ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.Справа № 922/4357/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Хотенець П.В.

судді: Жигалкін І.П. , Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
про стягнення 29282095,36 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Єфременко О.О., дов. № 14-88 від 18.04.2014 року

відповідача - Сивак А.Ю., дов. № 24 від 30.12.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 23626085,11 грн. основного боргу, 3072333,39 грн. втрат від іфляційних процесів за весь час прострочення, 575971,23 грн. 3% річних та 2007705,63 грн. пені за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3040-БО-32 від 28 грудня 2012 року.

Представник позивача у судовому засіданні 02 лютого 2015 року та у наданих письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 02 лютого 2015 року та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує частково.

У судовому засіданні 02 лютого 2015 було оголошено перерву до 12 лютого 2015 року до 12 годин.

12 лютого 2015 року судове засідання було поновлено та продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує частково.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем, продавцем) та Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (відповідачем, покупцем) було укладено договір №13/3040-БО-32 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу природного газу від 28 грудня 2012 року продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 30870,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (пункт 2.1 договору).

Згідно пункту 3.3 договору № 13/3040-БО-32 купівлі - продажу природного газу, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг спожитого газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4. договору купівлі - продажу природного газу від 28 грудня 2012 року сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скраплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригінала акта, підписаний уповноваженим представником та скраплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов договору № 13/3040-БО-32 купівлі - продажу природного газу позивач поставив протягом січень 2013 року - грудень 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на суму 143723865,64 грн. Даний факт підтверджують: акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 28282752,31 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 24972919,75 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 21947453,09 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 12185777,90 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 1114154,90 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 442864,92 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 18354,14 грн., акт приймання - передачі природного газу від 31 серпня 2013 року на суму 449676,53 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 426733,85 грн., акт приймання - передачі природного газу від 31 жовтня 2013 року на суму 12884609,09 грн., акт приймання - передачі природного газу від 30 листопада 2013 року на суму 17372197,30 грн., акт приймання - передачі природного газу від 31 грудня 2013 року на суму 23626371,86 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору купівлі - продажу природного газу від 28 грудня 2012 року оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 7.2 договору № 13/3040-БО-32 купівлі - продажу природного газу, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України, статтей 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 жовтня 2014 року основна заборгованість Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" у розмірі 23626085,11 грн. перед позивачем погашена, що підтверджується копією платіжного доручення № 2507 від 07 жовтня 2014 року на суму 15517422,29 грн та копією платіжного доручення № 2509 від 07 жовтня 2014 року на суму 8108662,82 грн

Згідно частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Пунктами 4.1. та 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18 передбачено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 23626085,11 грн. провадження у справі припинити, у зв*язку з відсутністю предмета спору, оскільки цю заборгованість погашено.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 3072333,39 грн. інфляційних втрат та 575971,23 грн. 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно згідно діючого законодавства, а тому задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 3072333,39 грн. втрат від іфляційних процесів за весь час прострочення, 575971,23 грн. 3% річних у повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2007705,63 грн. суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 грудня 2002 року було порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ-5" () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

02 червня 2004 року ухвалою господарського суду Харківської області у справі № Б-23/75-02 було замінено боржника ДП "Харківська ТЕЦ-5" на Відкрите акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2011 року у справі № Б-23/75-02 було змінено найменування боржника з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

23 вересня 2014 року ухвалою господарського суду Харківської області по справі № Б-23/75-02 за клопотанням Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" продовжено термін проведення підготовчого засідання до 01 січня 2016 року та відкладено розгляд справи на 09 лютого 2016 року.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Цією нормою також встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначена норма передбачає загальну заборону на нарахування неустойки, незалежно від того, перед конкурсним, чи перед поточним кредитором має зобов'язання боржник.

За змістом тлумачення вказаної норми пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство" мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю.

Норма частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 квітня 2011 року у справі № Б-23/75-02 роз'яснено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, який був введений ухвалою господарського суду Харківської області від 16 грудня 2002 року у справі № Б-23/75-02, заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню), заборонено застосовувати інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) та заборонено стягнення на підставі виконавчих документів, як за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) до моменту введення мораторію так і за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) після введення мораторію, за винятком вимог передбачених в частині 6 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначена правова позиція відображена також, зокрема в постанові Вищого господарського суду України від 30 січня 2013 року у справі № 5023/2765/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про стягнення 460348,23 грн., в якій касаційна інстанція дійшла висновку про помилковість стягнення пені та 7% штрафу за неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" зобов'язань під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 12 березня 2013 року у справі № 3-71 гс 12 (номер ЄДРСР 30288872), і, згідно статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Таким чином, нарахування позивачем 2007705,63 грн пені в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" суперечить приписам частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи вище викладене, суд відмовляє в позові в частині стягнення з відповідача 2007705,63 грн. пені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 13, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України, статтями 11, 509, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, пунктом 1-1 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077,39 грн. втрат від іфляційних процесів за весь час прострочення, 575971,23 грн. 3% річних за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3040-БО-32 від 28 грудня 2012 року та 73080,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 23626085,11 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 14.02.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя П.В. Хотенець І.П. Жигалкін С.Ч. Жельне