ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 лютого 2015 року Справа № 907/724/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіФролова Г.М., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року
у справі№ 907/724/14
господарського судуЗакарпатської області
за позовомХолмківської сільської ради Ужгородського району
до Приватного підприємця ОСОБА_4
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області
за участюпрокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури
проприпинення шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.11.2005 року зареєстрованого у ЗРФ ДП центрі ДЗК 24.01.2006 року за № 007 та Додаткової угоди до договору за № 000019 від 17.03.2011 року; повернення земельної ділянки площею 9 600 кв. м., яка знаходиться в с. Минай, вул. І. Туряниці, б/н на території Холмківської сільської ради та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за земельну ділянку у розмірі 19 044, 62 грн.

В с т а н о в и в:

Касаційна скарга приватного підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року у справі № 907/724/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

У поданих приватним підприємцем ОСОБА_4 до Вищого господарського суду України матеріалах касаційної скарги відсутні докази надсилання її копії Холмківській сільській раді Ужгородського району, Ужгородській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та прокурору Ужгородської міжрайонної прокуратури, що є безумовною підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 (двох) відсотків ціни позову, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а у разі подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що наведене стосується об'єднання в одній позовній заяві вимог майнового і немайнового характеру, зв'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, предметом позову даної справи є припинення шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.11.2005 року зареєстрованого у ЗРФ ДП центрі ДЗК 24.01.2006 року за № 007 та Додаткової угоди до договору за № 000019 від 17.03.2011 року; повернення земельної ділянки площею 9 600 кв. м., яка знаходиться в с. Минай, вул. І. Туряниці, б/н на території Холмківської сільської ради та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за земельну ділянку у розмірі 19 044, 62 грн., тобто дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

З поданої приватним підприємцем ОСОБА_4 касаційної скарги вбачається, що останній оскаржує постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року та рішення господарського суду Закарпатської області від 06.10.2014 року в повному обсязі, якими розглянуто вказані вимоги та задоволено їх.

Однак, до поданої касаційної скарги, приватного підприємця ОСОБА_4 додано квитанцію № 0.0.337267043.1 від 15.01.2015 року, яке підтверджує сплату судового збору в розмірі 2 304, 00 грн., тобто в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року у справі № 907/724/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіГ.М. Фролова

О.В. Яценко