РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/26511/14

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий дім"
провідшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 3 434,54 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Кулик А.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (надалі - ПрАТ "СК "Українська страхова група") звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до "Страхова компанія "Український страховий дім" (надалі - ПрАТ "СК "Український страховий дім") про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 3 434,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "СК "Українська страхова група" на підставі Генерального договору добровільного страхування транспортних засобів №28-2828-0157 від 20.07.2009 р. та додатку №28-0199-0157/13/0259 внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА, яким скоєно ДТП, застрахована ПрАТ "СК "Український страховий дім" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АС №4533526), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.01.2015 р.

16.12.2014 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2014 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2015 р. з'явився, вимоги ухвали суду виконав, подав клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 21.01.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду від 01.12.2014 р. не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2015 р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів та у зв'язку із неявкою представника відповідача, невиконанням ним вимог ухвали суду, розгляд справи відкладено на 04.02.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 04.02.2015 р. з'явився, вимоги ухвал суду виконав, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 04.02.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01023, м. Київ, площа Спортивна, 3 на яку було надіслано ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" за адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html та вказано у позові.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження по справі від 01.12.2014 р. та ухвалу про відкладення розгулу справи від 21.01.2015 р. було надіслано судом за вищевказаною адресою відповідача, проте повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 04.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2009 р. між позивачем, як страховиком та ТОВ "Порше Лізинг Україна", як страхувальником було укладено Генеральний договір добровільного страхування транспортних засобів №28-2828-0157, предметом якого є (з урахуванням додатку №28-0199-0157/13/0259 від 25.04.2013 р.) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 21.07.2009 р. по 31.12.2014 р.

17.12.2013 р. о 14 год. 30 хв. на перехресті б-ру. Лесі Українки та пров. Щорса в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ та автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА, а саме: Павлов Іван Вікторович, керуючи транспортним засобом - автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Павловим Іваном Вікторовичем вимог п.п. 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою відділу УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду №9321280.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2014 р. у справі №752/1125/14-п встановлено порушення Павловим Іваном Вікторовичем вимог п.п. 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, Павлова Івана Вікторовича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

17.12.2013 р. власник застрахованого автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за Генеральним договором добровільного страхування транспортних засобів №28-2828-0157 від 20.07.2009 р. на рахунок СТО для здійснення ремонту.

13.01.2014 р. позивачем було складено та підписано страховий акт №ДККА-33308, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 3 934,54 грн., на рахунок СТО - ТОВ "Автосоюз".

Як зазначає позивач, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ визначена на підставі актів огляду транспортного засобу від 17.12.2013 р. та від 23.12.2014 р., складених Жабченком О.М. та Миколаєнком Ю.А., а також ремонтної калькуляції "Audatex" від 20.12.2013 р. та становить 5 806,39 грн.

При цьому слід зазначити, що дані, зазначені у вказаній ремонтній калькуляції, відповідають встановленим в п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. Зміст вказаної ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми Audatex, що рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

На підставі складеного страхового акту №ДККА-33308 від 13.01.2014 р. ПрАТ "Українська страхова група", виконуючи свої зобов'язання за Генеральним договором добровільного страхування транспортних засобів №28-2828-0157 від 20.07.2009 р., виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 3 934,54 грн. на рахунок СТО - ТОВ "Автосоюз", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №548 від 14.01.2014 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ "Українська страхова група" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ, належить громадянці Горбуновій Світлані Петрівні та знаходився під її керуванням Павлова Івана Вікторовича, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що Павлов Іван Вікторович не мав права керування транспортним засобом автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що Павлов Іван Вікторович керував транспортним засобом "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА на законних підставах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 р.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Павлова Івана Вікторовича встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА відшкодовується Павловим Іваном Вікторовичем як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Цивільно-правова відповідальність Павлова Івана Вікторовича, як володільця автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер АІ 6730 АА, застрахована ПрАТ "СК "Український страховий дім" згідно із полісом АС №4533526 строк дії якого з 29.08.2013 р. до 28.08.2014 р., що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС №4533526) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер АА 2897 МТ складає 5 806,39 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу №20675 від 14.03.2014 р. звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 3 934,54 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС №4533526 розміри лімітів відповідальності та франшизи (500,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 3 434,54 грн. (3 934,54 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 500,00 грн. (франшиза) = 3 434,54 грн.)

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий дім" (01023, м. Київ, площа Спортивна, 3; ідентифікаційний код 32556540) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А; ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 3 434 (три тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 09.02.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко