Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?24? лютого 2015 року справа № 926/155/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології 2010», вул. Цитадельна, буд. 7, м. Київ, 01015

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Ічнянський молочно - консервний комбінат»,

вул. Вишнева, буд. 4, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16703

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 2298,00 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Нетреба О.В. довіреність № 7 від20.02.2015 р., представник

від відповідача: не з'явився

Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології 2010» подано позов до Публічного акціонерного товариства «Ічнянський молочно - консервний комбінат» про стягнення 2298,00 грн. заборгованості, з якої 2000,00 грн. сума основного боргу, 37,15 грн. 3% річних за період з 01.06.2014 р. по 12.01.2015 р., включно, 260,85 грн. інфляційних втрат за той же період. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем вартості виконаних робіт по гідродинамічному очищенню артезіанської свердловини комбінату згідно акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0002498 від 21.08.2013р.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не з'явився, уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був двічі повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи .

Розгляд справи відкладався ухвалою суду від 17.02.2015 р., в якій, зокрема, відповідач був попереджений про можливість надіслати до суду поштовим зв'язком відзиву на позов та документи в разі неможливості з'явитись в судове засідання, однак, відповідач наданими йому правами не скористався, будь-яких документів, заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Представник позивача у судовому засіданні від 24.02.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину. Частиною 2 цієї статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Між сторонами правовідносини виникли на підставі двостороннього правочину, згідно якого позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи по гідродинамічному очищенню артезіанської свердловини комбінату на загальну суму 32000,00 грн. разом з ПДВ, що підтверджується актом № ОУ-0002498 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 21.08.2013 року. Зазначений акт підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с. 10). Судом оглянуто оригінал вказаного акту у судовому засіданні.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного кодексу визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач частково розрахувався за виконанні роботи в сумі 30000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 866 від 22.08.2013 р., № 896 від 23.08.2013 р., № 998 від 27.08.2013 р., № 34011 від 06.12.2013 р., № 34037 від 06.12.2013 р., № 34868 від 08.01.2014 р., № 36355 від 18.02.2014 р., № 36885 від 05.03.2014 р., № 37887 від 28.03.2014 р. (а.с.14-22). Решту вартості виконаних робіт в сумі 2000,00 грн., відповідачем не оплачено. Заборгованість відповідача в сумі 2000,00 грн. також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін станом на травень 2014 р., що підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с. 23).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

25.11.2013 р. позивачем була направлена вимога № 1600 на адресу відповідача про сплату заборгованості в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України згідно спірного акту № ОУ-0002498 від 21.08.2013 р., що підтверджується належним чином завіреною копією поштової квитанції № 5098 від 25.11.2013 р. з описом вкладення (а.с. 13).

Частинами 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На момент розгляду справи в суді та винесення рішення по справі, відповідач заборгованість в сумі 2000,00 грн. не погасив. Доказів сплати до суду не надав.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 37,15 грн. 3% річних за період з 01.06.2014 р. по 12.01.2015 р., включно, та 260,85 грн. інфляційних втрат за той же період.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок, заслухавши повноважного представника позивача, дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2000,00 грн., 3 % річних в сумі 37,15 грн. та інфляційних втрат в сумі 260,85 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ічнянський молочно - консервний комбінат» (16703, Чернігівська область, Ічнянський район, м. Ічня, вул. Вишнева, 4, , з будь - якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології 2010» (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 7, р/р 0001 в ПАТ КБ «Євробанк», МФО 380355, ) - 2000,00 грн. основного боргу, 37,15 грн. річних, 260,85 грн. інфляційних втрат, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мурашко І.Г.

.