РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Справа № 918/1521/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Сініцина Л.М.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.14 р.

у справі № 918/1521/14 (суддя Войтюк В.Р. )

позивач Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

відповідач Комунальне підприємство "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради

про стягнення заборгованості в сумі 227 331 грн. 85 коп., з яких 172 618 грн.41 коп. - основного боргу, 26 834 грн. 81 коп. - пені, 21 768 грн. 53 коп. - інфляційних витрат, 6 110 грн. 09 коп. - 3% річних.

за участю представників сторін:

позивача - Пронюка В.Я., представника, довіреність в справі

відповідача - Чуздюка О.І., директора

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року у справі №918/1521/14 (суддя Войтюк В.Р.) у позові Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області про стягнення заборгованості - в частині стягнення 26 834 грн. 81 коп. - пені, 21 768грн. 53 коп. - інфляційних втрат, 6 110 грн. 09 коп. -3% річних відмовлено.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 172 618 грн. 41 коп. припинено.

Стягнуто з Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 3 452 грн. 26 коп. (три тисячі чотириста п'ятдесят дві гривні 26 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Припиняючи провадження у справі з огляду на положення п. 1-1 ст. 80 ГПК України, п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, місцевий господарський суд вказав, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 172 618 грн. 41 коп. після пред'явлення позову до суду; на момент розгляду справи відсутній предмет спору щодо зазначеної суми, а тому є всі підстави для припинення провадження у справі в цій частині .

Крім того, відмовляючи у позові в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних з огляду на положення ст. ст.218, 223, 232 Господарського кодексу України, ст. ст.548,549,610,624,625 Цивільного кодексу України та договорів про організацію взаєморозрахунків від 21.10.2014р. №861/30 та від 22.10.2014р. №865/30 місцевий господарський суд вказав, що сторони уклали договори про організацію взаєморозрахунків, якими фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ. Оплата заборгованості була здійснена за рахунок коштів субвенції з державного бюджету у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків.

Зазначив, що аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року № 3-101гс14, від 09.09.2014 року № 3-102гс14, від 09.09.2014 року № 3-105гс14, від 16.09.2014 року № 3-111гс14, від 30.09.2014 року № 3-114гс14.

Не погодившись із винесеним рішенням позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось із апеляційною скаргою, якою вважає рішення в частині відмови у стягненні пені, 3% річних, інфляційних прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає , що відповідно до ч.2 ст.631 Цивільного кодексу України, "договір набирає чинності з моменту його укладення",а в ч.3 тієї ж статті визначено, що "сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення". Проте, Договори №861/30 та №865/30 не містять положень про те, що умови цих Договорів застосовуються до відносин між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Відповідачем, які виникли до моменту укладення цих Договорів.

Оскільки Договори №861/30 та №865/30 були укладені 21 та 22 жовтня 2014 року, вони не можуть розповсюджувати свою дію на відносини, що виникли між сторонами в період з 14 лютого 2013 року по 26 серпня 2014 року.

На думку апелянта, суд неправомірно застосував Договори №861/30 та №865/30 до правовідносин, які існували раніше, чим порушив приписи ст.631 Цивільного кодексу України.

Крім того, зазначив, що після виконання Договорів №861/30 та №865/30 сторони не мають одна до одної претензій стосовно організації проведення сторонами взаєморозрахунків, а не претензій як таких, що ґрунтуються на предметі Договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року №13/27051-БО-28 між Позивачем та Відповідачем.

Разом з тим, зазначив, що відхиляючи доводи позивача, а також ігноруючи наявні докази, місцевий господарський суд не зазначив у рішенні правового обґрунтування і тих доведених фактичних обставин, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Просив скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 року у справі №918/1521/14 в частині відмови у стягненні 26 834,81 грн. - пені, 6 110,09 грн. - 3% річних, 21 768,53 грн. - інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 26 834,81 грн. - пені, 6 110,09 грн. - 3% річних, 21 768,53 грн. - інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено Господарським судом Рівненської області. В іншій частині рішення Господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 року у справі № 918/1521/14 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу КП "Радивилівтеплосервіс" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого вказує, що основна сума боргу в сумі 172 618 грн. 41 коп. погашена,що підтверджується копією платіжних доручень № 1 від 26.11.2014 року на суму 158 969 грн.83 коп., № 2 від 26.11.2014 року на суму 17 606 грн. 58 коп.

В частині стягнення 26 834 грн.81 коп. -пені, 21 768 грн. 53 коп. - інфляційних витрат, 6 110 грн.09 коп. - 3 % річних,вказує, що борг утворився у зв'язку з не відшкодуванням державою різниці в тарифах.

Разом з тим, 21 жовтня 2014 року та 22 жовтня 2014 року укладено договори про організацію взаєморозрахунків №861/30 та № 865/30, стороною яких є Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

З укладенням договорів № 861/30 та № 865/30 від 21 та 22 жовтня 2014 року позивач (скаржник) та відповідач змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природній газ. При цьому ,розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, а тому прострочення сплати на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено.

Зазначає, що підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі і нарахування пені в сумі 26 834 гривень 81 коп., 21 768 грн. 53 коп. (інфляційні) та 6 110 грн. 09 коп. (3 % річних) призведе до ще більших фінансових труднощів підприємства, невиплати заробітної плати, основних платежів, борги перед водо -, енергопостачальними організаціями, відсутності коштів на придбання матеріалів та приладів, що не дасть змоги проводити ремонтні роботи в опалювальний період.

Просить рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 року у справі № 918/1521/14 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі з підстав викладених у ній; просив скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 року у справі №918/1521/14 в частині відмови у стягненні 26 834,81 грн. - пені, 6 110,09 грн. - 3% річних, 21 768,53 грн. - інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 26 834,81 грн. - пені, 6 110,09 грн. - 3% річних, 21 768,53 грн. - інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено. В іншій частині рішення господарського суду Рівненської області просить залишити без змін.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві. Додатково вказав, що частина коштів з платіжного доручення на суму 17 606,58 грн. була направлена на повне погашення боргу у сумі 13 648,58 грн. за газ за 2013 рік, а решта у сумі 3 958,00 грн. була направлена на погашення заборгованості за 2014 рік. Просив залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Радивилівтеплосервіс" Радивилівської районної ради Рівненської області (Покупець) укладено договір №13/27051-БО-28 купівлі-продажу природного газу.(а.с.9-14)

За умовами п.1.1 договору Продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ ввезений на територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами. (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року до 1 090 тис. куб. м., у тому числі по місяцях ( тис. куб. м.): січень - 200; лютий - 190; березень - 180; квітень - 95; жовтень - 95; листопад - 140; грудень - 190.

Відповідно до п. 2.3 договору за розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов.

Умовами п. 3.1 договору визначено, що Постачальник передає газ Покупцеві у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця.

Право власності на газ переходить від Постачальника до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе ризики і бере на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

За умовами п. 3. 3 договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів, обліку газу Покупця.

Відповідно до умов п. 3. 4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу - газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Пунктом 6. 1 договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7. 2 договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6. 1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 11 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013р., а в частинні проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано повноважними представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

10.07.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу № 13/27051-БО-28 , якою змінено ціну за поставлений газ.(а.с.15)

На виконання умов договору №13/27051-БО-28 купівлі-продажу природного газу позивач у період з січня 2013р. по грудень 2013р., поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 673 618 грн. 41 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу .(а.с.20-26)

21.10.2014р. та 22.10.2014р. між Територіальним органом Казначейства у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської ОДА, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської ОДА, Фінансовим управлінням Радивилівської РДА, Радивилівською районною державною адміністрацією, Комунальним підприємством "Радивилівтеплосервіс", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договори про організацію взаєморозрахунків, відповідно № 861/30 та № 865/30.

Пунктами 1 договорів встановлено, що предметом договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Умовами пунктів 2 договорів визначено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договорів.

Згідно розділу "Порядок проведення взаєморозрахунків" договорів Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", стороні першій у сумі 17 606,58 гривень та 158 969,83 гривень на підставі рішення Мінфіну (п.3 Договорів).

Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 17606,58 гривень та 158 969,83 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (п.4 Договорів).

Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 17606,58 гривень та 158 969,83 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (п.5 Договорів).

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 17606,58 гривень та 158 969,83 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (п.6 Договорів).

Сторона четверта перераховує на рахунок сторони п'ятої кошти у сумі 17606,58 гривень та 158 969,83 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (п.7 Договорів).

Сторона п'ята перераховує на рахунок сторони шостої кошти у сумі 17606,58 гривень та 158 969,83 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (п.8 Договорів).

Відповідно до п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків № 865/30 від 22.10.2014р. сторона шоста перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 13 648,58 гривень для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013р. згідно з договором від 28.12.2012р. №13/27051-БО-28 у тому числі податок на додану вартість 2274,76 гривень.

Сторона шоста перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 158 969,83 гривень, у тому числі податок на додану вартість 26 494,97 гривень для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012р. №13/27051-БО-28 (п. 9 Договору про організацію взаєморозрахунків № 861/30 від 21.10.2014р.).

Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальником імпортованого природного газу (п.8 Договорів).

Сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", а також дату і номер договору (п.9 Договорів).

Відповідно до п. 12 договорів про організацію взаєморозрахунків з метою виконання договорів сторони зобов'язуються:

1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з "Порядком та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування";

2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договорів;

3) перерахувати кошти наступній стороні;

4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договорів;

5) забезпечити проведення взаєморозрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїми платіжними дорученнями можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договорами.

Умовами п. 13 договорів встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договорами відповідно до законодавства України.

У пунктах 15 договорів встановлено, що договори набирають чинності з моменту підписання сторонами і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договорами.

Відповідно до п. 16 договорів, вони є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Сторони засвідчують, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договорів (п. 17 договорів).

Договори підписано повноважними представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

Оскільки КП "Радивилівтеплосервіс" своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу не виконало,позивачем крім основного боргу в розмірі 172 618,41 грн. нараховано та заявлено до стягнення 26834 грн. 81 коп. - пені, 21 768грн. 53 коп. - інфляційних втрат, 6 110 грн. 09 коп. -3% річних.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства .

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі договору купівлі - продажу природного газу №13/27051-БО-28 від 28.12.2012р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у період з січня 2013р. по грудень 2013р. здійснювало на користь Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" поставки природного газу, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу.

Пунктом 6. 1 договору №13/27051-БО-28 від 28.12.2012р. визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ст. 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем , відповідачем згідно платіжних доручень від 26.11.2014р. №1, №2 погашено заборгованість в частині основного боргу в сумі 172 618 грн. 41 коп. (а.с. 68).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із судом першої інстанції, що перерахування зазначених коштів відбулось після звернення до суду з позовом та під час розгляду справи в суді.

За приписами пункту 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на те, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 172 618 грн. 41 коп. після пред'явлення позову до суду, на момент розгляду справи відсутній предмет спору щодо зазначеної суми, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про припинення провадження у справі в цій частині на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Крім того , позивач просив стягнути з відповідача 26 834 грн. 81 коп. - пені, 6 110 грн. 09 коп. - 3% річних та 21 768 грн. 53 коп. - інфляційних втрат.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору №13/27051-БО-28 від 28.12.2012р. визначено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до част.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, судом встановлено, що укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 21.10.2014р. № 861/30 та від 22.10.2014р. № 865/30 сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №13/27051-БО-28 від 28.12.2012р. у вигляді пені, 3% річних та інфляційних необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, які діяли на момент розгляду справи і відповідно до пункту 17 яких сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 21.10.2014р. № 861/30 та від 22.10.2014р. № 865/30, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 26 834 грн. 81 коп. - пені, 6 110 грн. 09 коп. - 3% річних та 21 768 грн. 53 коп. - інфляційних втрат - відсутні.

Аналогічна правова позиція про відсутність підстав для стягнення пені та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року № 3-101гс14, від 09.09.2014 року № 3-102гс14, від 09.09.2014 року № 3-105гс14, від 16.09.2014 року № 3-111гс14, від 30.09.2014 року № 3-114гс14.

Згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене ,колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями апелянта про те, що Договори № 861/30 та № 865/30 були укладені 21 та 22 жовтня 2014 року, і вони не можуть розповсюджувати свою дію на відносини, що виникли між сторонами в період з 14 лютого 2013 року по 26 серпня 2014 року, а тому суд неправомірно застосував положення Договорів № 861/30 та № 865/30 до правовідносин, які існували раніше, чим порушив ст.631 Цивільного кодексу України .

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови в частині стягнення 26 834 грн. 81 коп. - пені, 21 768 грн. 53 коп. - інфляційних втрат, 6 110 грн. 09 коп. -3% річних та припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 172 618 грн. 41 коп.

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року у справі № 918/1521/14.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року у справі №918/1521/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Гудак А.В.