ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" лютого 2015 р.Справа № 916/4905/14

За позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_2;

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про виселення

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_4 - за дорученням;

Від відповідача: ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_5 - за дорученням;

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просив виселити Фізичну особу-підприємець ОСОБА_3 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке надавалося Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду згідно Договору оренди нерухомого майна №1 від 10 серпня 2012 року, у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 26 серпня 2014 року у справі №916/2298/14 договір розірвано та стягнуто заборгованість та штрафні санкції в загалом на суму 141909,94 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 8 грудня 2014 року було порушено провадження у справі № 916/4905/14.

Представник відповідача 24.12.2014 року звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв'язку з подачею апеляційної скарги на рішення суду у справі №916/2298/14, вказане клопотання було розглянуто судом та у задоволенні відмовлено.

Двічі представник відповідача звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи 22.01.2015 року та 04.02.2015 року , вказані клопотання були задоволенні судом та у судовому засіданні було оголошено перерву до 19 лютого 2015 року.

Крім того представник відповідача 05.02.2015 року звернулася до суду з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України та ухвалою від 5 лютого 2015 року вказане клопотання відповідача було задоволено та продовжено строк розгляду справи до 21 лютого 2015 року.

Представник позивача у судове засідання з'явився позові підтримує та просить суд виселити Фізичну особу-підприємець ОСОБА_3 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке надавалося Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду згідно Договору оренди нерухомого майна №1 від 10 серпня 2012 року, у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 26 серпня 2014 року у справі №916/2298/14 договір розірвано та стягнуто заборгованість та штрафні санкції в загалом на суму 141909,94 гривень та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

Відповідача та його представник у судові засідання з'явилися, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, відповідач свого права на захист не використав, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у задоволені якого судом відмовлено, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 19 лютого 2015 року після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець надалі - позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар надалі - відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна № 1 від 10.08.2012 року, відповідно до умов якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 113,7 кв.м, а саме: нежитлове приміщення першого поверху, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Об'єкти оренди належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 22.11.2004 року № 4437 та договору купівлі - продажу квартири від 22.11.2002 року № 11483, згідно розділу 1 договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору - орендар вступає у строкове платне користування Об'єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі майна. Об'єкт оренди був переданий відповідачу відповідно до Акту приймання - передачі нерухомого майна від 15.08.2012 року.

Згідно п.3.1. договору орендна плата здійснюється орендарем щомісячно готівкою або безготівково на поточний рахунок орендодавця в гривнях України в сумі, що узгоджена сторонами додатковою угодою. Орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця, п.3.2. договору.

Однак, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про розірвання договору № 1 від 10.08.2012 року та стягнення існуючої заборгованості.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26 серпня 2014 року (суддя Брагіна Я.В.) по справі № 916/2298/14, договір оренди нерухомого майна № 1 від 10.08.2012 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, було розірвано, а також стягнуто з відповідача суму основного боргу у розмірі 134 320 грн., інфляційні втрати у сумі 2 995,04 грн., 3% річних у сумі 618,24 грн.

Відповідно до пункту 5.6 договору відповідач зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцю Об'єкт оренди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати Об'єкту оренди з вини Орендаря та п. 10.6. договору, також встановлено обов'язок повернення об'єкту оренди у разі припинення дії договору.

У відповідності до п. 10.7. договору Об'єкт оренди вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Як зазначив позивача, необхідність повернення об'єкта оренди орендодавцю є саме обов'язком орендаря, що прямо витікає з вимог законодавства України та умов договору оренди, та має бути виконано належним чином. Проте, до теперішнього часу нежитлове приміщення, загальною площею 113,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем у встановленому договором порядку не повернуто та не звільнено, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду.

Відповідач доводи позивача не спростував, належних доказів в підтвердження виконання умов договору оренди не надав, рішення господарського суду Одеської області від 26.09.2014 року було оскаржено № 916/2298/14 та залишено в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду 19 лютого 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.13 ЦК України передбачає, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних права та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, між сторонами спору виникли правовідносини щодо виконання договору оренди (найму). Зазначені правовідносини регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також умовами договору, укладеному сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Ст. 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Зазначене положення знайшло своє відображення в умовах Договору оренди нежитлового приміщення №1 від 10 серпня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 п. 10.3 якого визначено, що за ініціативою орендаря цей договір може бути розірвано за рішенням суду у випадках передбачених чинним законодавством .

Позивач скориставшись своїм правом звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом та рішенням суду від 26.09.2014 року у справі № 916/2298/14 договір було розірвано з причин неналежного виконання умов договору оренди, а саме несплата орендних платежів.

У відповідності до ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, договір № 1 від 10.08.2012 року є розірваним.

Згідно до вимог частини 4 статті 291 Господарського кодексу України та вимог статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до пункту 5.6 Договору Відповідач зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцю Об'єкт оренди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати Об'єкту оренди з вини Орендаря.

Пунктом 10.6. договору передбачено обов'язок Орендаря у разі припинення цього Договору повернути Об'єкт оренди Орендодавцю та згідно п. 10.7. договору об'єкт оренди вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

У відповідності до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Обґрунтованою є вимога ФОП ОСОБА_2 щодо виселення ФОП ОСОБА_3 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке надавалося Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду згідно Договору оренди нерухомого майна №1 від 10 серпня 2012 року

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 50, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємець ОСОБА_3 /65045 АДРЕСА_2, код ДРФО НОМЕР_1/ з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 /65069 АДРЕСА_3, код ДРФО НОМЕР_2/.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 /65045 АДРЕСА_2, код ДРФО НОМЕР_1/ на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 /65069 АДРЕСА_3, код ДРФО НОМЕР_2/ витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-денного строку з моменту складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Одеським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23 лютого 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк