ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 910/15240/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., за участі представників сторін Ю. Буняка (дов. від 07.07.14), О. Паньшиної (дов. від 20.05.14), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" на рішення Господарського суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року у справі № 910/15240/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" до товариства з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" про стягнення 50 000 грн та за зустрічним позовом про стягнення 20 644 грн,

УСТАНОВИВ:
У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" про стягнення 50 000 грн набутих без достатньої правової підстави.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" позов не визнало та подало зустрічний позов про стягнення 20 644 грн з підстав неналежного виконання умов договору від 1 листопада 2013 року № 01112013-1.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" зустрічний позов не визнало, посилаючись на розірвання цього договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року (суддя О. Блажівська) у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року рішення скасовано частково та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" просить рішення та постанову скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічного позову з підстав порушення господарськими судами статей 509, 525, 526, 837, 853, 854 Цивільного кодексу України, статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Господарськими судами встановлено, що 1 листопада 2013 року між сторонами укладено договір № 01112013-1 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) приймає на себе зобов'язання: виконати роботи із виготовлення рекламної продукції за завданням замовника; поставити таку продукцію замовнику, та/або надати замовнику комплекс рекламних, інформаційних та/або організаційних послуг, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи/продукцію/послуги. Перелік продукції/робіт/послуг, умови щодо їх поставки/виконання/надання, обсяг, якість та інші характеристики продукції/робіт/послуг, а також строки поставки/виконання/надання продукції/робіт/ послуг узгоджуються сторонами у додатках, які є невід'ємною частиною договору (пункти 2.2-2.4 договору).

Умовами договору сторони, зокрема, погодили, що підставою для виконання робіт, у тому числі поставки продукції за наслідками виконання відповідних робіт, та/або надання послуг є додатки до цього договору, що підписані і скріплені печатками обох сторін та які є невід'ємною частиною цього договору; строк поставки продукції, виконання робіт та/або надання послуг, а також технічна специфікація по виготовленню продукції зазначаються в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору; вартість продукції, робіт та/або послуг вказується в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору; оплата вартості продукції, робіт та/або послуг виконавця здійснюється замовником, на умовах, зазначених у цьому договорі, шляхом безготівкового банківського переказу на поточний рахунок виконавця, відповідно до наданих виконавцем рахунків-фактур; у випадку виконання робіт та/або надання послуг, що не відповідають умовам договору чи додаткам, які є невід'ємною частиною цього договору, зобов'язання замовника з оплати робіт та/або послуг виконавця призупиняється до моменту поставки продукції належної якості, та/або виконання робіт/послуг виконавцем належним чином, якщо інше не передбачено цим договором або додатками, які є невід'ємною частиною цього договору; загальними критеріями якості для продукції є: відповідність продукції макету; відповідність продукції технічній специфікації, визначеній в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору; прийомка замовником та поставка виконавцем: продукції - здійснюється підписанням сторонами відповідних видаткових накладних; робіт/послуг - здійснюється підписанням сторонами відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг; підписані уповноваженими представниками сторін акти є засвідченням факту належного виконання робіт/надання послуг та відсутності взаємних зауважень за цим договором та додатками, які є невід'ємною частиною цього договору (пункти 4.1, 4.2, 5.1, 5.2, 5.5, 6.1, 7.1, 7.5 договору).

Відповідно до умов договору укладено додаток № 2 від 28 листопада 2013 року, яким сторони погодили перелік робіт з розробки: Бренд-бук Розаліні™, визначили, що зазначені роботи виконуються виконавцем та передаються замовнику на електронних носіях у форматі PDF презентація; якість робіт повинна відповідати умовам, узгодженим сторонами у цьому додатку; вартість робіт, якісні характеристики яких узгоджені даним додатком, становить 70 644 грн; порядок розрахунків за роботи є наступним: платіж у вигляді передоплати на суму 25 000 грн здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця способом безготівкового переказу коштів упродовж трьох банківських днів з дати підписання між сторонами цього додатку, решта суми - 45 644 грн перераховуються замовником на розрахунковий рахунок виконавця способом безготівкового переказу коштів на упродовж трьох банківських днів з дати підписання між сторонами відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за результатами прийняття виконаних виконавцем для замовника робіт (пункти 1.1 -1.4 додатку № 2).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" здійснило часткову оплату за розробку бренд-бука в розмірі 50 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 10 грудня 2013 року і від 10 лютого 2014 року.

Переглянувши надісланий виконавцем електронною поштою варіант бренд-буку, замовник висловив зауваження та пропозиції щодо результату робіт (електронний лист від 14 лютого 2014 року).

Листом від 27 лютого 2014 року № 27/02/14-1 відповідач інформував про виконання договору, просив позивача підписати акт приймання-передачі робіт та оплатити залишкову їхню вартість у розмірі 20 644 грн. У відповідь позивач повідомив про відмову від підписання акта та про розірвання договору з 25 квітня 2014 року з підстав невиконання відповідачем зобов'язань за договором - ненаданням замовнику робіт на електронних носіях у форматі PDF-презентація (лист від 20 березня 2014 року № 20/03-2).

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" направило вимогу про повернення 50 000 грн, сплачених на виконання договору, і відмова товариства з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" спричинила спір.

Відмовляючи в задоволенні первісного і зустрічного позовів, господарський суд виходив з того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" виконало певний обсяг роботи за завданням товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич", яке частково сплатило її у сумі 50 000 грн, проте виконавець не довів належними і допустимими доказами виконання робіт у розмірі 20 644 грн.

Задовольняючи первісний позов, апеляційний господарський суд зазначив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" розірвало договір в односторонньому порядку у відповідності до пункту 8.8. договору, а отже товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" зобов'язано повернути 50 000 грн як набуті без достатньої правової підстави; відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, господарський суд виходив з того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" не надано належних доказів виконання робіт.

Висновки господарських судів не ґрунтуються на усіх обставинах справи.

За змістом частин 1 і 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями; господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Статтею 188 цього Кодексу визначено, що розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Підстави для розірвання договору встановлені статтею 651 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Місцевий господарський суд дійшов висновків, що договір містить елементи договорів підряду та про надання послуг. За правилом частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду. Також згідно з приписами статті 907 цього Кодексу договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Пунктом 8.8. договору сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання обов'язків за цим договором однією зі сторін, друга сторона має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це контрагента, не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дня розірвання.

Правові наслідки розірвання договору встановлені статтею 653 Цивільного кодексу України, зокрема, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (стаття 907 Цивільного кодексу України), а наслідком відмови замовника від договору підряду до закінчення роботи є зобов'язання відплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати йому збитки, завдані розірванням договору (частина 4 статті 849 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.2.3 договору сторони погодили, що замовник має право в будь-який час до закінчення виконання робіт та/або надання послуги відмовитися від поточних робіт та/або послуг за договором, за умови сплати виконавцю витрат, направлених на виконання залишкової частини робіт та/або послуг. У будь-якому випадку загальна сума відшкодування за цим договором не може перевищувати вартості виконання робіт та/або надання послуг, внаслідок невиконання або неналежного виконання яких замовником були завдані збитки виконавцю.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому в силу частини другої цієї статті зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються, зокрема, до вимог про повернення грошових коштів, які були отримані стороною до розірвання договору, якщо зустрічне задоволення не було надано і обов'язок його надати відпав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" заперечує наявність умов розірвання договору після закінчення роботи та правомірність застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України, посилаючись на факти узгодження з контрагентом проекту бренд-бука, його подальшого схвалення, передачі замовнику електронною поштою результатів роботи, часткової сплати вартості робіт та використання замовником її результатів.

За таких обставин до предмету доказування в даній справі належать встановлення правової природи грошових коштів, які були передані замовником у контексті дотримання сторонами встановленого договором порядку розрахунків за роботи і доводів виконавця щодо часткової оплати замовником уже виконаних робіт; строків виконання зобов'язання; схвалення директором з маркетингу та розвитку товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" бренд-буку Розаліні™; передачі замовнику результатів роботи та використання замовником результатів роботи.

Всупереч вимогам статті 43 Господарського процесуального кодексу України місцевим і апеляційним господарськими судами не надано належної оцінки всім доказам в їх сукупності і колегія суддів дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання їм належної юридичної оцінки, у тому числі щодо обраних сторонами способів захисту права, у зв'язку з чим рішення та постанова, що оспорюються, підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд, при якому суду слід урахувати викладене, вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин справи, дійсних прав та обов'язків сторін і залежно від установленого ухвалити відповідне рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Плей БТЛ" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 3 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року у справі № 910/15240/14 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий, суддя І. М. Васищак
Суддя Б. М. Грек
Суддя В. І. Студенець