КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/16375/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімонова І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.14року

у справі №910/16375/14 (головуючий суддя - Марченко О.В. судді: Нечай О.В., Васильченко Т.В.)

за позовом Акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ЯМ (ІНТЕРНЕШНЛ) ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД" (YAM (INTERNATIONAL) TRADING LIMITED Joint Stock Company), Маріна Бей, Гібралтар

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Тріада"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пресском"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі №910/16375/14 вжито заходів до забезпечення позову шляхом вилучення у товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт" та передачі на відповідне зберігання Акціонерній компанії з обмеженою відповідальністю "ЯМ (ІНТЕРНЕШНЛ) ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД" (YAM (INTERNATIONAL) TRADING LIMITED Joint Stock Company центрального блоку внутрішнього контролеру управління із головної електричної шафи чотирьохсекційної 16-ти стрінкової рулонної офсетної друкарської машини Komori System LR 348S, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 42, яка належить товариству з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт".

Зазначену заяву мотивовано тим, що друкарська машина є професійним поліграфічним обладнанням вартістю 53 442 327 грн.; внаслідок щоденної експлуатації відповідачем у своїй виробничій діяльності даного обладнання воно втрачає свою вартість у зв'язку із його фізичним зносом; оскільки судовий розгляд даного позову може тривати істотний період часу, експлуатація ТОВ "Триада-Прінт" друкарської машини може призвести до того, що вона втратить свої якісні характеристики та буде фактично являти собою не обладнання, а певну кількість матеріалів, придатних лише для вторинної переробки; тобто вказане обладнання внаслідок дій ТОВ "Триада-Прінт" до набрання рішенням суду з даної справи законної сили може припинити своє фізичне існування, а також знецінитися.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі №910/16375/14.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Господарського суду м. Києва прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою від 19.01.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/16375/14 на 03.02.2015 року.

Представники апелянта та третіх осіб в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі №910/16375/14 скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі №910/16375/14 залишити без змін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали про вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за

яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 року № 16 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У разі вжиття заходів до забезпечення позову з ініціативи господарського суду відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням, зокрема, наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 р. N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 року № 16 адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить вилучити у товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт" та передати на відповідне зберігання Акціонерній компанії з обмеженою відповідальністю "ЯМ (ІНТЕРНЕШНЛ) ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД" (YAM (INTERNATIONAL) TRADING LIMITED Joint Stock Company певне майно з метою уникнення можливого знецінення спірного майна в процесі його використання у господарській діяльності, що на думку позивача може ускладнити виконання рішення у майбутньому.

Обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого. За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5, відповідно до п 5.6.1. якої арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом вилучення у товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт" та передачі на відповідне зберігання Акціонерній компанії з обмеженою відповідальністю "ЯМ (ІНТЕРНЕШНЛ) ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД" (YAM (INTERNATIONAL) TRADING LIMITED Joint Stock Company центрального блоку внутрішнього контролеру управління із головної електричної шафи чотирьохсекційної 16-ти стрінкової рулонної офсетної друкарської машини Komori System LR 348S, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 42, яка належить товариству з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт", місцевий господарський суд виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду міста Києва у разі задоволення позову в зв'язку з тим, що обладнання припинило своє фізичне існування внаслідок зносу.

Проте колегія суддів не погоджується з правовою позицією місцевого господарського суду з огляду на наявність інших обставин не врахованих судом при вирішенні питання наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом вилучення майна.

По перше слід зазначити, що заборгованість яка існує у відповідача перед позивачем в двічі менше за ринкову вартість устаткування, що є об'єктом спору, а отже при застосуванні заходів забезпечення позову у спосіб заявлений позивачем порушить принципи адекватності та збалансованості вимог заявника.

По друге друкарське обладнання використовується відповідачем у господарській діяльності та приносить останньому прибуток, який в свою чергу не виключає можливість погашення заборгованості прямим шляхом або ж зменшить його частково, а отже в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом вилучення задіяного у господарській діяльності устаткування було б дещо не розумним (не доцільним) та поставило б відповідача у більш тяжке становище.

По третє заявником не було належним чином доведено, яким чином спірне устаткування може знецінитися за період слухання справи на стільки, щоб унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, з огляду на те що ринкова вартість майна складає 57 062 042,00 млн. грн. в той час як розмір заборгованості лише 25 417 578,54 грн.

Крім того слід зазначити про непослідовність місцевого господарського суду у прийнятті їм процесуальних рішень, оскільки позивач вже звертався до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову з тим самим фактичним обґрунтуванням, за наслідками розгляду якої місцевим господарським судом ухвалою від 01.12.2014 року було відмовлено з огляду на те, що забезпечення позову шляхом вилучення у ТОВ "Триада-Прінт" та передачі на відповідальне зберігання Компанії друкарської машини, в тому числі пристроїв, фактично вирішує спір по суті в його частині про передання позивачеві спірного майна без встановлення усіх необхідних фактичних обставин справи.

З огляду на вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що заявником у заяві про вжиття заходів для забезпечення позову шляхом вилучення майна лише декларується ймовірність настання певних складнощів при виконанні судового рішення, яка у свою чергу не підтверджується належними та допустимими доказами, що у свою чергу суперечить положенням законодавства та роз'ясненням з приводу застосування норм права, наданими судами вищих інстанцій.

Таким чином позивач не довів суду існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його майновим інтересам зі сторони відповідача, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити захист цих прав, свобод та інтересів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом вилучення та передачі інішій особі на відповідне зберігання спірне майно в межах предмету позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що Господарським судом м. Києва без достатніх правових підстав було застосовано положення ст. ст. 66,67 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 66, 67, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Триада-Прінт" задовольнити, ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.12.2014 року у справі № 910/16375/14 скасувати.

Матеріали справи № 910/16375/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко