ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року Справа № Б38/26/15/183/06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.

за участі представників:

від кредитора КП "Жовтоводськтепломережа": Коваленко О.В., представник, довіреність №480 від 17.04.14р.

представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області, м. Жовті Води

до боржника Відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод", м. Жовті Води, вул. Залізнична, 5,

про визнання грошових вимог на суму 26 138,15 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06 (суддя Владимиренко І.В.) відхилені грошові вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод" на суму 26 138,15 грн.

Вищенаведена ухвала обґрунтована посиланням на ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області звернулось з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014 року у справі № Б38/26/15/183/06 та прийняти нове рішення, яким визнати поточні кредиторські вимоги скаржника до банкрута за липень 2014р. у сумі 26 138,15 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були порушені норми прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. 2 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки законодавством про пенсійне страхування припинення нарахування заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не пов'язується з моментом відкриття ліквідаційної процедури щодо підприємства боржника. Отже обов'язок боржника по покриттю фактичних витрат на виплату та доставку пенсій після відкриття ліквідаційної процедури не припиняється, вимоги скаржника є поточними грошовими вимогами та згідно з ст.ст. 1, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2015 року відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 12.02.2015 року.

Представник кредитора КП "Жовтоводськтепломережа" у судовому засіданні надав усні пояснення по апеляційній скарзі, згідно з якими залишає питання вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Інші учасники провадження у справі наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи. Скаржник надіслав до апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представника скаржника та ліквідатора не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника скаржника та ліквідатора, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення кредитора, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод" порушено 22.08.2006 року на підставі статей 6, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Процедура розпорядження майном боржника введена ухвалою господарського суду від 21.09.2006 року.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2007 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 11 710 048,34 грн.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2008 року відкрита процедура санації до 11.12.2009 року, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Медіну Л.П.

Ухвалою господарського суду від 07.10.2009 року затверджено план санації боржника.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2010 року процедуру санації боржника продовжено до 13.03.2011 року.

Постановою господарського суду від 20.08.2010 року припинено процедуру санації боржника, припинено повноваження керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Медіної Л.П., боржника визнано банкрутом, введено процедуру ліквідації строком на 1 рік до 20.08.2011 року, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Поліщука А.П., якого зобов'язано вчинити певні дії.

07.09.2010 року в газеті "Голос України" № 165 (4915) опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

31.07.14р. до господарського суду Дніпропетровської області від Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області надійшла заява про визнання поточних грошових вимог до боржника у розмірі 26 138,15 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.08.14р. прийнято заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області до розгляду. Зобов'язано ліквідатора ВАТ "Південний радіозавод" в строк до 15.08.14р. розглянути вимоги кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області і про результати повідомити у письмовій формі господарський суд.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06 грошові вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод" на суму 26 138,15 грн. - відхилені.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 09.09.2014 року, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.11р. №4212-VI, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у даній справі порушено 22.08.2006р., а постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури прийнята 20.08.2010р., тобто до набрання чинності зазначеним Законом.

Таким чином, під час розгляду даної справи про банкрутство та апеляційної скарги мають застосовуватися положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 01.07.1992р. №2344-ХІІ (в редакції від 30.06.1999р. №784-XIV із змінами та доповненнями).

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.

Із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури згідно з частиною 1 статті 23 Закону закінчується технологічний цикл із виготовлення продукції, і підприємницька діяльність банкрута завершується. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених частиною 1 статті 25 Закону, ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, є неоплаченими і заявлені кредитором у межах строку ліквідаційної процедури, передбаченого частиною 2 статті 22 Закону.

Вимоги на суму 26 138,15 грн., які заявлені кредитором, становлять заборгованість по сплаті сум призначених на покриття, виплату та доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та № 2, виплачених кредитором за липень 2014р.

Отже, з огляду на приписи ст.ст. 1, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", право пред'являти вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, в межах ліквідаційної процедури стосується лише вимог, що виникли до визнання боржника банкрутом, тобто зобов'язань, що виникли під час проведення інших процедур банкрутства, до введення процедури ліквідації. Відповідно заявлені скаржником спірні грошові вимоги не є поточними в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, тому не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів банкрута.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, спірна сума вимог була нарахована управлінням як невідшкодовані боржником витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до приписів п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого нормами ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначені, як об'єкт оподаткування для платників збору відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Натомість, п. 2 Прикінцевих положень "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку формування джерел (коштів, призначених на оплату праці), з яких підприємства та організації здійснюють внесення до Пенсійного фонду України плати, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій та враховуючи, що відповідно до норм ст.ст. 23, 25 Закону про банкрутство з дня визнання підприємства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури працівників цього підприємства повідомляється про звільнення в установленому законом порядку, кошти на оплату праці не перераховуються, виплата заробітної плати припиняється, фонд оплати праці саме з метою оплати праці працівників з вказаного часу припиняє своє формування, а у банкрута не виникає жодних нових зобов'язань.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїх постановах від 27.05.2014 року та від 13.05.2014 року у справі № 5021/321/12 та від 18.03.2014 року у справі № 6/108-09.

Також, відповідно до п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із змінами, внесеними інформаційним листами Вищого господарського суду України від 07.08.13р. та 26.12.13р.), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у банкрута не виникають додаткові зобов'язання, у т.ч. зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури, строк виконання всіх грошових вимог зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

У зв'язку з цим здійснюється капіталізація платежів за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Що ж до витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, то їх капіталізація чинним законодавством не передбачена. У ліквідаційній процедурі у встановлений Законом строк можуть бути заявлені лише ті вимоги щодо витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, які виникли в процедурах розпорядження майном та санації, оскільки після визнання боржника банкрутом відповідні зобов'язання не виникають.

Враховуючи те, що УПФУ в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області заявлені вимоги по відшкодуванню виплачених пільгових пенсій за липень 2014р. (тобто виплачених в період здійснення ліквідаційної процедури відносно боржника), господарський суд дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання заявлених скаржником грошових вимог.

Колегія суддів, також враховує, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальним Законом, що регулює провадження у справах про банкрутство, в т.ч. і щодо визначення грошових зобов'язань боржника, підстав їх виникнення, строків виконання і погашення, а також порядку пред'явлення грошових вимог до боржника.

З врахуванням усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що відповідає чинному законодавству. Отже підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06 відсутні.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2014р. у справі № Б38/26/15/183/06 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.02.2015 року.