ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р.Справа № 922/5765/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ в особі Відділення №133 Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Харків
про стягнення 45166,88 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 14.05.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою щодо стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", залишок коштів у сумі 41005,40 грн., пеню у сумі 2791,70 грн., компенсацію у сумі 1369,78 грн. за інфляцію в України; та зарахувати вказані суми на р/р 3781, МФО 320627, в АТ "Сбербанк Росії", ОКПО , посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору №0098 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково - касового обслуговування від 08.04.14 р., який був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання 02 лютого 2015 року не з'явився. Надав через канцелярію суду клопотання за вх.№3595, в якому відповідач просив передати дану справу на розгляд господарського суду міста Києва за місцем знаходження ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", у зв'язку із тим, що згідно п.2.3. положення про Відділення №133 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (нова редакція) із яким від імені відповідача був укладений договір №0098 від 08.04.14 р., не має статусу юридичної особи, не є відокремленим підрозділом банку, а є його структурною одиницею банку, тому не може діяти як представник юридичної особи.

Представником позивача підтримав 14.01.15 р. надане до суду клопотання, в якому позивач зазначав, що при виготовленні позовної заяви позивачем було допущено помилку у визначенні відповідача та позивача, тому позивач просить вважати вірним зазначенням позивача: "ФОП ОСОБА_1". Щодо відповідача позивач зазначив, що оскільки відділення №133 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" діє від імені юридичної особи, вірним визначенням відповідача у справі є: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ в особі Відділення №133 Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 лютого 2015 року у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю відмовлено. Клопотання позивача про виправлення помилки у позовній заяві задоволено. Розгляд справи відкладено на "11" лютого 2015 р. о 11:15.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, відзив на позов не надав.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

08 квітня 2014 р. Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Відділення №133 Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі по тексту - відповідач) і Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) уклали договір за № 0098 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування (далі по тексту - договір), в тому числі з використанням систем дистанційного обслуговування рахунку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.2.1.2 договору, банк зобов'язаний: "Своєчасно здійснювати розрахункові операції, приймання та видачу готівки відповідно до умов обслуговування рахунку, чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України".

Відповідно до п.2.1.3 договору, банк зобов'язаний: "Виконувати доручення клієнта, що містяться в розрахунковому документі в строки передбачені законодавством України.".

Відповідно до п.2.1.8 договору, банк зобов'язаний: "Нараховувати проценти за користування вільними коштами клієнта та зараховувати їх на поточний рахунок клієнта, своєчасно здійснювати розрахункові операції, приймання та видачу готівки відповідно до умов обслуговування рахунку, чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України".

Позивачем було виставлено відповідачу ряд платіжних доручень на оплату бюджетних та комунальних організацій, а саме: №104 від 01.10.14 р. на 2500,00 грн., №105 від 01.10.14 р. на суму 2500,00 грн., №107 від 01.10.14 р. на суму 2500,00 грн., №103 від 01.10.14 р. на суму 3000,00 грн., №109 від 06.10.14 р. на суму 3460,75 грн., №109 від 10.10.14 р. у сумі 1800,00 грн., №141 від 16.10.14 р. у сумі 16500,00 грн., №140 від 15.10.14 р. на суму 986,00 грн., №136 від 15.10.14 р. у сумі 752,00 грн., №135 від 15.10.14 р. у сумі 762,26 грн., №139 від 15.10.14 р. у сумі 914,00 грн., №137 від 15.10.14 р. у сумі 948,00 грн., №133 від 15.10.14 р. у сумі 598,00 грн., №34 від 15.10.14 р. у сумі 750,00 грн., №129 від 15.10.14 р. у сумі 936,00 грн., №130 від 15.10.14 р. у сумі 952,00 грн.

Через 30 днів після виставленння цих доручень до ПАТ "ВіЕйБі Банк" без пояснення причин і без виконання доручення було відхилено. До 20.10.2014 р. банком не було виконано жодного з заявлених доручень і крім того, не виконані заявки на видачу готівки для закупівлі товару.

На письмове звернення № 21 від 20.10.2014 р. про пояснення причин не виконання банком своїх зобов'язань за договором керівництво банком надало відповідь листом № 09-15960 від 12.11.2014 р., в якому зазначило, що переказ коштів не погоджено з куратором Національного банку України і тому банк не може виконати операції за платіжними дорученнями.

У відповіді від 26.11.2014 р. за № 47-605/70010 керівництво Національного банку України пояснило, що до затримки переказу коштів і не виконання ПАТ "ВіЕйБі Банк" своїх зобов'язань за договором Національний банк України не несе ніякої відповідальності, що це виключно відповідальність ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Статтею 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом грошей з рахунку (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також, здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що містяться в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що в порушення своїх зобов'язань за договором та вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач не здійснив розрахунково-касове обслуговування, а саме не перерахував кошти за платіжними дорученнями: №104 від 01.10.14 р. на 2500,00 грн., №105 від 01.10.14 р. на суму 2500,00 грн., №107 від 01.10.14 р. на суму 2500,00 грн., №103 від 01.10.14 р. на суму 3000,00 грн., №109 від 06.10.14 р. на суму 3460,75 грн., №109 від 10.10.14 р. у сумі 1800,00 грн., №141 від 16.10.14 р. у сумі 16500,00 грн., №140 від 15.10.14 р. на суму 986,00 грн., №136 від 15.10.14 р. у сумі 752,00 грн., №135 від 15.10.14 р. у сумі 762,26 грн., №139 від 15.10.14 р. у сумі 914,00 грн., №137 від 15.10.14 р. у сумі 948,00 грн., №133 від 15.10.14 р. у сумі 598,00 грн., №34 від 15.10.14 р. у сумі 750,00 грн., №129 від 15.10.14 р. у сумі 936,00 грн., №130 від 15.10.14 р. у сумі 952,00 грн.

20.11.2014 р. ПАТ "ВіЕйБі Банк" частково виконав платіжні доручення і сплатив 20000,00 грн. Залишилися невиконаними зобов'язання на суму 41045,00 грн.

ПАТ "ВІЕЙБІ Банк" порушив вимогу законодавства про обов'язок виконати доручення клієнта, а також порушив строки виконання цих доручень чим створив мені перешкоду для моєї діяльності, оскільки за весь цей період я не маю можливості розпоряджатися своїми коштами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зобов'язання відповідача виконати доручення клієнта виникло у банка з моменту укладення договору №0098 від 08.04.2014 р. та діє до припинення договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає такі дії відповідача щодо невиконання вищевказаних розрахункових документів незаконним та такими, що порушують умови укладеного між позивачем та відповідачем договору, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача залишку коштів, які залишились неоплаченими відповідачем визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку із затримкою виконання відповідачем перерахування грошових коштів, позивача заявив до стягнення пеню у розмірі 2791,70 грн., компенсацію у розмірі 1369,78 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно п.32.2. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування пені та інфляційних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27Т, к/р 1 в Головному Управлінні НБУ по м. Києву і Київській області, код банку 321024, ) в особі Відділення №133 Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (61166, м. Харків, вул. Коломенська, 15, р/р 3781, МФО 320627, в АТ "Сбербанк Росії", ОКПО ) грошові кошти у розмірі 41005,40 грн., пеню у розмірі 2791,70 грн., компенсацію у розмірі 1369,78 грн. та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.02.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний