ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.15р. Справа № 904/9930/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАТРЕЙД-СЕРВІС"

до Компанії Werenz Komm LLP

про стягнення 163 767 698,67 грн. заборгованості за контрактом

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Круть Т.М., довіреність №б/н від 01.12.14р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 163 767 698,67 грн. заборгованості за контрактом, з яких:

- 142 215 000,00 грн. - попередньої оплати,

- 7 110 750,00 грн. - пені,

- 385 118,67 грн. - 3 % річних,

- 14 056 830,00 грн. - розмір завданої шкоди, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині своєчасної поставки товарів.

10.02.15р. Позивач звернувся із заявою про застосування ст.533 ЦК України, просив суд при винесенні рішення здійснити перерахунок суми, що підлягає стягненню у Національну валюту України - гривню, згідно з офіційним курсом НБУ, який станом на 10.02.15р. становить 24,956 за 1 дол. США.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про час і місце засідання суду сповіщений належно, надав відзив на позов, у якому вказав, що лише попередня оплата не є підставою для звернення до суду із вимогою стягнення заборгованості. Оскільки Позивачем не виконано вимоги ст. 6 ГПК України позов не підлягає задоволенню. Представник Відповідача, з посиланням на його завантаженість та неможливість явки у судові засідання, просив суд розгляд справи проводити без участі представника Відповідача за наявними у справі матеріалами.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.14р. сторонами укладено Контракт № 28072014 (далі Контракт), за п. 1.1 якого продавець (Відповідач) продає, а Покупець (Позивач) купує товари визначені у Специфікації до даного контракту.

Відповідно до п. 3.1 Контракту загальна ціна Контракту складає 9 500 000, 00 доларів США.

Пунктом 3.5 Контракту погоджено умови оплати - 100% попередня оплата за Товар, яка здійснюється Покупцем шляхом переказу грошових коштів Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

Згідно з п. 4.1 Контракту поставка буде здійснюватись партіями, зазначеними у Специфікаціях до даного Контракту.

Відповідно до п. 4.2 Контракту Товар постачається протягом 90 календарних днів з моменту 100% попередньої оплати Товару, зазначеного у відповідній Специфікації до даної поставки.

28.07.14р. Позивачем та Відповідачем погоджено та підписано Специфікацію № 1 до Контракту № 28072014 від 28.07.14р. на загальну суму 9 000 000,00 доларів США та Специфікацію № 2 на загальну суму 500 000,00 доларів США.

За умовами поставки, визначеними у Специфікаціях, строк поставки складає 90 днів з моменту попередньої оплати.

28.07.14р. і 29.07.14р. Позивач провів 100% попередню оплату за партії Товару, передбачені Специфікаціями від 28.07.14р. на загальну суму 9 000 000,00 доларів США та 500 000,00 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями, проведеними ПАТ "АКТАБАНК" про перерахування іноземної валюти і не заперечується Відповідачем. Відповідно, останнім днем поставки Товарів за Специфікаціями до Контракту є 26.10.14р. (на суму 9 000 000,00 доларів США) та 27.10.14р. (на суму 500 000,00 доларів США).

Відповідно до п. 7.1 Контракту, у випадку несвоєчасної поставки Товару, Продавець виплачує Покупцю пеню у розмірі 5% від вартості непоставленого Товару, а також підлягають відшкодуванню збитки, які поніс Покупець у зв'язку із несвоєчасною поставкою.

За даними Позивача, Відповідач не виконав договірних зобов'язань з поставки Товару, тому відповідно до п.7.1 Контракту зобов'язаний виплатити на користь Позивача пеню у розмірі 5% від вартості непоставленого Товару - 7 110 750, 00 грн.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, Позивачем за прострочення поставки на 33 дні за Специфікацією № 1 до Контракту на суму 9 000 000,00 доларів США нараховані 3 % річних - 24 410,96 дол. США, що складає 365 432,07 грн. За прострочення поставки на 32 дні за Специфікацією № 2 до Контракту на суму 500 000,00 доларів США нараховані 3 % річних - 1 315,07 дол. США, що складає 19 686,60 грн. Всього 3 % річних становлять 365 432,07 грн. + 19 686,60 грн. = 385 118,67 грн.

Окрім того, відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 1 Постанови Правління Національного Банку України встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до абз. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, за даними Позивача порушення Відповідачем строків поставки Товарів за Контрактом призвело до порушення норм Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", і як наслідок, органом доходів і зборів України почалося нарахування Позивачеві пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки. З огляду на викладене, внаслідок прострочення Боржника (Відповідач) Позивач зобов'язаний зробити додаткові витрати, у вигляді сплати пені (реальні збитки). З урахуванням того, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки (ст. 612 ЦК України), то Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу завдану його діями шкоду (реальні збитки), у сумі 891 000,00 дол. США, що складає 13 338 270,00 грн. (за Специфікацією №1) і 48 000,00 дол. США, що складає 718 560,00 грн. (за Специфікацією №2), а всього 14 056 830, 00 грн.

21.10.14р. Сторонами укладено додаткову угоду №2 до Контракту , якою внесено зміни до п.9 Контракту, зокрема до підпункту 9.1, а саме: "У випадку, якщо сторони не дійдуть згоди, то будь-яка сторона може звернутися з позовом у суд. Усі спори будуть розглядатися в Господарському суді за місцезнаходженням Покупця. Право, що застосовується при вирішенні спорів - право України".

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Контракту, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів поставки товару, обумовленого Договором, відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, позов заперечує, оскільки Позивачем перед зверненням з позовом не виконано вимоги ст. 6 ГПК України.

Однак, обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 Справа N 1-2/2002).

Оскільки, Відповідач не спростував доводи Позивача про невиконання зобов'язань за Контрактом щодо поставки товарів в обумовлений строк, то Позивач вправі вимагати повернення суми попередньої оплати у судовому порядку без застосування досудового врегулювання спору.

Що ж до стягнення 3 % річних із суми попередньої оплати, то ч. 2 ст. 625 ЦК України обумовлено право кредитора нарахувати 3 % річних боржнику, який прострочив виконання грошового зобов'язання. У даному випадку, Відповідач прострочив зобов'язання з поставки товару, Позивач з вимогою про повернення попередньої оплати до Відповідача звернувся лише у поданому позові, на момент звернення з позовом, у Відповідача ще не виникло грошового зобов'язання перед Позивачем, тому вимоги про стягнення 3 % річних із суми попередньої оплати заявлені неправомірно.

Також передчасним є звернення Позивачем з вимогою про стягнення завданої шкоди у сумі 14 056 830,00 грн. на підставі абз.1 ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", оскільки Відповідачем не надано доказів фактичної сплати до бюджету пені у розмірі передбаченому зазначеною нормою.

Позивач просив при винесенні рішення застосувати ст. 533 ЦК України та перерахувати стягувану суму згідно з офіційним курсом нацбанку станом на 10.02.15р. - 24,956 за 1 дол. США. Оскільки попередня оплата за товар Позивачем здійснена у доларах США, Відповідач має повернути Позивачеві відповідну суму у гривневому еквіваленті станом на день прийняття рішенням судом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням заяви Позивача про застосування ст. 533 ЦК України, у розмірі 237 082 000,00 грн. (еквівалент 9 500 000,00 доларів США) - попередньої оплати, 7 110 750,00 грн. - пені. Решта вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Компанії Werenz Komm LLP (Компанія Werenz Komm LLP, 1 st Floor Office, 86A, Constitution Street, Edinburgh, EH6 6RP, UK № SO304602, Versobank AS, Address: Parnu mnt. 12, 10148 TALLINN, ESTONIA SWIFT: SBMBEE22, ACC: EE51140985, Commerzbank AG Frankfurt am Main, COBADEFF, Deutsehe Bank Trust Company Americas, New York, BKTRUS33, Raiffeisen Bank International AG Vienna, RZBAATWW) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАТРЕЙД-СЕРВІС" (49026, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Калинова, будинок 43, код 369 784 81) 237 082 000,00 грн. (еквівалент 9 500 000,00 доларів США) - попередньої оплати, 7 110 750,00 грн. - пені, 66 635,40 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________