ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р. Справа № 911/5563/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростава»

до відповідача Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах»

про стягнення 201962,47грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Бобровська А.О. (довіреність б/н від 01.01.2015);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростава» (далі - ТОВ «Ростава») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (далі - ПСК «Укооппромторг у м. Броварах») про стягнення 201962,47грн, у т.ч.:

- 197905,68грн - основна заборгованість;

- 3644,00грн - пеня за період з 16.10.2014 по 05.12.2014;

- 412,79грн - проценти за період з 16.10.2014 по 05.12.2014.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором поставки №44/2013 від 20.05.2013 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк (а.с.3-5).

Відповідач у справі - ПСК "Укооппромторг" у м. Броварах" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Розгляд справи здійснено за відсутності повноважного представника відповідача, його відзиву, за наявними у справі документами відповідно до ст.75 ГПК України з наступних підстав:

- копія ухвали від 26.12.2014 про порушення провадження у даній справі направлена відповідачу за адресою, яка відповідає вказаній у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22.01.2015 (а.с.30-33) та отримана відповідачем 09.01.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25);

- копія ухвали про відкладення розгляду у даній справі направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.37-38, зворот);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2013 між сторонами у справі - ТОВ «Ростава» (далі - постачальник) та ПСК «Укооппромторг у м. Броварах» (далі - покупець) укладено договір №44/2013 поставки (а.с.12-20, далі - договір).

Відповідний договір підписано з протоколом розбіжностей, які врегульовані сторонами шляхом узгодження таких розбіжностей, що вбачається з протоколу розбіжностей, долученого до справи (а.с.19-20).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати товари (далі - товар) на умовах договору (п. 1.1 договору).

Як передбачено п.1.3 договору, найменування, асортимент, ціна товару, що поставляється і строк подання замовлення на її поставку вказується у специфікації (прайс-листі) (додаток №1).

Так, зазначеною специфікацією, яка є додатком №1 до договору, сторонами узгоджено асортимент, ціну товару та строк направлення замовлення для певної категорії товару, який поставляється за договором.

Згідно п. 1.5, специфікації, а також всі додатки до них, після їх узгодження сторонами шляхом підписання уповноваженими особами та засвідчені печатками сторін, є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.8 договору зобов'язання по поставці вважаються виконаними постачальником з моменту передачі покупцю товару та повного пакету товаросупровідних документів, оформлених належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства України.

Покупець оплачує поставлений товар протягом (але не більше) 28 календарних днів з моменту поставки постачальником кожної партії товару; порушення покупцем строків оплати за поставлений товар є підставою для призупинення постачальником поставок до моменту фактичного розрахунку покупцем за поставлений йому раніше товар, при чому такі дії постачальника не є порушенням договору (п. 6.5 договору з урахуванням врегульованих розбіжностей).

Відповідно до п. 11.1 вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, діє до 31.12.2013 та до повного виконання сторонами прийнятих зобов'язань.

Як визначено договором, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за 30 календарних днів до закінчення дії договору про припинення договірних відносин, вказаний договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 11.2 договору).

Як встановлено під час розгляду даної справи, на виконання умов відповідного договору, позивачем у період з 17.09.2014 по 22.10.2014 передано відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними:

- ТТН №РОР-009242 від 17.09.2014 на суму 12 870,72грн (а.с.22);

- ТТН №РОР-009517 від 24.09.2014 на суму 48 410,64грн (а.с.23, зворот);

- ТТН №РОР-010189 від 14.10.2014 на суму 44740,80грн (а.с.23);

- ТТН №РОР-010306 від 16.10.2014 на суму 35415грн (а.с.24);

- ТТН №РОР-010469 від 22.10.2014 на суму 56468,52грн (а.с.22, зворот).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що заборгованість за поставлений товар становить 197 905,68грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати переданого товару та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При укладенні договору сторонами змінено загальне правило, відповідно до якого товар, переданий за договором купівлі-продажу, оплачується після його прийняття, шляхом встановлення іншого строку оплати у п. 6.5 договору.

Однак, відповідний строк виконання зобов'язання відповідачем порушено.

Відповідачем під час розгляду справи не подано суду доказів оплати або повернення поставленого йому позивачем товару.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків відповідач підтвердив факт наявності заборгованості перед позивачем станом на 18.11.2014 у сумі 197 905,68грн (а.с.28).

В силу ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 197 905,68грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача процентів за період з 16.10.2014 по 05.12.2014 у розмірі 412,79грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду загальний розмір процентів за заявлений позивачем період, враховуючи розмір боргу по кожній накладній та строк її оплати, є більшим ніж заявлено позивачем, а саме - 429,34грн, однак, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог у відповідній частині, тому з відповідача підлягає стягненню 412,79грн процентів.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3644,00грн пені за період з 16.10.2014 по 05.12.2014.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Як узгоджено сторонами протоколом розбіжностей (а.с.20), за порушення терміну оплати за поставлений товар, передбачений договором, покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% від суми неоплаченого товару.

Встановлений відповідним пунктом розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

За розрахунком суду загальний розмір пені за заявлений позивачем період, з урахуванням суми боргу по кожній накладній та строку її оплати, є більшим ніж заявлено позивачем, а саме - 3905,18грн, проте враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог у відповідній частині, з відповідача підлягає стягненню 3644,00грн пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 4 039,25грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 11.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростава» 197 905,68грн основного боргу, 412,79грн процентів, 3 644,00грн пені, а також 4 039,25грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.