РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/27824/14

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Національного агенства з акредитації України

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку"

про зобов'язання виконати умови договору

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Дяденко Н.В. - провідний фахівець

СУТЬ СПОРУ: Національне агентство з акредитації України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" про зобов'язання виконати умови договору від 23.04.2013 № TF.123726.001 та від 12.09.2013 № TF.123726.004.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання у зв'язку з тим, що представник Національного агентства з акредитації України зайнятий розглядом іншої справи в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Відповідно до п. 9.2.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Виходячи з викладеного судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши заперечення відповідачів, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що між Національним агентством з акредитації України, далі Клієнт, та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" в особі відділення № 12 Київської обласної дирекції, далі Банк, укладені договори банківського поточного рахунку: від 23.04.2013 № TF.123726.001 та від 12.09.2013 №TF.123726.004.

Відповідно до п. 1.1 Договорів від 23.04.2013 № TF.123726.001 та від 12.09.2013 №TF.123726.004 Банк відкриває Клієнту поточний рахунок (в національній та/або іноземній валюті) для прийняття та зарахування на рахунок Клієнта грошових коштів, виконання розпоряджень Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до договорів та законодавства України.

Згідно з п. 1.5 Договорів від 23.04.2013 № TF.123726.001 та від 12.09.2013 №TF.123726.004 Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства.

Пунктом 1.12 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 20.01.2004 № 22, визначено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Позивачем було подано до відповідача платіжні доручення на переказ коштів з рахунків:

за договором від 23.04.2013 № TF.123726.001: платіжне доручення від 28.11.2014 № 364 на суму 51 000 грн. та платіжне доручення від 28.11.2014 № 365 на суму 70 500 грн.;

за договором від 12.09.2013 № TF.123726.004: платіжне доручення від 02.12.2014 № 364 на суму 12 600 грн.

Позивач стверджує, що відповідач в супереч взятих на себе зобов'язань не виконав свого обов'язку і не перерахував відповідні кошти за поданими платіжними дорученнями позивача у встановлений законом строк, за таких обставин просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" виконати умови договору від 23.04.2013 № TF.123726.001 та від 12.09.2013 № TF.123726.004.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Пунктом 8.4 ст. 8 зазначеного Закону передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

27 листопада 2014 Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 743 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" до категорії неплатоспроможних". На підставі даної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 № 132 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР", згідно якого у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Банк Розвитку" запроваджено тимчасову адміністрацію з 28.11.2014.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 510 цього Кодексу сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

За правилом ч. 1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п. 1.15 глави ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником. Вимога Національного агентства з акредитації України про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" прийняти рішення про перерахування з рахунків позивача коштів, відповідно до поданих платіжних доручень, є вимогою кредитора, задоволення якої не здійснюється згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". В Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Банк Розвитку" введено тимчасову адміністрацію, а тому задоволення вимог кредиторів здійснюється дише в порядку, строки та черговість, передбачених названим Законом та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку. Таким чином, позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

За таких обставин у задоволенні позову Національного агентства з акредитації України до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача - Національне агентство з акредитації України, згідно ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 509, 510, 1066, 1068, 1074 ЦК України, ст. 175 ГК України, ст. ст. 42, 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Національного агентства з акредитації України до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 16.02.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко