ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р.Справа № 922/416/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33", м. Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Чугуївське ДЕП", м. Чугуїв
про стягнення 31 239,53 грн.
за участю представників:

від позивача - Омельницька Т.В.,

від відповідача - Атаманіченко Н.Є.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ПАТ "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33" (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Чугуївське ДЕП" (надалі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 31 239,53 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань з оплати поставленого в його адрес товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.02.2015 року о 12:15 год.

У судовому засіданні 10.02.2015 року оголошувалась перерва до 18.02.2015 року до 14:20 год.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав їх неправомірності та необґрунтованості.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2013 року згідно видаткової накладної № 2 позивач здійснив в адрес відповідача поставку товару (бітуму) в кількості 3,0 т. на загальну суму 26 233,56 грн.

Зазначені матеріали відповідачем прийняті через уповноважену особу Щокіна Віктора Миколайовича, про що є відповідна розписка у видатковій накладній № 2 від 18.04.2013 року.

В подальшому, 30.08.2013 року за видатковою накладною № 11 позивач здійснив на адресу відповідача поставку асфальтобетону плотного м/зернистої суміші тип А з БПВ в кількості 25 т. на загальну суму 30 463,75 грн.

Вказаний товар був отриманий відповідачем через уповноважену особу Деркача Олександра Анатолійовича, який діяв на підставі Довіреності № 341 від 28.08.2013 року, про що є відповідна розписка у видатковій накладній № 11 від 30.08.2013 року.

Судом встановлено, що за спірними господарськими операціями письмовий договір поставки між сторонами не укладався. Вартість поставленого товару відповідачем сплачена не була.

З метою досудового врегулювання спору 15.10.2014 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія із вимогою погасити існуючу заборгованість. Між тим, остання була залишена відповідачем без задоволення.

Факт отримання відповідачем вимоги про сплату боргу підтверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

04 серпня 2014 року між сторонами, в прядку ст. 601 ЦК України, був проведений залік зустрічних однорідних вимог на суму 25 457,78 грн.

Таким чином, сума непогашеної заборгованості з оплати поставленого товару, що обліковується за відповідачем, склала 31 239,53 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами договору, він за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Так, відповідно до ч. 1ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, ненадання відповідачем суду доказів погашення боргу, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 31 239,53 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Чугуївське ДЕП" (63501, м. Чугуїв, вул. Харківська, 3, код ЄДРПОУ 3448913) на користь Публічного акціонерного товариства "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33" (61009, м. Харків, вул. Желєзнякова, 235, ) суму заборгованості в розмірі 31 239,53 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.02.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/416/15