматись від здійснення діяльності, наслідком якої є викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а не у тому, що він такий дозвіл у відповідний період не отримав.

Так, в силу ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про атмосферне повітря», особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади, несуть відповідальність згідно з законом.

При цьому, ст.34 Закону визначено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Обґрунтовуючи наявність шкоди, завданої такими неправомірними діями відповідача та визначаючи її розмір, прокурор та позивач посилаються на порушення зафіксовані в ході перевірки у акті №531/01-01-14, а також на інформацію, надану відповідачем стосовно фактично відпрацьованого часу стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу. При цьому, розраховуючи розмір збитків позивач керувався Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008р. №639 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.01.2009р. за №48/16064) (далі - Методика).

Згідно пункту 2.1.2 Методики, наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2.7.1 Методики, розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Пунктом 3.6 Методики встановлено, що розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Під час перевірки встановлено здійснення відповідачем виробничої діяльності без спеціального дозволу починаючи з 01.08.2013.

Листом від 30.12.2013 за вих. №93/13 відповідачем позивачу надана інформації щодо викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 01.08.2013 по 21.11.2013 (т.3 а.с.64-72).

Відповідно до п. 3.11 Методики час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Згідно п. 3.12 Методики, факт усунення порушення може бути підтверджений, зокрема, отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Як встановлено під час проведеної перевірки за період з 13.05.2014 по 26.05.2014, згідно акту №269/01-01-14, дозвіл №-68 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря отримано ТОВ "Нафтозбут" терміном дії з 22.11.2013 по 22.11.2018.

За таких обставин, розрахунок збитків проведено з урахуванням періоду здійснення викидів без дозволу та враховуючи дані про роботу джерела викидів без дозволу.

При цьому, розрахунок розміру збитків, здійснений відповідачем (т.3 а.с.8-9) не прийнято судом до уваги, оскільки такий розрахунок здійснено без дотримання Методики, а саме врахована фактична кількість переробленої сировини згідно довідки від 08.12.2014 (а.с.7), хоча відповідно до методики, такий параметр при розрахунку не враховується, а маса викидів розраховується за параметрами джерела, вказаних у відповідній документації щодо нього та технології процесів виробництва або за методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Таким чином, враховуючи що прокурором заявлено вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 103169,42грн, розрахованих позивачем відповідно до Методики, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

Згідно ч.2 ст. 47 вказаного Закону для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища, які утворюються, зокрема, за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 671 цього Кодексу) є, серед іншого, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69 БК України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Враховуючи викладене, завдані навколишньому природному середовищу збитки підлягають зарахуванню до спеціальних фондів Державного бюджету України, обласного та місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 33 Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затверджених наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 № 119 «Про затвердження інструктивної бази», кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами обліковуються на рахунку « 3311».

Таким чином, розрахунковий рахунок №0033, на який прокурор просить суд стягнути збитки, які відповідно до вказаних норм підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами,є аналітичним і з нього при надходженні автоматично розподіляються кошти у відповідності до вказаних співвідношень.

За таких обставин, 103169,42грн в рахунок відшкодування збитків, завданих здійсненням викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу підлягають стягненню з відповідача на відповідний аналітичний рахунок, відкритий Гадяцькій міській раді у УДКСУ у Гадяцькому районі.

Відповідно до ч. 3 ст.49 ГПК України з відповідача в доход бюджету підлягає стягненню 2063,39грн судового збору.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення; повний текст рішення складено 18.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансоіл-2009" 103 169,42грн на розрахунковий рахунок №0033, відкритий Гадяцькій міській раді у УДКСУ у Гадяцькому районі, код 37937713, МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансоіл-2009" в доход державного бюджету України 2063,39грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Ейвазова А.Р.

Суддя Антонова В.М.

Суддя Заєць Д.Г.