ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Справа № 909/1066/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_4., АДРЕСА_1 (вих. № б/н від 06.01.2015 року)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області щодо визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута

від 24.12.2014 року у справі № 909/1066/13

за заявою Приватного вищого навчального закладу "Західноукраїнський економіко-правничий університет" ,м. Івано-Франківськ, вул. Мельничука, 14 ()

про визнання його банкрутом

За участю представників сторін:

від заявника (боржника): не з'явився;

від кредитора ОСОБА_4: не з'явився;

від Івано-Франківської аграрної товарної біржі Гайдeй В.В. - представник за довіреністю;

арбітражний керуючий, ліквідатор - Ловас В.О.

Сторонам роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 22, 27 ГПК України. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

24.12.2014 року ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Кобрин О.М.) у справі № 909/1066/13 за заявою Приватного вищого навчального закладу "Західноукраїнський економіко-правничий університет", м. Івано-Франківськ, вул. Мельничука, 14 () про визнання його банкрутом відмовлено в задоволенні заяви кредитора про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 05.02.2014 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою господарського суду скаржник подала апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву ОСОБА_4 і визнати договір на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 05.02.2014 року недійсним.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, не враховано те, що у Івано-Франківської товарної біржі відсутні складські приміщення в яких може знаходитися передане на реалізацію майно, відсутні дозволи на реалізацію транспортних засобів, кваліфіковані працівники. Скаржник зазначає, що арбітражним керуючим не подано оголошення про проведення конкурсу в місцевих друкованих засобах масової інформації, що призвело до непоінформованості інших товарних бірж про його проведення, яке мало наслідком визначення переможця конкурсу при участі лише однієї юридичної особи, що є недопустимим. При укладенні оскаржуваного договору арбітражним керуючим не здійснено перевірки наявності ліцензій у товарної біржі на проведення торгів транспортних засобів, права на здійснення діяльності з проведення торгів згідно установчих документів, не враховано, що ОСОБА_7 не мав права бути головою біржового комітету, оскільки займав посаду заступника міського голови. Зазначає скаржник і про те, що оскаржуваний договір укладено 05.02.2014 року, а не 26.02.2014 року, як зазначає арбітражний керуючий.

15.01.2015 року автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/1066/13 розприділено до розгляду судді доповідачу - Желіку М.Б. Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 року до складу колегії суддів по розгляду справи № 909/1066/13 введено суддів Костів Т.С. та Марка Р.І.

28.01.2015 року та 18.02.2015 року розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді - Желікa М.Б., суддів Костів Т.С., Марка Р.І.

Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2014 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а подані ним матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття її до провадження, розгляд справи призначено на 28.01.2015 року.

28.01.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

Через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду 28.01.2015 року від арбітражного керуючого надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що Законом України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" не передбачено ліцензування такого виду діяльності як проведення торгів, натомість одним із видів діяльності Івано-Франківської товарної біржі є управління фінансовими ринками, а відповідно до положень статуту біржа вправі здійснювати продаж різного виду майна та майнових активів. Зазначає і те, що ним подано до газети "Голос України" оголошення про проведення конкурсу на визначення організатора аукціону. Однак, на конкурс зголосився лише один учасник, з яким і укладено договір.

09.02.2015 року арбітражним керуючим подано доповнення до апеляційної скарги, в яких вказано, що структурними підрозділами Мінюсту проведено перевірки діяльності арбітражного керуючого, зокрема щодо укладення оскаржуваного договору, якими встановлено відсутність порушень вимог закону при укладенні договору.

Арбітражний керуючий та Івано-Франківська товарна біржа участь уповноважених представників у судове засідання 18.02.2015 року забезпечили, які надали пояснення по суті апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови.

Сторони та інші учасники провадження у справі про банкрутство участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду.

Зважаючи на те, що відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, відкладення розгляду справи за клопотанням скаржника, що відображено в ухвалі суду від 28.01.2015 року, наявності достатніх доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія судів з урахуванням строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду визначених ст. 102 ГПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відтак ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.12.2014 року у справі № 909/1066/13 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У силу п. 1-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 4212-УІ від 22 грудня 2011 року з наступними змінами і доповненнями, чинній з 19 січня 2013 року), положення цього Закону, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що провадження у справі № 909/1066/13 про банкрутство Приватного вищого навчального закладу "Західноукраїнський економічно-правничий університет" порушено ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2013 року, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2014 року боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ловаса Василя Олексійовича.

Відтак, у провадженні справи № 909/1066/13 про банкрутство Приватного вищого навчального закладу "Західноукраїнський економічно-правничий університет" підлягають застосуванню положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону № 4212-УІ від 22 грудня 2011 року з наступними змінами і доповненнями, чинній з 19 січня 2013 року.

18.11.2014 року кредитор ОСОБА_4 звернулася до господарського суду з заявою про визнання договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута недійсним на підставі ст. 203 ЦК України, оскільки такий укладено в порушення положень ст. ст. 44, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається із матеріалів справи, 25.01.2014 року в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про проведення конкурсу щодо визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута. Запропоновано бажаючим взяти участь у конкурсі та протягом 20-ти днів з дати публікації оголошення подати заяву довільної формі. При цьому, у вказаному повідомленні передбачено вимоги, яким повинна відповідати особа, яка претендує взяти участь у конкурсі.

На адресу ліквідатора у встановлений строк надійшла лише одна заява з конкурсною пропозицією від Івано-Франківської аграрної товарної біржі, яка запропонувала надати послуги з організації аукціону з виплатою винагороди у сумі 5 % від вартості реалізованого майна.

Відтак, арбітражним керуючим Івано-Франківську аграрну товарну біржу визнано переможцем конкурсу, з якою 26.02.2014 року укладено договір на організацію проведення аукціону з продажу майна боржника.

За умовами укладеного договору, замовник (ліквідатор боржника) визнає біржу організатором аукціону з продажу майна банкрута і доручає біржі провести за власний рахунок протягом двох місяців аукціон (біржові торги) з продажу наступного майна банкрута: основні засоби, рухоме та нерухоме майно Приватного вищого навчального закладу "Західноукраїнський економічно-правничий університет".

Згідно п. 1.2. договору за наслідками аукціону біржа організовує оформлення відповідної документації та сприяє укладенню між продавцем-власником та покупцем-переможцем аукціону договору купівлі-продажу реалізованого на аукціоні майна.

Замовник зобов'язується надати біржі усі необхідні документи щодо повноважень арбітражного керуючого, ліквідатора підприємства, майно якого виставляється для продажу на аукціоні, необхідні дозволи щодо можливості реалізації цього майна (за потреби), повну характеристику на вказане майно та його початкову аукціонну вартість, з якої і розпочнуться аукціонні торги, нести відповідальність за недостовірність наданої біржі інформації (п. 2.2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2.3. Договору замовник зобов'язується сплатити біржі, відповідно до виставленого рахунку, членський внесок та біржову винагороду за організацію проведення аукціону (біржових торгів) та оформлення необхідної документації за наслідками проведення аукціону (біржових торгів), які в сумі складають 5 % від вартості проданого майна банкрута. Біржа має право самостійно стягнути зазначені суми з продавця та покупця за рахунок коштів, що надійшли від покупця на рахунок біржі по розрахунках за придбане на аукціоні (біржових торгах) майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто правочин може бути визнано недійсним на вимогу однієї із сторін цього правочину або заінтересованої особи.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.1 ст.203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК України).

Згідно ст. 49 Закону про банкрутство продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

06.05.2014 року комітетом кредиторів банкрута прийнято рішення, зокрема, про погодження кандидатури організатора торгів - Івано-Франківської аграрної товарної біржі; зобов'язання ліквідатора організувати торги по реалізації майна боржника як цілісного майнового комплексу за ціною, яка дорівнює сукупності визнаних у встановленому законом порядку вимог кредиторів; у разі визнання торгів такими, що не відбулися, зобов'язати арбітражного керуючого організувати повторні торги по реалізації майна боржника за ціною встановленою відповідно до незалежної оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності, за умови попереднього погодження зазначеної незалежної оцінки з комітетом кредиторів, що відображено у протоколі № 3.

Відповідно до абзацу 4 п. 33 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1862/2013 від 26.12.2013 року до повноважень господарського суду віднесено питання про визнання організатора аукціону учасником провадження у справі про банкрутство, про що судом виноситься ухвала. При цьому, господарський суд повинен перевіряти порядок визначення організатора аукціону та враховувати, що організатором аукціону може бути особа, яка відповідно до установчих документів має право на здійснення такої діяльності.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.05.2014 року юридичну особу - Івано-Франківську аграрну товарну біржу визнано учасником провадження у справі № 909/1066/13 про банкрутство ПВНЗ "Західноукраїнський економіко-правничий університет".

Івано-Франківська аграрна товарна біржа організувала торги з продажу цілісного майнового комплексу банкрута за ціною, яка дорівнювала сукупності визнаних у встановленому законом порядку вимог кредиторів, однак торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців. Відтак, 10.07.2014 року комітет кредиторів прийняв рішення (протокол № 4) про організацію торгів по реалізації майна банкрута за ціною встановленою відповідно до незалежної оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності; затверджено звіти оцінювачів про ринкову вартість майна боржника; затверджено ціну реалізації основних засобів боржника.

29.09.2014 року на засіданні комітету кредиторів банкрута (протокол № 5) інформацію про продаж частин майна для подальшої реалізації взято до відома, та підтверджено погоджений комітетом кредиторів порядок продажу майна банкрута. Кошти отримані, від реалізації майна спрямувати на погашення вимог кредиторів згідно черговості.

Так, скаржник зазначає, що Івано-Франківська аграрна товарна біржа не могла бути визнана переможцем конкурсу, оскільки не має права здійснювати реалізацію майна на аукціоні, оскільки торгівлею можуть займатися виключно товарні біржі, окрім того у переможця відсутня ліцензія на проведення торгів транспортних засобів, дозволи на право здійснення вказаного виду діяльності.

В спростування доводів скаржника колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 4.2.1- 4.2.13 Статуту Івано-Франківської аграрної товарної біржі проведення торгів з продажу різного виду майна та майнових прав є основним видом діяльності біржі. Основним видом діяльності біржі за даними Головного управління статистики у Львівській області є управління фінансовими ринками, що згідно КВЕД - 2010 включено до виду економічної діяльності - 66.11. до якого, зокрема, відносяться такий вид діяльності, як діяльність фондових і товарних бірж.

При цьому, нормативно правовим актом, який регулює відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності є Закон України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", статтею 9 якого визначено вичерпний перелік видів діяльності, які підлягають ліцензуванню. Види діяльності, які не увійшли в нього ліцензуванню не підлягають, враховуючи зазначене господарська діяльність із проведення торгів, в тому числі із продажу транспортних засобів не підлягає ліцензуванню, чим спростовуються доводи скаржника.

Пунктом 33 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції закону від 22.12.2011 року) організатор аукціону згідно з частиною шостою статті 49 Закону визначається замовником аукціону за конкурсом. Чинним законодавством не передбачено ліцензування діяльності з проведення торгів, тому організатором аукціону може бути особа, яка відповідно до установчих документів має право на здійснення такої діяльності. В разі виникнення під час проведення ліквідаційної процедури спору відносно визначення організатора аукціону, господарський суд перевіряє порядок визначення ліквідатором організатора аукціону. В такому випадку організатор аукціону залучається судом до участі у провадженні у справі про банкрутство.

Колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду також зазначає про те, що згідно протоколу зборів біржового комітету №2/2012 від 24.04.2012 року, головою комітету обрано ОСОБА_8, членами комітету: ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11 Та ОСОБА_12 із чого слідує, що ОСОБА_7 не входить до складу біржового комітету, що спростовує твердження заявника про незаконність рішення біржового комітету.

Матеріалами справи, спростовуються доводи скаржника щодо не здійснення продажу майна у вигляді цілісного майнового комплексу, не визначення вартості майна, реалізація майна частинами без згоди комітету кредиторів, відсутність проведеної оцінки майна. При цьому, колегія суддів зазначає, що самим скаржником було погоджено кандидатуру організатора торгів, ціну реалізації основних засобів боржника та порядок продажу майна, що підтверджується, зокрема, протоколами комітету кредиторів банкрута №3-5.

Щодо дати укладення оскаржуваного договору колегія суддів зазначає, що згідно п. 7.1. Договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута він вступає в силу з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Із зворотної сторони договору вбачається, що датою його підписання є саме дата 26.02.2014 року, чим спростовуються доводи скаржника.

Згідно вимог ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що за договором про проведення аукціону організатор аукціону зобов'язується за свій рахунок провести аукціон та укласти договір з його переможцем, а замовник - сплатити організаторові аукціону обумовлену договором винагороду. До договору про проведення аукціону застосовуються правила про комісію (при укладенні на аукціоні договору організатором від свого імені) або доручення (в інших випадках), якщо інше не встановлено цим Законом. Організатор аукціону виконує такі функції: опубліковує і розміщує повідомлення про продаж майна боржника і повідомлення про результати проведення торгів; приймає заявки на участь в аукціоні; укладає із заявниками договори про завдаток; визначає учасників торгів; здійснює проведення торгів; визначає переможця торгів і підписує протокол про результати проведення торгів; повідомляє учасників торгів про результати проведення торгів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів із врахуванням того, що заявник звернувся з заявою про визнання недійсним договору на проведення організації аукціону з продажу майна боржника на підставі його невідповідності положенням ЦК України та ст. ст. 44, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, приходить до висновку про те, що подана заява не підлягає до задоволення, оскільки оскаржуваний договір укладено з дотриманням вимог Цивільного кодексу та Закону про банкрутство щодо наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності у його сторін, вільного волевиявлення на його вчинення, спрямованості на настання реальних правових наслідків, а відтак підстави для визнання його недійсним в порядку ст. 215 ЦК України відсутні.

Натомість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_4 не є стороною оспорюваного договору, відтак відсутні підстави вважати її заінтересованою особою та особою чиї права та інтереси в результаті укладення оспорюваного договору порушені, оскільки заявник є кредитором боржника та його вимоги включені до реєстру вимог кредиторів. Водночас, зазначає, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. При цьому, апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, відтак приходить до висновку про те, що ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/1066/13 від 24.12.2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_4., АДРЕСА_1 (вих. № б/н від 06.01.2015 року) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/1066/13 від 24.12.2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 23.02.2015 року

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.