ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р.Справа № 916/5044/14

За позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси

до відповідача: Концерну „Військторгсервіс" в особі Філії „Одеське управління військової торгівлі"

про стягнення 8008,92грн.

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Кривулько М.В., згідно довіреності

Від відповідача: Рязанцев Д.І., довіреність №03 від 05.01.2015р.

В засіданні 16.02.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Рязанцев Д.І., довіреність №03 від 05.01.2015р.

Суть спору: про стягнення з Концерну „Військторгсервіс" в особі Філії „Одеське управління військової торгівлі" на користь КЕВ м. Одеси 8008,92грн. заборгованості.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначає, що 01.02.2008р. між КЕВ м. Одеси та Філією „Одеське управління військової торгівлі" Концерну „Військторгсервіс" укладено договір №7 на вивіз твердих побутових відходів. За період з 2009р по 2012 р. КЕВ м. Одеси на виконання умов вищевказаного договору виконувало належним чином зобов'язання по вивезенню побутових відходів відповідача, однак, відповідач за означений період вартість цих послуг не оплатив, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 8008,92грн.

Клопотання позивача від 06.01.2015р. за вх.№134/15 про відкладення розгляду справи було судом задоволено.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 19.01.2015р. за вх.№991/15, де вказує, що послуги вивезення ТПВ не надаються позивачем з моменту закінчення строку дії договору на вивезення твердих побутових відходів №7 від 01.02.2008р., а саме, з 01.02.2009р., підтвердженням чого, на думку відповідача, слугує неподання позивачем до позову жодного доказу надання відповідних послуг, а саме, передбачених умовами договору актів виконаних робіт підписаних сторонами. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не подано доказів направлення йому рахунків, розшифровок, претензій та актів звірки, що вказує на ненадання послуг позивачем відповідачу. Також, відповідач відмічає, що послуги з вивезення ТПВ отримує від ТОВ „Союз" за укладеним із останнім договором.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

01.02.2008р. між КЕВ м. Одеси (виконавець) та Філією „ОУВТ" концерну „Військторгсервіс" (замовник) було укладено договір на вивіз твердих побутових відходів №7, згідно умов якого виконавець зобов'язується протягом строку дії договору виконувати комплекс послуг (робіт) з вивезення твердих побутових відходів (далі - ТПВ), які утворюються в процесі господарської діяльності замовника, а замовник зобов'язується приймати виконані виконавцем послуги. Виконавець здійснює вивіз ТПВ у відповідності до графіку вивезення ТПВ (додаток №1) із дотриманням вимог Закону України „Про відходи" від 05.03.1998р. №187/98 ВР та Санітарних правил утримання території населених пунктів (Санин 42-128-4690-88). Замовник встановлює виконавцю необхідну кількість контейнерів для ТПВ. Кількість, ємність, види контейнерів, місця їх розташування (дислокація), а також графік вивозу ТПВ визначаються сторонами у додатку №1 до цього договору. Зміни кількості, видів, дислокації контейнерів, графік вивозу ТПВ можливі лише при наданні заінтересованою стороною документів, що обґрунтовують необхідність таких змін. При зміні кількості, видів, дислокації контейнерів, графіку вивозу ТПВ, сторони підписують зміни до додатку №1 або нову редакцію вказаного додатку (п.п.1.1., 1.2., 2.1., 2.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору №7 від 01.02.2008р. вартість наданих виконавцем послуг протягом місяця визначається в „Розрахунку вартості послуг (робіт) по вивозу ТПВ (додаток №2 до цього договору).

Послуги вважаються наданими виконавцем в момент здійснення ним фактичного збору та вивозу ТПВ, розміщених замовником у контейнерах. Документальне підтвердження виконання послуг підтверджується підписанням виконавцем та замовником акту виконаних робіт (п.п.5.1., 5.2. договору №7 від 01.02.2008р.).

Відповідно до п.п.7.1., 7.2. договору №7 від 01.02.2008р. цей договір укладений строком на 1 рік, вступає в силу з моменту його підписання та діє до 01.02.2009р. Після сплину вказаного строку, дія цього договору автоматично пролонгується на наступний календарний рік, якщо ні одна зі сторін не пізніше, ніж за 20 днів до закінчення строку його дії, в письмовій формі не повідомила іншу сторону про намір розірвати цей договір.

Крім того, позивачем 01.02.2008р. підписано додаток до договору №7 від 01.02.2008р. розрахунок вартості послуг по вивозу ТПВ та на ньому проставлено відтиск печатки відповідача, однак, підпис уповноваженої особи останнього в даному додатку відсутній. Доказів підписання додатку до договору, у якому була б визначена дислокація контейнерів для ТБО, до суду не надано.

Також, позивачем до справи подано розшифровки планів вивозу господарсько-побутового сміття автосміттєвозами КЕВ м. Одеси на 2009р., 2010р., 2011р., 2012р. за адресою вул. В. Арнаутська,80, підписані в односторонньому порядку посадовими особами позивача.

Подані позивачем акти здачі-прийняття робіт (вивіз ТПВ) за 2012р., за 2011р., 1-4 квартали 2010р. не підписані з боку відповідача та докази їх направлення останньому матеріали справи не містять.

Наявні в матеріалах справи рахунки №1102 від 30.04.2009р., №1624 від 30.06.2009р., №1916 від 30.07.2009р., №2058 від 31.08.2009р., №2915 від 30.11.2009р., №2743 від 18.11.2009р., №3141 від 31.12.2009р., №4592 від 18.10.2010р., №5431 від 21.12.2010р., №3040 від 30.11.2011р., №2916 від 26.12.2012р. не є доказом надання послуг, за відсутності у справі доказів їх часткової оплати з боку відповідача, що свідчило б про визнання відповідачем свого зобов'язання по оплаті вивозу ТПВ.

Із доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості станом на 01.12.2014р. вбачається, що заборгованість розраховано за квітень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2009р., жовтень, грудень 2010р., листопад 2011р., грудень 2012р.

На підтвердження виставлення відповідачу претензій позивач подав до суду претензії №40 від 22.04.2013р., №1411 від 15.07.2010р., №90 від 26.06.2013р., однак, доказів їх надсилання відповідачу не надав.

Так, як вбачається із договорів на вивіз твердих побутових відходів від 01.12.2008р., від 01.01.2011р., від 01.01.2012р., від 01.01.2013р., від 01.07.2014р. укладених між Концерном „Військторгсервіс" в особі Філії та ТОВ „Союз", з 01.01.2009р. по даний час послуги по вивезенню ТПВ за адресою: вул. Велика Арнаутська,80, надаються відповідачу саме ТОВ „Союз".

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені КЕВ м. Одеси позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8008,92грн. заборгованості за вивіз ТПВ за період з квітень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2009р., жовтень, грудень 2010р., листопад 2011р., грудень 2012р. неправомірними, такими, що невідповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до п. 1 ст.901 Цивільного кодексу України, де визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Таким чином, за домовленістю сторін у п.5.2. договору від 01.02.2008р. доказом надання позивачем відповідачу послуг з вивезення ТПВ слугують акти виконаних робіт, доказів підписання яких з боку Концерну „Військторгсервіс" в особі Філії „Одеське управління військової торгівлі" позивачем суду не подано. Не подано також доказів надсилання відповідачу претензій, актів виконаних робіт, рахунків.

Матеріали справи не містять доказів підписання сторонами додатку із визначенням дислокації контейнерів відповідача, а додаток до договору №2 розрахунок вартості послуг по вивозу ТПВ із встановленням тарифу надання послуг не підписаний посадовою особою відповідача, що свідчить про неузгодження між сторонами договору №7 від 01.02.2008р. місця здійснення послуг та підстав нарахування вартості цих послуг, а відповідно їх зазначення в актах здачі-прийняття робіт (вивіз ТПВ) за 2012р., за 2011р., 1-4 квартали 2010р.

Отже, враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, з огляду на відсутність в матеріалах справи первинних документів - актів виконаних робіт підписаних сторонами, наявність доказів отримання Концерном „Військторгсервіс" в особі Філії „Одеське управління військової торгівлі" послуг з вивезення ТПВ від іншої особи - ТОВ „Союз", суд дійшов висновку про недоведеність позиції позивача стосовно надання послуг відповідачу за договором від 01.02.2008р.

Крім того, згідно п.7.1. договору від 01.02.2008р. строк його дії закінчився 01.02.2009р., доказів його пролонгації сторонами суду не надано, отже, у позивача були відсутні підстави для надання відповідачу послуг з вивезення ТПВ у 2009-2012р.р.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 8008,92грн. за послуги з вивезення ТПВ у 2009-2012р.р. за договором від 01.02.2008р. є недоведеними та необґрунтованими.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд відмовляє позивачу в повній мірі у задоволенні позову про стягнення з Концерну „Військторгсервіс" в особі Філії „Одеське управління військової торгівлі" 8008,92грн. заборгованості.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд даного позову в сумі 1827грн. відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2015 р.

Суддя І.А. Малярчук