Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" лютого 2015 р. Справа № 906/70/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Омельяна О.С.

при секретарі Гаврилюк О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Фесенко Є.М., паспорт СН 152947, виданий Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області 23.07.1996 р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Грозинське" (ідентифікаційний код 00724809, місцезнаходження: 11543, Житомирська область, Коростенський район, с. Грозине)

до Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (ідентифікаційний код 08563323, місцезнаходження: 10001, м. Житомир, вул. Ватутіна, 172)

про стягнення 27181,71 грн. заборгованості за договорами купівлі-продажу, -

встановив:

Державне підприємство "Грозинське" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) про стягнення 27181,71 грн. заборгованості за договорами купівлі-продажу, з яких 21005,50 грн. основний борг, 1555,00 грн. інфляційні втрати та 4621,21 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 19.01.2015 р. прийнято позовну заяву та порушено провадження у справі; призначено справу до розгляду в засіданні суду; зобов'язано позивача та відповідача вчинити певні дії та надати до господарського суду витребувані документи.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2015 р. відкладено розгляд справи, призначено наступне судове засідання, зобов'язано сторони надати до суду витребувані документи.

У засіданні суду представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі, заявлено про необхідність стягнення з відповідача 27181,71 грн. заборгованості за договорами купівлі-продажу, з яких 21005,50 грн. основний борг, 1555,00 грн. інфляційні втрати та 4621,21 грн. 3% річних, у зв'язку з непроведенням відповідачем оплати у повному обсязі отриманого товару за договорами купівлі-продажу, що було укладено у спрощений спосіб.

З отриманих на запит суду спеціальних витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.01.2015 р. вбачається, що ухвалою господарського суду від 19.12.2013 р. щодо позивача порушено справу про банкрутство №906/1618/13.

У судовому засіданні представником позивача подано клопотання №б/н від 24.02.2015 р. про долучення до матеріалів справи копії ухвали господарського суду Житомирської області від 03.07.2014 р. у справі №906/1618/13, згідно з якою припинено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Грозинське", введено процедуру санації позивача, призначено керуючим санацією позивача арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

У судові засідання 29.01.2015 р. та 24.02.2015 р. відповідачем представника не направлено, витребуваних судом матеріалів не надано.

Судом встановлено, що відповідача, який не з'явився в судове засідання 24.02.2015 р., повідомлено про час і місце розгляду справи своєчасно та з дотриманням вимог ГПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 02.02.2015 р. поштового відправлення.

Ураховуючи те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

14.06.2012 р., 17.07.2012 р. та 27.08.2012 р. Державним підприємством «Грозинське» реалізовано Житомирській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) товар на загальну суму 55658,20 грн., а саме: пшеницю у кількості 3 т, овес у кількості 2 т, ячмінь у кількості 3 т на суму 14200,00 грн., що підтверджується копією накладної №52 від 14.06.2012 р. (а.с. 19), зерно у кількості 12031 кг на суму 20452,70 грн., що підтверджується копією накладної №64 від 17.07.2012 р. (а.с. 22), зерно у кількості 9770 кг на суму 21005,50 грн., що підтверджується копією накладної №66 від 27.08.2012 р. (а.с. 25).

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу у формі єдиного документу між Державним підприємством «Грозинське» та Житомирською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) не укладався.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З урахуванням викладеного, господарський суд прийшов до висновку, що між сторонами укладено договори купівлі-продажу шляхом оформлення накладних, у зв'язку з чим між сторонами виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Спір виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість на суму 21005,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що строк виконання відповідачем зобов'язання за вказаними правочинами, що було укладено між сторонами у спрощений спосіб, встановлено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р., якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, встановлений ч. 1 ст. 692 ЦК України - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

З урахуванням викладеного, господарський суд прийшов до висновку, що строк виконання відповідачем грошового зобов'язання за договорами купівлі-продажу настав.

Як вбачається з матеріалів справи, накладними №52 від 14.06.2012 р., №64 від 17.07.2012 р., №66 від 27.08.2012 р. не було встановлено строку відстрочення оплати грошового зобов'язання, тому з урахуванням положень ст.ст. 530, 692 ЦК України відповідач був зобов'язаний розрахуватися за придбаний товар на наступний день після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 55658,20 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар на суму 8570,70 грн., а саме: 17.09.2012 р. на суму 4500,00 грн. та 26.10.2012 р. на суму 4070,70 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с. 15-16).

Крім того, як зазначено позивачем у позовній заяві, 06.07.2012 р. у розрахунок за поставлений товар Житомирською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) було поставлено позивачу продовольчі товари на суму 26082,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 21005,50 грн. (55658,20 - 4500,00 - 4070,70 - 26082,00).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача простроченого грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 21005,50 грн. за поставлений товар.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення до суду не надано.

Ураховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Грозинське» в частині стягнення з Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) основної заборгованості у сумі 21005,50 грн. є обґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано інфляційні втрати у сумі 4621,21 грн. за період з листопада 2012 року по листопад 2014 року та 3% річних на загальну суму 1555,00 грн., з яких на суму 25,00 грн. за період з 15.06.2012 р. по 06.07.2012 р., нараховані на суму заборгованості 14200,00 грн., на суму 28,00 грн. за період з 18.07.2012 р. по 27.08.2012 р., нараховані на суму заборгованості 8570,70 грн., на суму 51,00 грн. за період 28.08.2012 р. по 17.09.2012 р., нараховані на суму заборгованості 29576,20 грн., на суму 80,00 грн. за період з 17.09.2012 р. по 26.10.2012 р., нараховані на суму заборгованості 25076,20 грн., на суму 1371,00 грн. за період 26.10.2012 р. по 29.12.2014 р., нараховані на суму заборгованості 21005,50 грн. (а.с. 13).

Перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено наявність у позивача права на отримання інфляційних втрат за період з 27.10.2012 р. по 29.12.2014 р. у сумі 5377,41 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат у більшому розмірі, ніж заявлено. Разом з тим, господарський суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню на визначену Державним підприємством «Грозинське» суму 4621,21 грн.

У результаті проведення господарським судом власного розрахунку розміру заявлених до стягнення 3% річних за порушення зобов'язання щодо розрахунку за отриманий товар, судом встановлено, що позивач має право на отримання 3% річних на загальну суму 1542,28 грн., з яких 23,28 грн. за період з 15.06.2012 р. по 05.07.2012 р., 28,10 грн. за період з 18.07.2012 р. по 27.08.2012 р., 46,06 грн. за період з 28.08.2012 р. по 16.09.2012 р., 76,05 грн. за період з 18.09.2012 р. по 25.10.2012 р., 1368,79 грн. за період з 27.10.2012 р. по 29.12.2014 р.

Згідно зі ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими до суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного. господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Грозинське" є частково обгрунтованими, а саме на суму 21005,50 грн. основного боргу, 4621,21 грн. інфляційних втрат, 1542,28 грн. 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (ідентифікаційний код 08563323, місцезнаходження: 10001, м. Житомир, вул. Ватутіна,172) на користь Державного підприємства "Грозинське" (ідентифікаційний код 00724809, місцезнаходження: 11543, Житомирська область, Коростенський район, с. Грозине) 21005,50 грн. основного боргу, 4621,21 грн. інфляційних втрат, 1542,28 грн. 3% річних, 1826,15 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2015 р.

Суддя Омельян О.С.

Розрахунок розсилки:

1 - ДП "Грозинське" (11543, Житомирська область, Коростенський район, с. Грозине) - рек.;

2 - Житомирська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (10001, м. Житомир, вул. Ватутіна,172) - рек.