РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2015Справа №910/28216/14

За позовомЗаступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та 195 централізованої бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 )
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Металцемсервіс"
простягнення 132 405,74 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від прокуратури:Козакевич О.С. за посвідченням №024840;
від позивача 1:Олійник С.В. представник за довіреністю;
від позивача 2:Олійник С.В. представник за довіреністю;
від відповідача:не з`явився;

Обставини справи:

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та 195 централізованої бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Металцемсервіс" (надалі ТОВ "Торгова компанія "Металцемсервіс") про стягнення 132 405,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2011 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (надалі РВ ФДМУ) та відповідачем було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5948/1 на виконання умов якого ФДМУ передав відповідачу в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 750,00 кв.м., натомість відповідач свого грошового зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 101 606,37 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 547,01 грн., 3% річних у розмірі 4 240,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 19 964,02 грн. та штрафу у розмірі 3 048,19 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.01.2015 р.

Представники прокуратури та позивача 2 в судове засідання 30.01.2015 р. з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники позивача 1 та відповідача, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 30.01.2015 р. не з`явились, вимог ухвали суду від 18.12.2014 р. не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2015 р. у зв`язку із неявкою представників позивача 1 та відповідача, невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 18.12.2014 р., розгляд справи відкладено на 06.02.2015 р.

Представник прокуратури, в судове засідання 06.02.2015 р. з`явився, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача 1 та позивача 2 в судове засідання 06.02.2015 р. з`явився, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 06.02.2015 р. не з`явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 22, на яку було надіслано ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" за адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html та вказано у позові.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Поштові відправлення надіслані судом на вказану вище адресу було повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивачів, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2011 р. між РВ ФДМУ (орендодавець) та ТОВ "Торгова компанія "Металцемсервіс" (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5948/1 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 750,00 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 5, а саме:

- частина цеху металоконструкцій №52 (інвентарний №1030052) площею 600,00 кв.м.;

- технічний майданчик (інвентарний №1010006) площею 100,00 кв.м.;

- технічний майданчик (інвентарний №1010007) площею 50,00 кв.м., реєстровий №33148732.55.ТШЛЛДВ075, що перебуває на балансі 195 Центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ), , вартість якого визначена згідно зі звітами про незалежну оцінку станом на 28 лютого 2011 р. і становить 2 269 766,00 грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою використання:

- частина цеху металоконструкцій №52 (інвентарний №1030052) площею 600,00 кв.м. під розміщення виробництва паперових мішків;

- технічний майданчик (інвентарний №1010006) площею 100,00 кв.м. проведення розвантажувально-завантажувальних робіт;

- технічний майданчик (інвентарний №1010007) площею 50,00 кв.м. проведення розвантажувально-завантажувальних робіт (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди липень 2011 р. 29 110,52 грн. Оренда плата за перший місяць оренди серпень 2011 р. встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень місяць 2011 р.

В пункті 3.3 Договору сторони визначили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 5.3 Договору визначено обов`язок орендаря своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31 серпня 2011 р. до 31 липня 2014 р. включно (п. 10.1 Договору).

На виконання умов договору сторонами 31.08.2011 р. було підписано акт приймання-передавання орендованого майна, відповідно до якого РВ ФДМУ передало, а ТОВ "Торгова компанія "Металцемсервіс" прийняло в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 750,00 кв.м., що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 5, а саме:

- частина цеху металоконструкцій №52 (інвентарний №1030052) площею 600,00 кв.м.;

- технічний майданчик (інвентарний №1010006) площею 100,00 кв.м.;

- технічний майданчик (інвентарний №1010007) площею 50,00 кв.м., реєстровий №33148732.55.ТШЛЛДВ075, що перебуває на балансі 195 Центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ), .

Згідно рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2013 р. по справі №910/14961/13 Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5948/1 від 31.08.2011 р. було достроково розірвано та виселено відповідача із займаних приміщень.

Проте, як вказують прокурор та позивачі, станом на момент звернення з позовом до суду за відповідачем у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Договору існує заборгованість зі сплати орендних платежів за період з березня по вересень 2013 р. у розмірі 101 606,37 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку прокурора та позивачів, виконанням відповідачем зобов`язання по сплаті орендних платежів.

Договір №5948/1 від 31.08.2011 р. є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період та існування за відповідачем станом на момент прийняття рішення по справі заборгованості у розмірі 101 606,37 грн., яка утворилась за період з березня по вересень 2013 р. у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання зі сплати орендних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 3.6 Договору строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за Договором на момент розгляду справи настав.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Проте, відповідач взятого на себе грошового зобов`язання по сплаті орендних платежів належним чином не виконав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов`язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендних платежів у розмірі 101 606,37 грн. за період з березня по вересень 2013 р. на підставі Договору та настання строку виконання такого зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ТОВ "Торгова компанія "Металцемсервіс" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора про стягнення з ТОВ "Торгова компанія "Металцемсервіс" заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 101 606,37 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 547,01 грн., 3% річних у розмірі 4 240,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 19 964,02 грн. та штрафу у розмірі 3 048,19 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в п. 3.6. договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості (п. 3.8 Договору).

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 3 547,01 грн. нарахованої в межах визначених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та штрафу у розмірі 3 048,19 грн. визнаються судом обґрунтованими та задовольняються відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданими позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат, а тому вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 4 240,15 грн. та інфляційних втрат у розмірі 19 964,02 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та 195 централізованої бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Металцемсервіс" (02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 22; ідентифікаційний код 36405990) на користь 195 централізованої бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 5; ідентифікаційний код 33148732) заборгованість у розмірі 101 606 (сто одна тисяча шістсот шість) грн. 37 коп., пеню у розмірі 3 547 (три тисячі п`ятсот сорок сім) грн. 01 коп., штраф у розмірі 3 048 (три тисячі сорок вісім) грн. 19 коп., 3% річних у розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) грн. 15 коп. та інфляційні втрати у розмірі 19 964 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 02 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Металцемсервіс" (02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 22; ідентифікаційний код 36405990) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) грн. 10 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 11.02.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко