ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Справа № 904/7894/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чохи Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від відповідача: Рєзнік Т.В., представник, дов. № б/н від 08.01.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санторин"на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014р. у справі № 904/7894/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", м.Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санторин", м.Кривий Ріг

про стягнення 31 920, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової палати № 100 від 06.02.2015р. апеляційну скаргу ТОВ «Санторин» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

Ухвалою суд від 11.02.2015р. даною колегією суддів апеляційну скаргу ТОВ «Санторін» прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014р. (суддя Петренко Н.Е.) позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТОРИН" на користь Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" неустойку за порушення строків поставки товару у розмірі 31 920, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення суду мотивоване доведеністю вимог позивача та тим, що вчасне попередження відповідачем позивача про неможливе виконання зобов'язань по Договору купівлі-продажу у визначені строки не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язання.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в позові.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що про неможливість поставки 4-х одиниць товару ТОВ «САНТОРИН» попереджало Позивача листами №130 від 17.06.2014р. та №141 від 11.07.2014р. Настання неможливості поставки зумовлене виникненням випадку - обставини непереборної сили, які Відповідач не міг передбачити і яким не міг запобігти при всій обачливості, а саме: будучи офіційним дилером ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» - виробника гірничо-шахтного обладнання та комплектуючих частин до нього, на виконання Договору № 2351 від 30.04.2014р. із Позивачем, ТОВ «САНТОРИН» уклало Специфікацію № ... до договору №3/14 від 03.01.2012р.з ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування».

17. 06. 2014р. ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» листом № 236 повідомило ТОВ «САНТОРИН» про значне пошкодження силового кабелю, який забезпечує енергопостачання виробничих цехів заводу, що унеможливило завершення замовлення ТОВ «САНТОРИН» з виготовлення 4-х одиниць підшипників повороту. ТОВ «САНТОРИН» негайно засобами електронного зв'язку листом №130 від 17.06.2014р. повідомило Позивача про неможливість вчасного виконання зобов'язання (що підтверджується роздруківкою скрін-шоту - сторінки електронної пошти ТОВ «САНТОРИН», з якої видно, як на електронну адресу Позивача відправлений лист, його зображення та дату відправлення).

У зв'язку із відсутністю коштів на відновлення енергопостачання ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування», яке перебувало на стадії ліквідації в процедурі банкрутства і виконуючи замовлення ТОВ «САНТОРИН» завершувало господарську діяльність завершенням технологічного циклу, листом №237 від 11.07.2014р. повідомило ТОВ «САНТОРИН» про неможливість відновлення робіт і їх повну зупинку та завершення господарської діяльності. ТОВ «САНТОРИН» негайно листом №141 від 11.07.2014р., переданим засобами електронного зв'язку повідомило Позивача про ситуацію, що склалась і просило розірвати зобов'язання з поставки.

Проте Позивач не відреагував на жодне з попереджень Відповідача про неможливість виконання зобов'язання і за спливом трьох місяців заявив позовні вимоги про сплату неустойки.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та вказала, що з метою виконання зобов'язань за договору відповідач звертався до інших підприємств з метою виготовлення замовленої позивачем продукції. Однак жодне підприємство таку продукцію не випускає. Просить зменшити розмір пені.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні зазначили, що рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, постановлено при повному з'ясування обставин, що мають значення для справи. За умовами укладеного між сторонами договору відповідач зобов'язався в установлений строк поставити продукцію - підшипники повороту в кількості 4 штук. Відповідач поставив своєчасно лише 2 одиниці товару. За не поставку інших 2-х одиниць відповідачу правомірно нарахована пеня на підставі п.9.2 Договору. Обставини на які посилається відповідач у апеляційній скарзі не можуть вважатися форс-мажорними та слугувати підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язання. Вчасне попередження відповідачем позивача про неможливість виконання зобов'язань за договором у визначені строки також не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання господарського зобов'язання. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, заслухавши пояснення представників сторін встановила наступне.

30.04.14р. між Публічним акціонерним товариством "Євраз Суха Балка" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санторин" (постачальник) укладено договір купівлі - продажу товару №2351, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується передати Покупцеві продукцію (надалі - товар), а Покупець зобов'язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим Договором умовах. Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна і вартість товару узгоджуються сторонами в Специфікаціях (Додатках), які після їх підписання є невід'ємною частиною цього Договору ( п.п.1.1, 1.2 Договору).

Відповідно пунктів 2.1., 2.2 Договору, поставка товару здійснюється партіями. Партія товару - товар, оформлений одним товарно-транспортним документом; базисні умови, терміни поставки товару, а також відвантажувальні реквізити, узгоджуються сторонами в специфікаціях (Додатках) до цього Договору.

Датою поставки товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару, при поставці залізничним транспортом відмітка станції призначення в залізничній накладній, якщо інше не обумовлено специфікацією (п. 2.4. Договору купівлі-продажу).

Ціну Договору та умови платежу сторони погодили розділами третім та четвертим Договору. Так, відповідно до п 3.1 договору, ціна товару встановлюється та узгоджується сторонами відповідно до п. 1.2. цього Договору. Загальна вартість договору визначається вартістю всіх специфікацій, підписаних за цим Договором, які є невід'ємною частиною Договору ( п.3.2 Договору).

Згідно п. 3.3. Договору, ціни на товар, що поставляється за цим Договором, фіксуються на момент підписання цього Договору і не підлягають зміні в односторонньому порядку протягом дії цього Договору. Зміна ціні допускається тільки за наявності письмової угоди сторін. Сторони прийняли, що всі ціни, обговорені в специфікаціях до цього Договору, є звичайними, справедливими, ринковими.

Оплата вартості партії товару здійснюється у гривнях, на розрахунковий рахунок відповідача зазначений в цьому Договорі, на умовах умови оплати: передоплата, відстрочка платежу ( п.4.1 Договору).

Підстава для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений відповідачем рахунок (п. 4.2. Договору купівлі-продажу).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.15р., але в будь-якому разі до виконання сторонами своїх зобов'язань за Договору (п.13.8. Договору).

Згідно умов Специфікації № 1, підписаної між сторонами 06.05.2014р., відповідач зобов'язався поставити продукцію - Підшипник повороту 35.023.001.2040 за ціною 42 000, 00 грн. з ПДВ за одиницю товару на загальну суму 252 000,00 грн., відповідно до встановленого графіку поставки:

1) квітень, травень 2014р. - в кількості 4 штук на протязі 45-ти календарних днів з моменту підписання специфікації;

2) червень 2014р. - в кількості 2 штук відповідно до 10-го числа календарного місяця.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був поставити 4 підшипника до 20.06.2014р., а 2 підшипника - до 10.06.2014р.

Відповідач частково виконав свої зобов'язання, поставивши позивачу 10.06.2014р. 2 підшипника на загальну 84 000 грн., що підтверджується накладною № 03 від 10.06.2014р., підписаною сторонами.

Позивачем на адресу відповідача 16.07.2014р. направлено претензію № 1 про відшкодування збитків, у вигляді неустойки за порушення строків поставки товару, у розмірі 13 440, 00 грн., яку відповідач отримав 23.07.14р. Вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

22.09.2014р. позивач направив відповідачу заяву про втрату інтересу та відмову від виконання зобов'язання щодо прийняття чотирьох одиниць товару у зв'язку з втратою інтересу внаслідок тривалого строку не поставки товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено невиконання в повному обсязі зобов'язання відповідачем.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 9.2. Договору сторони встановили, що у разі порушення термінів поставки товару з вини відповідача, крім форс-мажорних обставин, відповідач сплачує на користь позивача неустойку у розмірі 0,2% від вартості не поставленого у строк товару за кожен день прострочення. Сплата неустойки не звільняє відповідача від зобов'язань з поставки товару.

Позивач нарахував та просив стягнути 31 920 грн. неустойки за період з 21.06.14р. по 23.09.2014р. (за 95 днів) із суми 168 000 грн. (вартість 4-х одиниць непоставленого товару).

Розрахунок позивачем здійснено правильно, його вимоги ґрунтуються на законі та договорі і правильно задоволені судом.

Заперечення відповідача щодо форс-мажорних обставин правильно не прийняті судом до уваги, оскільки неможливість поставки відповідачу підшипників третьою особою не є форс-мажорною обставиною.

Згідно ст..617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з тим колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Згідно п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами було погоджено поставку товару (підшипників) виробництва ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування», м. Кривий Ріг, рік випуску 2014 (п.6 Специфікації, а.с. 13).

Відповідач є офіційним представником ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» на території України та країн СНД, з яким 03.01.2012р. укладено договір купівлі-продажу № 3/14 (а.с.31, 32).

Відповідачем, на виконання умов договору укладеного з позивачем, щодо поставки 6 одиниць товару, 07.05.2014р. укладено та підписано з ВАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» додаток № 56 до договору № 3/14 - Специфікацію № 156, на поставку останнім відповідачу підшипників повороту 35.023.001.240 в кількості 6 одиниць.

Листом від 17.06.2014р. ліквідатор ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» повідомив відповідача про пошкодження на території заводу силового кабелю, що призвело до зупинення електропостачання виробничої частини заводу. У зв'язку з цим просив перенести строк поставки 4-х одиниць підшипників повороту на липень 2014р (а.с.39).

В свою чергу відповідач, з посиланням на вищезазначені причини, повідомив позивача про неможливість виконання зобов'язання в строк та просив перенести строк поставки на липень 2014р. (а.с.35,36).

11.07.2014р. ліквідатор ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» повідомив відповідача, що завод, перебуваючи в процедурі ліквідації, немає коштів для проведення аварійно-відновлювальних робіт силового кабелю, а тому повністю припиняє господарську діяльність і переходить до завершення ліквідаційної процедури (а.с.40).

В цей же день відповідач повідомив позивача про неможливість поставки в липні 2014 року підшипників повороту в кількості 4-х одиниць та просив зняти їх з поставки відповідачем (а.с.37).

З метою виконання зобов'язання, відповідач звертався до ПАТ «Дніпроважмаш» та ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з питання виготовлення підшипників повороту 35.023.001.240. Однак останні відповіли, що не мають технічної можливості для виготовлення зазначеної продукції.

В судовому засіданні представник позивача на питання суду відповів, що підшипники повороту 35.023.001.240. в кількості 4-х одиниць до цього часу не придбані підприємством.

Враховуючи вище наведене, а саме те, що сторонами було обумовлено поставку саме товару виготовленого ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування», який припинив господарську діяльність, відповідач приймав заходи для виконання свого зобов'язання за договором в повному обсязі - звертався до інших господарюючих суб'єтів, своєчасно повідомляв позивача про неможливість виконання зобов'язання, часткове невиконання зобов'язання відповідачем не завдало збитків позивачу, колегія вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 10 000 грн.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення слід змінити, зменшивши розмір неустойки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санторин"залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014р. у справі № 904/7894/14 змінити, прийнявши нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санторин» (50004, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.. Халтуріна, 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.. Конституційна. 5, ) 10 000 грн. неустойки, 1 827 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 16.02.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ Л.В.Чоха