ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2015 р.Справа № 916/4959/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор"

про стягнення 35623,99грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Алексєєнко О.А., довіреність №1601-15/1 від 16.01.2015р.;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" про стягнення заборгованості у розмірі 35623,99грн., а саме: основного боргу у розмірі 28480,01грн., 3%річних у розмірі 503,28грн., індексу інфляції у розмірі 3359,65грн. та пені у розмірі 3281,05грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.14р. порушено провадження у справі №916/4959/14.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, згідно наявних в матеріалах справи поштових повідомлень, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позов не надав, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

01.08.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодор" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" (Постачальник) було укладено договір поставки №ЛГ-0000144, відповідно до умов якого Постачальник на умовах цього договору зобов'язався передати у власність Покупцеві дизельне паливо та будівельний матеріал(Товар), а Покупець зобов'язався приймати і оплачувати вартість вказаного товару на умовах цього Договору.

Згідно п. 6.2.1. Договору, порядок оплати Сторонами погоджується окремо в додатках до цього договору або накладних, рахунках чи заявках.

Відповідно до п.7.2. Договору, покупець за прострочення строків оплати визначених Постачальником зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

На виконання умов договору Постачальник 24.08.2012р. та 21.06.2013р. поставив на користь Покупця товар на загальну суму 33480,01грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: №РН-0000341 від 24.08.2012р. на суму 14280,01грн., №РН-0000036 від 21.06.2012р. на суму 1920грн., та довіреностями №160 від 17.08.2012р., №140 від 20.06.2013р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" листом №1612-13/2 від 16.12.2013р. звернулось до відповідача із вимогою про сплату боргу.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодор" листом №14 від 23.01.2014р. визнано наявну заборгованість у розмірі 33480,01грн., згідно якого гарантував погашення заборгованості в березні 2014року.

Проте в березні місяці 2014 року ТОВ «Автомагістраль-Південь» так і не надійшла оплата за поставлений товар, тому 27.03.2014р. позивач повторно листом №2703/14 від 27.03.2014р. звернувся до відповідача з вимогою про сплату боргу у розмірі 33480,01грн., однак відповідач 08.05.2014р. сплатив на за поставлений товар тільки 5000грн., у зв'язку з чим неоплаченим залишився товар станом на 08.12.2014р. у розмірі 28480,01грн

30.09.2014р. між сторонами було підписано Акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 28480,01грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати заборгованості за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35623,99грн., а саме: основний борг у розмірі 28480,01грн., 3%річних у розмірі 503,28грн., індекс інфляції у розмірі 3359,65грн. та пеню у розмірі 3281,05грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Між сторонами підписано та засвідчено печатками сторін акт звірки, відповідно до якого станом на 30.09.2014р. за Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" рахується заборгованість на загальну суму 28480,01грн.

При цьому суд враховує, що акт звірки розрахунків є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), натомість доказів погашення зазначеної заборгованості у строк, визначений сторонами у договорі, відповідач суду не надав всупереч вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність поставки позивачем відповідачу належної якості та кількості товару, існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" по оплаті вартості отриманого товару, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 28480,01грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" пені в розмірі 3281,05грн., за період з 08.05.2014р. по 08.11.2014р., що обрахована із суми заборгованості у розмірі 28480,01грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, у зв'язку з чим пеня підлягає задоволенню в сумі 3281,05грн., за період з 08.05.2014р. по 08.11.2014р., що обрахована із суми заборгованості у розмірі 28480,01грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3%річних у розмірі 503,28грн., та індексу інфляції у розмірі 3359,65грн. за період з 08.05.2014р. по 08.12.2014р., що обраховані із суми заборгованості у розмірі 28480,01грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" за отриманий товар, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі у розмірі 503,28грн., та індексу інфляції у розмірі 3359,65грн. за період з 08.05.2014р. по 08.12.2014р., що обраховані із суми заборгованості у розмірі 28480,01грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" про стягнення основного боргу у розмірі 28480,01грн., 3%річних у розмірі 503,28грн., індексу інфляції у розмірі 3359,65грн. та пені у розмірі 3281,05грн. є обґрунтованими, підтвердженими наявними матеріалами справи, та підлягають судом задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 1827грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор" (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул.Праці, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" (65029, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, ) суму основного боргу у розмірі 28480(двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят)грн.01коп., пеню у розмірі 3281(три тисячі двісті вісімдесят одну)грн.05коп., 3%річних у розмірі 503(п'ятсот три)грн..28коп., індекс інфляції у розмірі 3359(три тисячі триста п'ятдесят дев'ять)65коп., витрати по сплаті судового збору на суму 1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім)грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14.02.2015р.

Суддя С.Ф. Гут