РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015Справа №910/27112/14

За позовомПриватного підприємства "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ"
доПублічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
провідшкодування матеріальної шкоди 45 128,63 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:Василенко Н.В. - головний юрисконсульт;

Обставини справи:

Приватне підприємство "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ" (надалі - ПП "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (надалі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") про відшкодування матеріальної шкоди 45 128,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2013 р. між позивачем та польською фірмою "Boguslaw Wegrzyn" було укладено контракт поставки №1 на виконання якого позивачем було здійснено поставку товару (кукурудзу). Проте, в результаті проведення польською стороною перевірки було встановлено, що якість кукурудзи не відповідає фактичним даним, зазначених в сертифікатах якості виданих державним інспектором державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, внаслідок чого позивачу було завдано збитків у розмірі 45 128,63 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.01.2015 р.

12.01.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 05.12.2014 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи.

27.01.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 28.01.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 28.01.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечує та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того, представником відповідача було подано клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2015 р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів та у зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів розгляд справи відкладено на 11.02.2015 р.

В судовому засіданні 11.02.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 13.02.2015 р.

13.02.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 13.02.2015 р. не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 13.02.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши в судовому засіданні 13.02.2015 р. клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд дійшов до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на необґрунтованість.

Так, відповідачем у вказаному клопотанні не обґрунтовано наявність обставин, які перешкоджають бути присутнім в судовому засіданні.

В судовому засіданні 28.11.2014 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

12.11.2013 р. між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" (зерновий склад) та ПП "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ" (поклажодавець) було укладено Договір складського зберігання зерна №46 (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору поклажодавець зобов'язується передати, а зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання кукурудзу (зернові, зернобобові, круп'яні, олійні культури) врожаю 2013 року (далі - зерно), надавати додаткові послуги, відповідно до додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору та в установлений строк повернути їх поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених цим договором.

Пунктом 1.4 Договору визначено орієнтовні обсяги (кількість) зерна, що планується до передачі на зберігання та показники якості для розрахунку залікової ваги:

№ п/пКультура, класДСТУПоказники якості для розрахунку залікової вагиКількість, т
1.Кукурудза, 3 клас4525:2006Вологість - 14,0 Смітна домішка - 2,0%3000

14.10.2013 р. між ним, як продавцем та "Boguslaw Wegrzyn" (покупець) було укладено Контракт поставки №1 згідно п. 1.1 продавець зобов'язується поставити покупцю кукурудзу, апокупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість, на умовах даного контракту.

Відповідно до п. 2.1 Контракту продавець зобов'язався поставити товар у кількості 3000 +- 10% тон.

Пунктом 7.1 Контракту визначено, що якість товару повинна відповідати наступним вимогам:

- ГОСТ - 13634-90;

- ДСТУ 4525:2006;

- кукурудза фуражна;

- вологість - до 14% включно;

- забрудненість - до 2% включно;

- зернові домішки - не більше 15%;

Не ГМО.

Позивач зазначає, що під час завантаження в вагони та відправки товару (кукурудзи) покупцю за Контрактом №1, державним інспектором державної інспекції сільського господарства в тернопільській області було видано сертифікати якості згідно яких частка сміттєвого домішку не перевищує показника в 1,9%. Однак, після розпломбування та відкриття вагонів з товаром (кукурудзою) польською стороною, Підприємством "ZAKLADY CHEMICHNE "ORGANIKA AZOT S.A" відібрано зразки для проведення аналізу за результатом якого виявлено перевищення норми забруднення, у зв'язку із чим відібрані зразки кукурудзи передано на повторну незалежну експертизу. За результатами проведення повторної експертизи було встановлено, що забруднення кукурудзи складає 4,407%, що перевищує норму на 2,407% та невідповідність фактичних даних результатів, зазначених в сертифікатах якості. Крім того, як вказує позивач було встановлено розбіжність у вазі кукурудзи на 2120 кг.

19.12.2013 р. позивачу Підприємством "Boguslaw Wegrzyn" було виставлено ноту фінансового зобов'язання за неналежне виконання умов Контракту №1 на суму 3 049,55 доларів США.

13.12.2013 р. ПП "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ" направила на адресу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" претензію №12/2013 в якій просив компенсувати завдані збитки.

У відповідь на вказану претензію відповідачем листом було відмовлено в її задоволенні.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача витрати позивача є збитками, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 3.1 Договору приймання зерна здійснюється згідно з вимогами Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України №661 від 13.10.2008 р., діючими державними стандартами для кожного конкретного виду зерна.

Пунктом 3.2 вказаної Інструкції визначено, що якщо за результатами випробувань ВТЛ будуть виявлені розбіжності в якості зерна понад норму допустимих відхилень, підприємство-одержувач: протягом доби, крім вихідних днів, у письмовій формі (телеграма, телефонограма, факсограма з їх обов'язковою реєстрацією у реєстраційній книзі) викликає представників: власника зерна, підприємства-відправника та Держсільгоспінспекції за місцем відвантаження зерна, якщо вона проводила інспектування (у останньому випадку викликається представник Держсільгоспінспекції за місцем надходження зерна).

Згідно із п. 3.3 Інструкції представники власника зерна, підприємства-відправника та Держсільгоспінспекції терміново (протягом доби) повинні повідомити про участь у спільному визначенні якості спірної партії.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.4.3 Інструкції із представників: власника зерна, підприємства-відправника та Держсільгоспінспекції за місцем відвантаження зерна, якщо вона проводила інспектування (у останньому випадку представник Держсільгоспінспекції за місцем надходження зерна), разом з представником підприємства-одержувача створюють комісію для спільного визначення якості спірної партії зерна. За результатами спільного визначення якості зерна складається акт (глава 5 цього розділу) про фактичну якість спірної партії, який є підставою для підтвердження або заміни документа про якість підприємства-відправника або Держсільгоспінспекції. Акт повинен бути оформлений у день визначення якості.

Проте, позивачем належних доказів того, що ним під час виявлення невідповідності товару (кукурудзи) фактичним даним зазначених в сертифікатах якості вчинялись дії передбачені вище вказаною Інструкцією подано не було, а отже не підтверджено порушення відповідачем умов договору.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються : вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої, у тому числі понесених витрат.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 45 128,63 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідача договірних відносин не подано.

Отже, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "ВЕСТ-АГРОСОЮЗ" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.02.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко