ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р.Справа № 922/277/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ фірма "Юнікон ЛТД" м. Дніпропетровськ
до Харківська міська рада, м. Харків
про визнання договору припиненим
за участю представників сторін:

позивача - Тихонов В.В.,за дов.

відповідача - не з'явився.

3-ї особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

14.01.2015р. ПАТ "Юніком" звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить суд визнати договір №214/01 від 11.09.2001р. припиненим між ПАТ "Юніком" та Харківською міською радою

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надав, про час та місце слухання справи був повідомленний належним чином,про причини неявки суду не повідомив.

3-тя сторона в призначене судове засідання не з'явивлась, через канцелярію суду подала клопотання від 03 лютого 2015р. про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів та доказів,також в данному клопотанні проти позовних вимог заперечують та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши клопотання 3-ї сторони суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень на позов, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами справи.

Суд, розглянувсши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ячувавши обставини, на яких грунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне:

11.09.2001 року між ПАТ "Юніком ЛТД" (позивач) та виконавчим комітетом Харківської міської ради (відповідач) укладено договір оренди землі, який зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 11.08.2001 року за №214/01, згідно умов якого відповідач на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.06.2001 року №1089 надав, а позивач приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди земельну ділянку за адресою: місто Харків. вулиця Довгалівська, 7, загальною площею 2,0680 га (п. 1.1 Договору оренди), земельна ділянка надається у тимчасове платне користування на умовах оренди строком до 13.06.2026 року для експлуатації та обслуговування промислової будывлі складського призначення, допоміжної споруди (естакада) та під'їздної внутрішньозаводської залізничної колії.

24.04.2012р. між позивачем, як продавцем, та третьою особою ТОВ "Ескаль", як покупцем, укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за № 788 від 24.04.2012р. , відповідно до умов якого позивач продав, а третя особа придбала нерухоме майно, яке розтошоване на земельній ділянці за адресою: м.Харків, вул.Довгалівська, 7, та знаходиться в оренді у позивача на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.09.2001 року, укладеному між позивачем та відповідачем, кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0002.

Відповідно право власності на зазначене майно перейшло до ТОВ "Ескаль" і зареєстровано за реєстраційним номером 25106078 від 01.06.2012 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру правочинів від 24.04.2012 року за № 11250787.

Таким чином , відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України, частини 3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" з переходом права власності на нерухоме майно до ТОВ "Ескаль" також перейшло право оренди земельної ділянки, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

Також, пунктом 4.5 Договору оренди зазначено, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на орендованій земельній ділянці до іншої юридисної чи фізичної особи, права та обов'язки сторін діють у повному обсязі, згідно цього договору до припинення його дії.

Відповідно до ст.188 ГК України "Порядок зміни та розірвання господарських договорів" сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що позивачем пропозиція про припинення договору оренди у відповідності до вимог ст.188 ГК України направлена відповідачеві 26.12.2014 року.

Однак позивач, в порушення вимог діючого законодавства, до закінчення 20-ти денного строку для надання відповіді на подану пропозицію, 14.01.2015 року звернувся із позовом до господарського суду про визнання договору оренди припиненим.

Вказане свідчить про відсутність спору між сторонами на момент звернення із позовом до суду станом на 14.01.2015 року.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем порушено вимоги ст.188 ГК України, якою визначено порядок розірвання господарських договорів, суд дійшов висновку про те, що позов подано передчасно та безпідставно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1,12,22,33,43,49,75,82-85 ГПУ України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 10.02.2015 р.

Суддя С.А. Прохоров
справа №922/277/15.