ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року Справа № 904/6911/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Шапарьков Д.Є., довіреність № б/н від 03.03.2014 року,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: провідний юрисконсульт Відділу по роботі з проблемною заборгованістю Служби безпеки ПАТ "Радикал банк" Демська Ю.Є., довіреність № 4118/14 від 17.09.2014 року,

від третьої особи-1: не з'явився,

від третьої особи-2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі № 904/6911/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента", м. Дніпропетровськ

до

відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Радикал банк", с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: ОСОБА_4, м. Дніпропетровськ

про визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Радикал банк" про визнання недійсним кредитного договору № КЛ-6515/1-980 від 31.07.2013 року, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року залучено до участі у справі № 904/6911/14 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 ОСОБА_3 (третя особа-1), ОСОБА_4 (третя особа-2).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі № 904/6911/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Ніколенко М.А., судді - Соловйова А.Є., Ліпинський О.В.) в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин не доведеності позивачем наявності обмежень у виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" на укладання оспорюваного договору, що такі обмеження були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Також, встановивши, що оспорюваний договір виконувався його сторонами, у тому числі відповідачем-1, яким отримано грошові кошти за цим договором, місцевий господарський суд вбачав підстави дійти висновку про наступне схвалення відповідачем-1 кредитного договору, що унеможливлює визнання його недійсним як такого, що вчинений від імені відповідача-1 представником з перевищенням повноважень, висновку про те, що правомочність зборів учасників відповідача-1 та чинність рішень цих зборів, оформлених протоколом № 11/06 від 14.06.2013 року, не впливає на дійсність чи недійсність спірного кредитного договору. Окрім того, здійснюючи правову кваліфікацію правовідносин, що склались між сторонами, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не оформлено належним чином його право власності на корпоративні права відповідача-1 (не проведено державну реєстрацію купівлі таких прав), а рішення, прийняті зборами учасників відповідача-1, оформлені протоколом № 11/06 від 14.06.2013 року, не оскаржувались позивачем чи іншими особами, відтак, є чинними станом на день розгляду даної судової справи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" просить скасувати прийняте судом рішення та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що він є повноправним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" з часткою у статутному капіталі Товариства 100% з моменту укладення ним з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі цього товариства від 12.05.2013 року, відповідно, станом на 14.06.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали права приймати будь-яких рішень щодо Товариства, у тому числі рішення щодо звернення до Публічного акціонерного товариства "Радикал банк" про отримання кредиту, оскільки ці особи вийшли зі складу учасників Товариства, що підтверджується протоколом зборів учасників Товариства від 12.05.2013 року № 12/05. Отже, за доводами позивача, прийняте після наведеної дати рішення учасників Товариства щодо отримання кредиту та укладення відповідного договору з Публічним акціонерним товариством "Радикал банк" є незаконним, що не було враховано місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення. Також, на думку позивача, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано загальні норми недійсності правочину, передбачені Цивільним кодексом України (ст.ст. 203, 207, 208, 215, 216). Неправильне застосування місцевим господарським судом ст. 203 ЦК України позивач вбачає в тому, що за обставин припинення на час укладення спірного кредитного договору участі в Товаристві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом відступлення своїх часток у статутному капіталі позивачу у сукупному розмірі 100% статутного капіталу Товариства, внутрішня воля відповідачів не може вважатися такою, що спрямована на укладення дійсного правочину та настання реальних наслідків. За доводами позивача, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано і положення ст. 230 ЦК України, тоді як ОСОБА_3 та ОСОБА_4, достеменно знаючи, що на момент укладення договору вони не мають права розпоряджатись частками у статутному капіталі Товариства, які їм більше не належали, ввели в оману відповідача-2 щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Позивач вважає, що місцевий господарський суд, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що позивач не довів наявність обмежень повноважень виконавчого органу Товариства і що такі обмеження не були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, допустив неповноту з'ясування обставин по справі, порушення законодавства про господарські товариства, а саме не дослідив статут Товариства в редакції на дату укладення спірного договору, зокрема положення пункту 7.18.3. статуту, незважаючи на відповідні посилання на нього позивача. Разом з тим, як стверджує позивач, директор Товариства не має права без прийняття загальними зборами учасників або наглядовою радою окремого рішення, зокрема, укладати від імені Товариства незалежно від суми договору чи угоди кредитні договори. За доводами позивача, є проявом необ'єктивності, упередженості суду першої інстанції та порушенням принципів рівності сторін перед законом і судом, а також змагальності процесу, його твердження про те, що протокол загальних зборів № 11/06 від 11.06.2013 року та рішення, прийняті цим протоколом, не були оскаржені і є чинними, оскільки вказаний протокол, яким оформлено рішення про отримання кредиту, є нерозривно пов'язаним документом із самим кредитним договором. Як вважає позивач, суд першої інстанції, якому було надано беззаперечні аргументи того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент прийняття ними рішення про отримання кредиту не мали на це права, так як не були учасниками Товариства на той час, мав право встановити такий факт у мотивувальній частині рішення. При цьому, на думку позивача, протокол загальних зборів Товариства № 11/06 від 11.06.2013 року є нікчемним в силу закону, оскільки рішення, закріплені цим протоколом, прийняті сторонніми особами, що вже не були учасниками Товариства. Порушення місцевим господарським судом норм процесуального права позивач вбачає і в порушенні приписів ст. 81-1 ГПК України, які були допущені судом під час складання протоколу судового засідання від 09.12.2014 року. Позивач не погоджується з тим, що місцевий господарський суд відхилив його зауваження на зазначений протокол судового засідання, оскільки вважає, що законодавчі положення не ставлять зміст протоколу судового засідання в залежність від здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, на думку позивача, доказами упередженості та необ'єктивності колегії суддів суду першої інстанції при вирішенні спору по справі є те, що судове рішення колегією прийнято за 24 секунди, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.12.2014 року.

Відповідно до наданого відзиву на апеляційну скаргу віповідач-1 не заперечує проти її задоволення. Відповідач-1 підтверджує, що 12.05.2013 року відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", на яких учасниками Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийнято рішення про прийняття до складу учасників Товариства позивача та про передачу позивачу своєї частки корпоративних прав у Товаристві. Також, як стверджує відповідач-1, у цю ж дату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали з позивачем відповідні договори про купівлю-продаж часток у товаристві, проте, державна реєстрація цих відомостей здійснена не була. Відповідач-1 зазначає, що за таких обставин загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" у складі його дійсних учасників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли рішення про отримання кредиту у Публічному акціонерному товаристві "Радикал банк", на виконання якого і було укладено спірний кредитний договір. На думку відповідача-1, у випадку зміни складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю та/або перерозподілу їх часток у статутному капіталі товариства, такі зміни для набрання ними юридичної сили мають бути внесені до статуту товариства та зареєстровані, однак у позивача щодо наведеного інша правова позиція, оскільки він вважає внесення та реєстрацію таких змін необов'язковими. Оскільки чинним законодавством момент набуття новим учасником товариства з обмеженою відповідальністю корпоративних прав чітко не визначений, відповідач-1 вважає, що тільки суд може визначити такий момент в кожному окремому випадку та з врахуванням усіх обставин конкретної справи.

Відповідач-2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує. За доводами відповідача-2, при укладенні спірного кредитного договору його сторонами були дотримані всі вимоги чинного законодавства, встановлені для укладення договорів даного виду. Так, як зазначає відповідач-2, кредитний договір підписаний між відповідачем-2 та відповідачем-1 в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту, та скріплений печатками; на момент укладення кредитного договору банком була досліджена правосуб'єктність відповідача-1, в тому числі досліджено склад учасників Товариства, повноваження представника, який підписував кредитний договір від імені відповідача-1; до банку було надано копію статуту відповідача-1 в новій редакції від 09.04.2013 року, відповідно до положень якого засновниками (учасниками) відповідача-1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4; вказаними учасниками було прийнято рішення звернутись до банку та отримати кредит (протокол загальних зборів учасників від 14.06.2013 року № 11/06); такий же склад учасників відповідача-1 підтверджувався витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 31.07.2013 року, тобто на дату укладення спірного кредитного договору. На думку відповідача-2, факт набуття позивачем правосуб'єктності щодо куплених часток не може бути пов'язаний з моментом укладення відповідних договорів, на підставі яких виникає право власності на корпоративні права, оскільки чинним законодавством встановлено додаткові вимоги до оформлення права власності на такі права, а саме, передбачена обов'язкова державна реєстрація засновників (учасників) юридичних осіб, однак у спірних відносинах ці вимоги не були дотримані, реєстрація зміни складу учасників відовідача-1 у встановленому порядку не була здійснена, про що зазначив і суд першої інстанції. Оскільки відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не були до нього внесені, а банк не знав і не міг знати, що позичальник здійснює чи здійснив дії по зміні складу учасників відповідача-1, банк вважає, що такі відомості не можуть бути використані в спорі з ним. Окрім того, за доводами банку, відповідач-1 вчинив дії, які свідчать про наступне схвалення Товариством спірного кредитного договору: у серпні - вересні 2013 року отримав кошти за кредитним договором; здійснив погашення нарахованих процентів за користування кредитними коштами протягом вересня - листопада 2013 року та частково у квітні 2014 року. Також, відповідач-2 посилається на ті обставини, що відповідно до п. 7.3. статуту відповідача-1 в редакції від 09.04.2013 року до виключної компетенції загальних зборів учасників відповідача-1 відноситься, зокрема, затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків Товариства; відповідно до абзацу третього п. 10.4. статуту відповідача-1 річні звіти та баланси Товариства повинні затверджуватись загальними зборами учасників щорічно не пізніше, ніж до 30 січня року, наступного за звітним; відповідно до п. 7.8. статуту відповідача-1 загальні збори учасників скликаються не рідше двох разів на рік. Тобто, як вважає відповідач-2, враховуючи зазначені положення статуту, позивач, у випадку якщо він дійсно був єдиним учасником відповідача-1, мав бути ознайомлений із укладенням та виконанням відповідачем-1 кредитного договору за результатами затвердження звіту про фінансові результати за 2013 рік, до того ж часткове виконання відповідачем-1 кредитного договору відбувалось у квітні 2014 року, отже, вже після подання річної звітності за 2013 рік. Відповідач-2 звертає увагу суду, що із позовом у даній справі про визнання недійсним кредитного договору позивач звернувся після того, як банк подав позов до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення заборгованості за цим же кредитним договором; при цьому протягом всього строку виконання зобов'язань відповідача-1 перед відповідачем-2 позивач не звертався до банку як єдиний і повноправний учасник відповідача-1 з повідомленням про те, що його права були порушені та наміром врегулювати спір в позасудовому порядку. Окрім наведеного, на думку відповідача-2, вирішення питання щодо моменту виходу учасника зі складу засновників товариства не відноситься до меж розгляду даного господарського спору.

В додаткових поясненнях, наданих на виконання вимог ухвали апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року, що надійшли до апеляційного господарського суду 03.02.2015 року, відповідач-2 зазначив, що умовами кредитного договору встановлено обов'язок позичальника (відповідача-1) протягом дій договору без попереднього погодження з кредитодавцем (відповідачем-2) не приймати рішень про зміни в складі учасників, а також обов'язок повідомляти кредитодавця про внесення змін до установчих документів. Проте, як стверджує відповідач-2, вказаних положень кредитного договору відповідач-1 не дотримався та відповідну інформацію з копіями відповідних документів в її підтвердження відповідачу-2 не надавав. Відповідач-2 посилається і на те, що протягом всього строку виконання зобов'язань відповідача-1 перед відповідачем-2 позивач також не звертався до відповідача-2 з повідомленням, що його права були порушені, не повідомив банк про зміну складу учасників, як і про дату таких змін.

03.02.2015 року до апеляційного господарського суду надійшло письмове клопотання відповідача-2 про витребування доказів, а саме: про витребування у позивача та відповідача-1 оригіналу протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" № 12/05 від 12.05.2013 року, оригіналів та копій протоколів загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" щодо подальшої (після 12.05.2013 року) зміни складу учасників, оригіналу книги протоколів загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" для огляду та витяг з цієї книги за період з 01.01.2013 року по дату надання такого витягу.

Третя особа-1 та третя особа-2 відзив на апеляційну скаргу не надали, у судові засідання, призначені для розгляду апеляційної скарги, не з'явились особисто та не забезпечили явку своїх повноважних представників. Про дату, час та місце проведення судових засідань треті особи у справі повідомлені належним чином за їх місцезнаходженням згідно матеріалів справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими поверненнями копій ухвал Дніпропетровського апеляційного господарського суду, які були направлені на належну адресу третьої особи-1 та повернуті підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення (а.с. 1-3, 142-145, т. 2), а також поштовим поверненням копії ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду, яка була направлена на належну адресу третьої особи-2 та повернута підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 226 т. 1, а.с. 161 т. 2).

При цьому особа вважається повідомленою належним чином про час і місце судового розгляду справи, якщо відповідну ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (абзац третій підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.01.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А, суддів - Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А, суддів - Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

Апеляційний господарський суд відкладав розгляд апеляційної скарги з 27.01.2015 року на 12.02.2015 року.

У судовому засіданні 12.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається зі статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" (далі - Товариство), затвердженого загальними зборами учасників Товариства, протокол № 08/04 від 08.04.2013 року, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 09.04.2013 року (а.с. 81-96, т. 2; витяг зі статуту - а.с. 163-168, т. 2), учасниками Товариства є ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 70 % (6 188 235, 09 грн.) та ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 30 % (2 652 100, 75 грн.).

Для забезпечення діяльності Товариства за рахунок внесків учасників створений статутний капітал Товариства у розмірі 8 840 335, 84 грн. і є сформований за рахунок майна учасників (п. 5.1. статуту).

Відповідно до протоколу № 12/05 загальних зборів учасників Товариства від 12.05.2013 року (а.с. 26-27, т. 1) у наведену дату відбулись загальні збори учасників Товариства, у яких прийняли участь два учасники Товариства: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, запрошені: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" в особі директора Будко Тетяни Іванівни, збори визнані повноважними.

Цими зборами учасників Товариства за результатами розгляду питань порядку денного зборів прийняті рішення про прийняття до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" та передачу йому частки у статутному капіталі Товариства, яка становить 100% і складається з частки у розмірі 70%, що належить ОСОБА_3, та з частки 30%, що належить ОСОБА_4; про виведення зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4; про перерозподіл частки учасників: Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" належить 100 відсотків статутного капіталу Товариства, що еквівалентно 8 840 335, 84 грн.; про внесення відповідних змін до статуту Товариства та затвердження нової редакції статуту Товариства у зв'язку із зміною учасників Товариства.

Також, 12.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" та ОСОБА_3, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" та ОСОБА_4 укладено відповідно договір № 1 та договір № 2 купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" (а.с. 28-33, т. 1).

За умовами наведених договорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (продавці) зобов'язалися передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" (покупцю) свої частки у статутному капіталі Товариства у розмірі: ОСОБА_3 - 70% (6 188 235, 08 грн.), ОСОБА_4 - 30% (2 652 100, 76 грн.).

Матеріалами справи, у тому числі копіями матеріалів реєстраційної справи Товариства, що на вимогу апеляційного господарського суду надані Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, не підтверджується, що зміни до установчих документів Товариства щодо складу його учасників, внесені на підставі рішень загальних зборів учасників Товариства від 12.05.2013 року, зареєстровані у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

14.06.2013 року загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", проведеними за участю ОСОБА_3 (70% статутного капіталу) та ОСОБА_4 (30% статутного капіталу), (протокол № 11/06) (а.с. 23-25, т. 1), прийняті рішення про звернення до Публічного акціонерного товариства "Радикал банк" з проханням відкрити відновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів з наступними умовами: ліміт кредитування 2 000 000, 00 грн., строк 24 місяці, процентна ставка 24% річних; про передачу Публічному акціонерному товариству "Радикал банк" в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором певного рухомого майна, що належить на праві власності Товариству; про звернення до певних осіб (фізичних та юридичної особи) з проханням виступити поручителями за кредитними зобов'язаннями Товариства; про надання повноважень директору Товариства ОСОБА_5 на укладення відповідних правочинів, у тому числі кредитного договору на визначених рішенням зборів умовах, та підписання будь-яких документів, пов'язаних з відкриттям кредитної лінії у Публічного акціонерного товариства "Радикал банк", а також надання повноважень директору Товариства ОСОБА_5 визначити інші умови отримання та обслуговування кредиту (в тому числі (але не виключно) порядок, строки (терміни) сплати процентів, розмір процентної ставки, розмір комісій банку, розмір траншів кредиту тощо), що будуть зазначені, зокрема, у кредитному договорі, - самостійно на власний розсуд без додаткового погодження з загальними зборами учасників.

31.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал банк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ахдус" (позичальник) укладено кредитний договір № КЛ-6515/1-980 (а.с. 13-22, т. 1), який від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" укладено та підписано директором ОСОБА_5, що діє на підставі статуту.

Відповідно до умов зазначеного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії ("Кредит" або "Транш кредиту"), а позичальник зобов`язується отримати Кредит/Транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування Кредитом/Траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Ліміт кредитної лінії 2 000 000, 00 грн. (п.п. 1.1.1. договору). Термін остаточного повернення Кредиту 30.07.2015 року включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або законодавством (п.п. 1.1.2. договору).

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, зокрема, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним (ч. 5).

Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частини перша та третя статті 92 Цивільного кодексу України передбачають, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції на дату укладення кредитного договору) правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників (ч. 1 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства").

За приписами статті 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства.

Відповідно до п. 7.15. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" в редакції на дату укладення спірного кредитного договору (державна реєстрація від 09.04.2013 року) директор є одноособовим виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю.

До компетенції директора належать всі питання діяльності Товариства, крім тих, що згідно з чинним законодавством та статутом віднесені виключно до компетенції вищого органу Товариства (п. 7.16. статуту).

Директор Товариства, зокрема, без довіреності діє від імені Товариства з урахуванням вимог та обмежень, встановлених статутом; представляє Товариство у відносинах з усіма підприємствами, організаціями, установами та громадянами з урахуванням вимог та обмежень, встановлених статутом; самостійно укладає договори (контракти) та угоди від імені Товариства з урахуванням вимог та обмежень, встановлених статутом (п. 7.17. статуту).

Окремі обмеження повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" передбачені пунктом 7.18. статуту Товариства.

Так, директор (особисто або опосередковано) не має права без прийняття загальними зборами учасників або наглядовою радою окремого рішення укладати від імені Товариства незалежно від суми договору чи угоди кредитні договори, договори позики, угоди про надання чи отримання фінансової допомоги чи будь-які інші угоди, які за своєю економічною сутністю аналогічні вказаним (п.п. 7.18.3. п. 7.18. статуту).

Разом з тим, до укладення спірного кредитного договору відповідач-2 одержав від відповідача-1 протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" від 14.06.2013 року № 11/06. Відповідно до змісту цього протоколу, як встановлено вище, учасниками Товариства, яким належить 100% голосів, одноголосно прийняті рішення щодо отримання кредиту у відповідача-1 з визначенням суми та строку кредитування, процентної ставки, забезпеченості виконання кредитних зобов'язань; директору Товариства ОСОБА_5 надані повноваження на укладення відповідного кредитного договору.

Відповідно до частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом поданої до місцевого господарського суду позовної заяви позивач, вважаючи себе з 12.05.2013 року єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" з часткою у статутному капіталі Товариства 100%, укладенням між відповідачем-1 та відповідачем-2 спірного кредитного договору вбачає порушення наступних своїх прав: 1) порушення передбаченого статтею 88 Господарського кодексу України права брати участь в управлінні справами Товариства, брати участь у розподілі прибутку Товариства, одержувати його частку, одержувати інформацію про Товариство; 2) неможливість розпоряджатися майном, що на праві власності належить Товариству, оскільки у зв'язку з укладенням кредитного договору майно було передано в заставу відповідачу-2; 3) порушення права, закріпленого статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України, вільно укладати договори, вибирати контрагентів та визначити умови договору; 4) неможливість розпорядитися належною йому часткою у статутному капіталі Товариства, оскільки майно учасників, за рахунок якого був сформований статутний капітал Товариства, передане в заставу відповідачу-2. За доводами позивача, порушення його прав укладенням кредитного договору зумовлено тим, що рішення щодо отримання кредиту та щодо надання повноважень директору Товариства на укладення кредитного договору, оформлені протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" № 11/06 від 14.06.2013 року, прийнято особами, які на час прийняття відповідних рішень вже не були учасниками Товариства, відповідно, кредитний договір зі сторони Товариства укладено його директором за відсутності відповідного рішення загальних зборів учасників Товариства, як це передбачено п.п. 7.18.3. п. 7.18. статуту Товариства в редакції на дату укладення кредитного договору, а директор Товариства, укладаючи кредитний договір, діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Однак, за обставин надання відповідачем-1 відповідачу-2 протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" від 14.06.2013 року № 11/06, відповідно до якого вищим органом Товариства прийняте рішення щодо отримання кредиту та надання директору Товариства повноважень на укладення кредитного договору, позивач мав би довести шляхом надання належних доказів, що відповідач-2 знав чи за всіма обставинами не міг не знати про зміни у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", а, відповідно, враховуючи доводи позивача у справі, і про перевищення повноважень директором Товариства при укладенні цього договору.

Разом з тим, відповідні обставини позивачем у встановленому порядку не доведені.

За приписами частини другої статті 4 Закону України "Про господарські товариства" установчі документи господарського товариства повинні містити відомості, зокрема, про склад засновників та учасників товариства.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції на дату укладення кредитного договору) в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи про перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім'я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа.

Зміни, які сталися в установчих документах господарського товариства і які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства; товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру (ст. 7 Закону України "Про господарські товариства").

Згідно з частинами першою та третьою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Особи, яким було відчужено частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, мають право на набуття корпоративних прав шляхом вступу до господарського товариства. При цьому особа стає носієм корпоративних прав щодо товариства з обмеженою відповідальністю з моменту вступу до цього товариства.

Права брати участь в управлінні товариством з обмеженою відповідальністю особа набуває з моменту набуття нею корпоративних прав, тобто з моменту, коли вона стала учасником товариства.

Однак, як за положеннями статуту Товариства в редакції від 09.04.2013 року, який у копії наявний у відповідача-2, так і відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 89-91, т. 1), складеного станом на 31.07.2013 року, тобто на дату укладення спірного кредитного договору, учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому державна реєстрація змін до установчих документів Товариства, пов'язаних зі зміною складу його учасників, у період з 09.04.2013 року по 31.07.2013 року включно не здійснювалась. Також, станом на 08.09.2014 року згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 145-146, т. 1) учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" значаться ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Доказів того, що відповідач-1 та/або позивач повідомили відповідача-2 про укладені у травні 2012 року договори купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Товариства, про рішення, які приймались загальними зборами учасників Товариства 12.05.2013 року, що оформлені протоколом № 12/05, ні відповідач-1, ні позивач до суду не надали.

За вказаних обставин відповідач-2 не знав та за всіма обставинами не міг знати про зміни у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", про можливу неповноважність зборів, які приймали рішення щодо отримання кредиту та, відповідно, про перевищення директором Товариства своїх повноважень при укладенні кредитного договору.

Відтак, враховуючи наведене вище, апеляційний господарський суд не вбачає підстав вважати, що у спірних відносинах правомірно стверджувати про обмеження повноважень директора відповідача-1, які б мали для відповідача-2 юридичну силу.

Разом з тим, закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління господарського товариства, тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають законові, якщо судом не буде встановлено інше. Рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" від 14.06.2013 року, оформлені протоколом зборів № 11/06, на які позивач посилається як на неправомірні, не оспорені та не визнані недійсними в судовому порядку (що не спростовано відповідачем-1 та позивачем), а дослідження обставин правомірності прийняття цих рішень є поза межами спору у даній справі.

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 року у справі № 3-50гс11, визнання недійсними в судовому порядку рішень загальних зборів господарського товариства не може бути підставою для визнання недійсними договорів, укладених виконавчим органом товариства на виконання рішень загальних зборів, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

З огляду на доводи позивача щодо порушення його прав як учасника Товариства, частка якого у статутному капіталі Товариства становить 100%, у тому числі права на управління Товариством у зв'язку з перевищенням директором Товариства повноважень при укладенні кредитного договору, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин встановлює ст. 167 ГК України.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства", статтею 116 Цивільного кодексу України визначено права учасників господарського товариства.

Згідно з вимогами чинного законодавства України товариство є власником майна, у тому числі переданого йому у власність засновниками та учасниками в якості внесків до статутного капіталу, а управління товариством здійснюють його органи управління. Учасник товариства з обмеженою відповідальністю не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства, він може брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах та законодавстві, що регулює ці правовідносини. Отже, доводи позивача про те, що спірний кредитний договір порушує права позивача щодо здійснення повноважень власника майна Товариства, не ґрунтуються на законі.

Також, позивач не є стороною кредитного договору, у зв'язку з чим безпідставно стверджувати про порушення укладенням цього договору його прав, пов'язаних зі свободою договору.

Укладенням кредитного договору ні в якій мірі не порушені права позивача на участь в управлінні справами господарського товариства, учасником якого він є, з урахуванням тих обставин, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" № 11/06 від 14.06.2013 року є чинним.

Окрім того, суд критично ставиться до обставин набуття позивачем у травні 2012 року частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус". Як зазначено вище, зміни до установчих документів Товариства, пов'язані зі зміною складу учасників Товариства у зв'язку з прийняттями зборами учасників Товариства рішень, оформлених протоколом зборів № 12/05 від 12.05.2013 року, не були зареєстровані у встановленому порядку. Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу № 19/11/14 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" від 19.11.2014 року (а.с. 156-158, т. 2), учасниками Товариства ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знову прийнято рішення про прийняття Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" до складу учасників Товариства, про передачу часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача. Вказані зміни щодо складу учасників Товариства внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відповідним витягом станом на 26.11.2014 року (а.с. 131-132, т. 1), у якому зазначено, що учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" є ОСОБА_7 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента".

Окрім того, апеляційний господарський суд враховує, що на виконання умов кредитного договору кожна із сторін здійснила відповідні дії, зокрема, відповідач-2 надав відповідачу-1 кредитні кошти, відповідач-1, у свою чергу, прийняв їх та здійснював погашення нарахованих процентів за користування кредитними коштами, у тому числі і у 2014 році, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача-1 (а.с. 9-47,т. 2)

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Зазначене відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у пункті 3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Однак, у спірних відносинах, подальше схвалення кредитного договору відповідачем-1, на що посилається позивач і що підтверджується матеріалами справи, чи його несхвалення, не має визначального значення, оскільки ці обставини не спростують того, що відповідач-2 не знав і не міг знати про зміни у складі учасників Товариства і при укладенні кредитного договору діяв добросовісно.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання позивача на ст. 230 ЦК України, як на правову підставу вимог про визнання недійсним спірного кредитного договору.

Відповідно до положень ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Як зазначено в абз. 2 п. 3.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

З наведеного слідує, що ставити у судовому порядку питання про визнання недійсним договору на підставі ст. 230 ЦК України має сторона договору, яка діяла під впливом обману, ця ж сторона повинна довести шляхом надання належних та допустимих доказів наявність умислу в діях іншої сторони, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, та сам факт обману.

Однак у спірних правовідносинах відповідач-2 не порушує питання про визнання недійсним кредитного договору, з відповідними вимогами звернувся позивач.

Також, з огляду на встановлені обставини справи колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає відсутності волевиявлення відповідачів на укладення кредитного договору та настання реальних наслідків, оскільки, як встановлено вище, вказаний договір виконувався обома сторонами.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" задоволенню не підлягає, рішення місцевого господарського суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Щодо доводів позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час складання протоколу судового засідання від 09.12.2014 року апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права чи обов'язку господарського суду здійснювати стенографічний запис судового засідання (дослівний запис усної мови способом стенографії, а також розшифрований текст цього запису), проте, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розгляд справи № 904/6911/14 у зв'язку із заявленим представником позивача клопотанням здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме автоматизованої системи "Документообіг господарських судів". Місцевий господарський суд правомірно відхилив зауваження позивача на протокол судового засідання, оскільки технічними засобами повністю зафіксовано судове засідання, у тому числі пояснення і клопотання позивача. Про даний факт свідчить диск CD-R, серійний номер 1001176RC23792.

З огляду на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє решту доводів позивача, наведених в обґрунтування апеляційної скарги, у тому числі і щодо упередженості суду першої інстанції при вирішенні спору.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача-2 про витребування додаткових доказів у позивача та відповідача-1. Належним чином засвідчена копія протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус" № 12/05 від 12.05.2013 року наявна в матеріалах справи. Окрім того, на вимогу апеляційного господарського суду Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області надані в копіях матеріали з реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахдус", у тому числі і протоколи загальних зборів учасників Товариства, які подавались державному реєстратору для державної реєстрації змін до установчих документів Товариства.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги відноситься на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вента" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі № 904/6911/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі № 904/6911/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 17.02.2015 року

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко