УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.02.2015Справа № 910/3563/15-г

Суддя Трофименко Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СУДНОСЕРВІС"

до Публічне акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"

про зобов'язання усунення порушення умов договору

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо позовну заяву підписано особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Судом встановлено, що подану позовну заяву № б/н від 16.02.2015 р. підписано Іванів А.Р. посаду якого зазначено як - представник на підставі довіреності Товариства з обмеженою відповідальністю «СУДНОСЕРВІС».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень Іванів А.Р., як представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СУДНОСЕРВІС», оскільки відповідно до частини 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Надані ксерокопії документів, зокрема і довіреність на представництво інтересів ТОВ «СУДНОСЕРВІС» Іванівом А.Р. - належним чином не засвідчені.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджено Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Судом встановлено, що надані ксерокопії документів належним чином не засвідчені, оскільки взагалі не містять відмітки про засвідчення копій документа - слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, а тому не можуть бути сприйняті судом в якості належних доказів в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень представника Іванів А.Р. підписувати позовну заяву № б/н від 16.02.2015 р., суд дійшов висновку, що за вказаних обставин позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011, № 3674-VI "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Таким чином, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, а також платіжне доручення.

Відповідно до п. п. 2.20., 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р.,чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції.

Платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Заявником в якості доказу сплати судового збору за подання позовної заяви № б/н від 16.02.2015 р. додано ксерокопію квитанції № 13212478 від 13.02.2015р.

Вказані обставини перешкоджають дійти беззаперечного висновку, що судовий збір сплачено в доход Державного бюджету України за розгляд саме цієї позовної заяви.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником в якості сплати судового збору за подання зазначеної позовної заяви додано лише ксерокопію квитанції, в той час як зазначені платіжні документи до господарського суду повинні подаватися лише в оригіналі, суд дійшов висновку, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку, а тому вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Тобто, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі або належним чином засвідчені.

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, в якості доказів відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів заявником надано копії фіскального чеку від 16.02.2015 р., та копія опису вкладення, які належним чином не засвідчені, що не є належним доказом направлення копії позовної заяви відповідачу.

Відповідно до абзацу 7 п. 3.5. Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року № 9 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивачем не подано доказів того, що додані до позовної заяви документи були направлені на адресу відповідача, зокрема як вбачається з опису вкладення у цінний лист на адресу відповідача було відправлено "позовну заяву з додатками", однак які саме додатки були відправлені не було зазначено в описі вкладення, в зв'язку з чим, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України та абзацом 7 п. 3.5. Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року № 9 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" суд дійшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання на адресу відповідача всіх додатків до позовної заяви, які перераховані в ній.

В той час як за приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач має направити відповідачеві як копію позовної заяви так і копії документів доданих до неї. При чому, жодних винятків щодо можливості не направлення відповідачеві частини з доданих до позовної заяви документів ст. 56 ГПК України не встановлює.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду.

Керуючись п. п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву без розгляду на дооформлення.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя Трофименко Т.Ю.