РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/851/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"

про визнання недійсним договору в частині

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Васильковська Н.Ю.

від відповідача: Андрієвська О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання недійсним кредитного договору від 30.10.2012 р. № 50006546 в частині щодо будь-яких застережень (обмежень) із вибору Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" страхової компанії у кредитному договорі від 30.10.2012 р. № 50006546; визнання недійсним кредитного договору від 30.10.2012 р. № 50006546 в частині, зокрема, п. 5.5., 5.6., 8.4. кредитного договору від 30.10.2012 р. № 50006546. Позовні вимоги обґрунтовані обмеженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" у виборі страховика кредитного майна, що, на думку позивача, порушує його права та інтереси, а також суперечить приписам чинного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 р. порушено провадження у справі № 910/851/16-г та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.02.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що при укладенні договору від 30.10.2012 р. № 50006546 сторони узгодили взаємні права та обов'язки та досягли згоди щодо істотних умов договору.

Крім того, відповідач відзначає, що умови договору стосовно страхування кредитного майна у компанії, яка авторизована відповідачем, спрямовані, в тому числі, на захист інтересів страхувальника щодо виплати йому страхових платежів у разі настання страхового випадку.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" укладено кредитний договір № 50006546, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у сумі 534 723, 75 грн. (еквівалентом 65 250, 00 дол. США на дату укладення договору), строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою та цільовим призначенням - придбання автомобіля VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550, об'єм двигуна 2 967, куб.см., 2012 року випуску, а позивач - прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 5.5. договору позивач зобов'язаний забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позивача за договором протягом усього строку дії договору в страховій компанії, авторизованій відповідачем. Передбачене зобов'язання позивача щодо страхування вважатимуться виконаними належним чином за умови, що страховиком за відповідними договорами страхування є компанія, обрана позивача самостійно з переліку компаній, що відповідають вимогам відповідача. Страхування майна забезпечується на наступних умовах: строк страхування - не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладанням/продовженням строку страхування на кожний наступний рік, при цьому позивач зобов'язаний упевнитись, що страхова компанія є авторизована відповідачем, в протилежному випадку позивач укладає договір страхування майна з іншою авторизованою страховою компанією; застраховані ризики - пошкодження, втрата або знищення майна; страхова сума - повна вартість майна з виплатою страхового відшкодування відповідачу (вигодонабувач за страхуванням) в межах заборгованості позивача за договором.

У відповідності до п. 5.6. договору у випадку порушення позивачем п. 5.5. договору, відповідач на сласний вибір укладе договір страхування від власного імені, або від імені позивача та здійснить виплату страхових платежів, передбачених таким договором га користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених договором.

Відповідно до п. 8.4. договору у випадку будь-якого порушення позивачем вимог п. 5.5. договору, включаючи але не обмежуючись випадками укладення позивачем договору страхування із страховою компанією, не авторизованою відповідачем тощо, позивач сплачує на вимогу відповідача штраф у розмірі 15 % від суми кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2012 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Форвард автоцентр" договір № 0611-012 купівлі-продажу автомобіля VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550.

01.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено договір страхування № 245002/4098/0000860, за яким застраховано автомобіль VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550 на термін з 14.11.2012 р. до 13.11.2013 р.

09.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" укладено договір застави транспортного засобу № 50006546, відповідно до якого з метою забезпечення виконання позивачам зобов'язань за кредитним договором № 50006546 від 30.10.2012 р., останнім передано у заставу автомобіль VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550, об'єм двигуна 2 967, куб.см., 2012 року випуску, державний номер ВХ0051ВІ.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що нормами чинного законодавства України не передбачено право однієї компанії авторизувати іншу компанію, яка надає аналогічні послуги, а відтак - встановлений у договорі № 50006546 від 30.10.2012 р. обов'язок відповідача укласти договір страхування кредитного майна із однією із страхових компаній, визначеною відповідачем, порушує права та свободи Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" на вільне волевиявлення при укладенні договору, а також приписи чинного законодавства України.

Нормативно обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на норми ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, відповідно до який правочин не може суперечити актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а також має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, в той час як недотримання вказаних принципів тягне наслідком визнання такого правочину недійсним.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до положень ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України також передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені цим кодексом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За загальним правилом Господарського кодексу України гсподарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно зі ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір № 50006546 від 30.10.2012 р. підписаний уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та скріплений печатками юридичних осіб, а відтак - позивач визнав для себе прийнятними умови вказаного договору та погодився їх дотримуватись.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, кредитний договір № 50006546 від 30.10.2012 р. укладений сторонами у відповідності до приписів ст.ст. 179, 180 Господарського кодексу України та ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України на підставі вільного волевиявлення сторін та повного усвідомлення наслідків підписання ними оспорюваного договору, шляхом погодження всіх істотних умов договору, що є обов'язковими для сторін.

Слід також відзначити, що кредитний договір № 50006546 від 30.10.2012 р. зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" фактично є виконаним, про що свідчить купівля позивачем автомобіля VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550, тобто використання останнім кредитних коштів за цільовим призначенням.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи позивача про обмеження його волевиявлення при укладенні договору № 50006546 від 30.10.2012 р.

Водночас, суд відзначає, що умова договору щодо страхування автомобіля VW Touareg NF, кузов № VWGZZZ7PZDD015550 однією із компаній, що авторизовані Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" не суперечить приписам чинного законодавства України.

Крім того, виходячи зі змісту зобов'язань, що містить договір страхування майна, варто зауважити, що укладення договору страхування автомобіля VW Touareg NF, із страховиком, обраним відповідачем, спрямовано в тому числі і на захист інтересів позивача, оскільки у разі настання страхового випадку за участю вказаного автомобіля, відповідач гарантовано має право на отримання страхового відшкодування.

Аналогічні висновки з приводу наведених обставин викладені також в ухвалі Апеляційного суду Харківської області № 2/638/1417/14 від 10.04.2014 р.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведені обставини, оцінку яких здійснено судом за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи зі змісту норм Цивільного кодексу України, Господарського суду України та прийнятих у відповідності до них нормативних актів, суд дійшов висновку що умови кредитного договору від 30.10.2012 р. № 50006546 частині щодо будь-якивх застережень (обмежень) із вибору Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" страхової компанії у та, зокрема, п. 5.5., 5.6., 8.4. договору не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі доказами.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав з якими закон пов'язує недійсність правочину, позов Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Волочиська" не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.02.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.