РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/23561/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Публічного акціонерного товариства "Трест "Київелектромонтаж" в особі Спеціалізованого монтажного управління №2 Публічного акціонерного товариства "Київелектромонтаж"

про стягнення грошових коштів у розмірі 176 058,70 грн.

Головуючий суддя Полякова К.В.

Суддя Босий В.П.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

Від позивача: Цурка Н.В. (дов. №809 від 18.12.2013),

Від відповідача: Лісовенко О.О. (дов. №б/н від 15.01.2015),

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Трест "Київелектромонтаж" в особі Спеціалізованого монтажного управління №2 Публічного акціонерного товариства "Київелектромонтаж" про стягнення грошових коштів у розмірі 176 058,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2014 порушено провадження у справі №910/23561/14 та призначено її до розгляду на 27.11.2014 року.

25.11.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

За наслідками судового засідання 27.11.2014, враховуючи надане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи 26.11.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва, суд відклав розгляд справи на 18.12.2014, про що виніс відповідну ухвалу.

16.12.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 визначено для розгляду справи №910/23561/14 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Босий В.П., Літвінова М.Є.

Ухвалою суду від 18.12.2014 справу №910/23561/14 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.02.2015 року.

Під час судового засідання 05.02.2015 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У свою чергу, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2008 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі-Позивач) укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1532649 (далі - Договір).

Згідно з пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і відповідно до законодавства України, Постачальник постачає теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності з Абонентом для потреб: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком 1 до Договору, яку Абонент зобов'язаний оплачувати щомісяця своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування Відповідачу за теплову енергію здійснюється по приладам обліку відповідноо до звернення-доручення про укладення Договору за тарифами, встановленими і затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації, з 01.01.2011 - постановами Національної комісії регулювання електроенергетики та національної комісії регулювання в сфері комунальних послуг.

У п. 5 Додатку 4 до Договору передбачено, що Абонент зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ), а також рахунок, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 2 Додатка 4 до Договору Відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно ЗУ «Про заставу», як засіб гарантії сплати споживаємої теплової енергії.

10.10.2002 між Позивачем та Публічним акціонерним товариством «Трест «Київелектромонтаж» (відповідач) укладено договір про спільне використання та споживання теплової енергії № 39 (надалі Договір про спільне використання та споживання теплової енергії).

Згідно п.1.1 Договору Позивач та Відповідачем на підставі договору № 1532649 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Позивачем про постачання теплової енергії у гарячій воді спільно використовують теплові мережі з метою опалення належних їм приміщень розташованих за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 39 та 41 відповідно.

Відповідно до п.2.2. Договору про спільне використання та споживання теплової енергії Позивач зобов'язується надати послуги з постачання теплової енергії через власний теплопункт до приміщення Відповідача.

Як стверджує позивач, у ПАТ «Трест «Київелектромонтаж» внаслідок порушення обов'язку внесення оплат спожитої теплової енергії за період з 01.10.2011 по 01.04.2014 рахується сума заборгованості у розмірі 176 058,70 грн.

Так, 13.08.2014 за №14625/5810/2014 ПАТ «Укргазбанк» направив на адресу відповідача лист із вимогою протягом місяця здійснити погашення заборгованості за теплову енергію.

Оскільки відповіді та грошових коштів на адресу позивача не надходило, ПАТ «Укргазбанк» звернувся із даним позовом до суду про стягнення 176 058,70 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

У свою чергу, відповідач у судових засіданнях та письмових запереченнях зазначає, що строк дії укладеного між сторонами договору. передбачений пунктом 5.2. договору про спільне використання та споживання теплової енергії, становить до 10.10.2003 року. На прохання відповідача договір було пролонговано до 10.10.2013, та після вказаної дати жодних угод, спрямованих на пролонгацію договору укладено не було. Оскільки, після 10.10.2013 жодних заявок на постачання теплової енергії від ПАТ «Трест «Київелектромонтаж» на адресу позивача не направлено, тому відповідач стверджує, що за період з листопада 2013 по квітень 2014 ПАТ «АБ «Укргазбанк» нарахувало безпідставно. У своїх письмових запереченнях, ПАТ «Трест «Київелектромонтаж» просить відмовити у стягненні 94 304,20 грн. Також, відповідачем до суду надано розрахунок та зауважено, що позивачем не враховані деякі платежі здійснені у рахунок погашення заборгованості.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Ст. 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір про спільне використання та споживання теплової енергії № 39 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, за умовами якого ПАТ «АБ «Укргазбанк» є виконавцем, а ПАТ «Трест «Київелектромонтаж» відповідно замовником.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зазначені вище норми Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд за власним переконанням оцінив надані сторонами докази, здійснив математичний перерахунок суми заборгованості, та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума грошових коштів у розмірі 81 754,50 грн.

Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що ПАТ «АБ «Укргазбанк» наділений правом стягнути заборгованість лише за період з 01.10.2011 по 10.10.2013, оскільки починаючи з листопада 20123 послуги з надання теплової енергії відповідачеві не надавались, на спростування зазначеного позивачем до суду не надано розрахунків, що виставлялись на оплату з листопада 2013 по квітень 2014 року.

До того ж, суд вважає хибними твердження відповідача про не зарахування позивачем деяких платежів, сплачених у рахунок погашення суми заборгованості, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, безпосередньо з акту звіряння, поданого позивачем за спірний період. Так, різниця між виставленими сумами для оплати за період з 01.10.2011 по 01.04.2013 та грошовими сумами сплаченими відповідачем у рахунок погашення становить саме 81 754,50 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів підлягають задоволенню частково у розмірі 81 754,50 грн.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 635,09 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» про стягнення грошових коштів у розмірі 176 058,70 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 67; ідентифікаційний код 04012750) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, місто Київ, вулиця Єреванська, 1; ідентифікаційний код 23697280) 81 754 (вісімдесят одну тисячу сімсот п'ятдесят чотири) гривні 50 копійок основного боргу та 1 635 (одну тисячу шістсот тридцять п'ять) гривень 09 копійок витрат зі сплати судового збору.

У іншій частині у позові відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 05.02.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 10.02.2015 року.

Головуючий суддя К.В. Полякова

Суддя В.П. Босий

Суддя М.Є. Літвінова