КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. справа№ 910/23165/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача-1 - Солодун С.В., Удоєва Л.Д.

позивача-2 - не з'явились

відповідача - Левченко В.І.

прокуратури - Чистякова Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз»

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р.

у справі № 910/23165/14 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі: 1. Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт»

2. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз»

про стягнення 1 320 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Заступник прокурора Полтавської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» про стягнення з нього на користь Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» 1 320 000, 00 грн боргу за договором на виконання промислово-геофізичних робіт № 04-01/13 від 21.01.2013 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/23165/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» на користь Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» 1 320 000,00 грн боргу.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про затвердження мирової угоди.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що місцевий суд не звернув уваги на бажання ТОВ «Укрістгаз» та ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» укласти мирову угоду на взаємовигідних умовах, чим порушив права сторін, передбачені ст. 78 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/23165/14, а розгляд справи призначено на 17.02.2015 р.

В засідання суду, призначене на 17.02.2015 р., представник позивача-2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача-1, відповідача та прокурора, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

21.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» (далі - замовник) та Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» (далі - підрядник) було укладено договір на виконання промислово-геофізичних робіт № 04-01/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати промислово-геофізичні роботи в обсягах, передбачених замовленням, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи.

Згідно з п. 3.4 договору замовник проводить оплату виконаних робіт згідно актів здачі-приймання виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на рахунок підрядника.

Як передбачено п. 2.5 договору, після закінчення виконання робіт підрядник надає замовнику результати виконаних робіт у вигляді «Висновків по свердловинах» та надає на підписання акт виконаних робіт, в якому зазначено обсяги та вартість виконаних робіт та використаних матеріалів.

У відповідності до п. 5.2 договору загальна вартість виконаних робіт за договором залежить від фактично виконаного обсягу робіт, що визначається на підставі розрахунку до акту-наряду, та дорівнює сумі, зазначеній в актах виконаних робіт.

Розрахунки здійснюються замовником шляхом 100% попередньої оплати, згідно рахунку підрядника, з моменту його пред'явлення, якщо інше не передбачено додатковою угодою до даного договору (п. 5.4 договору).

Встановлено, що позивач-1 свої зобов'язання за договором виконав належним чином, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт від 21.01.2013 р. на суму 666 284,60 грн та від 31.10.2013 р. на суму 1 172 012,75 грн.

Вищевказані акти здачі-приймання виконаних робіт були підписані замовником і підрядником та скріплені їх печатками.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних робіт виконав частково та сплатив лише 518 297,35 грн, у зв'язку з чим його заборгованість за виконанні роботи складає 1 320 000 грн.

Частиною 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до статуту Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт», затвердженого наказом Міненерговугілля від 06.04.2012 р. № 221, метою його діяльності є організація виробничо-господарської, наукової, комерційної діяльності, головним чином в галузях, що стосуються паливно-енергетичного та мінерально-сировинного комплексу, зокрема, підвищення видобутку вуглеводнів за рахунок впровадження у народне господарство винаходів та інших новацій, проведення будь-яких видів виробничо-комерційної діяльності, не заборонених чинним законодавством України, з метою отримання прибутку.

Засновником Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» є Міністерство палива та енергетики України.

Прокурором доведено порушення у даній справі інтересів держави, які полягають у невиконанні відповідачем своїх зобов'язань за договором на виконання промислово-геофізичних робіт № 04-01/13 від 21.01.2013 р. перед ДП «Полтавське управління геофізичних робіт».

Так, невиконання договірних умов відповідачем, ненадходження коштів від останнього перешкоджає позивачу-1 виконати, визначені державою, завдання. Збитки, що спричиняються позивачу, є збитками держави.

Згідно з ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина, зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача, а в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, ДП «Полтавстке управління геофізичних робіт» свої зобов'язання за договором виконало належним чином, виконавши промислово-геофізичні та прострільно-вибухові роботи в Краснозаярській свердловині на загальну суму 1 838 297,35 грн, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт від 20.09.2013 р. на суму 666 284,60 грн та від 31.10.2013 р. на суму 1 172 012,75 грн.

Відповідач у свою чергу, виконав зобов'язання щодо оплати за виконані роботи частково, сплативши 518 297,35 грн, з яких:

- 100 000,00 грн платіжним дорученням № 37 від 19.11.2013 р.;

- 23 284,60 грн платіжним дорученням № 120 від 03.12.2013 р.;

- 315 000,00 грн платіжним дорученням № 136 від 10.12.2013 р.;

- 28 000,00 грн платіжним дорученням № 211 від 30.01.2014 р.;

- 52012,75 грн платіжним дорученням № 202 від 04.02.2014 р.

Отже заборгованість відповідача перед Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» за виконані роботи складає 1 320 000,00 грн (1 838 297,35 грн - 518 297,35 грн).

23.05.2014 р. позивач-1 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» направив лист-претензію № 06-332 з вимогою сплатити заборгованість у сумі 1 320 000,00 грн.

18.07.2014 р. позивач-1 повторно направив на адресу відповідача лист-претензію № 06-497 з вимогою сплатити вказану заборгованість.

Відповіді на вказані листи відповідач не надав, заборгованість у сумі 1 320 000,00 грн не сплатив.

Крім того, мотивованої відмови від приймання виконаних робіт з боку відповідача не надходило, обсяг робіт погоджений сторонами, недоліків під час виконання робіт відповідачем не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги Заступника прокурора Полтавської області про стягнення з відповідача на користь Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» заборгованості за договором на виконання промислово-геофізичних робіт № 04-01/13 від 21.01.2013 р. у сумі 1 320 000, 00 грн є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи скаржника про те, що місцевим судом безпідставно не прийнято до уваги бажання сторін щодо укладення мирової угоди, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи.

Так, у матеріалах справи відсутня заява про затвердження мирової угоди, викладена у письмовій формі та підписана позивачами та відповідачем, а заява додана скаржником до апеляційної скарги, містить підпис лише ТОВ «Укрістгаз».

Крім того, відповідно до п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2351 від 20.10.2006 р. затвердження апеляційною інстанцією мирової угоди, укладеної сторонами в процесі апеляційного провадження, не є можливим, оскільки це потягло б за собою скасування рішення місцевого господарського суду з відповідної справи, що допускається виключно з підстав, передбачених ст. 104 ГПК України. Апеляційний суд відмовляє у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, так як не може виходити за межі своїх повноважень, визначених ст. 103 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/23165/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/23165/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та прокурору.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко