ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/6048/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Старобільськ Луганської області
про стягнення 33976,19 грн.
за участю представників:

позивача - Бочаров Д.М., довіреність № 8416-К-О від 04.11.2014 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Старобільськ Луганської області, в якому просить суд стягнути з відповідача 19800,00 грн. заборгованості за кредитом, 8408,40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3451,19 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 2316,60 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом - всього 33976,19 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, ст.193 ГК України, заяву № б/н про відкриття поточного рахунку від 25.10.2011р. та на Договір банківського обслуговування б/н від 25.10.2011 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві грошові кошти в кредит, а останній їх не повернув, проценти, комісії за користування кредитними коштами не сплатив. До стягнення також заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 грудня 2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/6048/14 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 27 січня 2015 року об 11:20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 січня 2015 року розгляд справи № 922/6048/14 відкладено на 10 лютого 2015 року о 12:50год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлений позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, 06.02.2015 року на адресу суду повернулась ухвала про порушення провадження у даній справі від 26.12.2014р., яка була направлена на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення: "повернуто за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені приписами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу були створені належні умови з метою надання можливості скористатись правами, наданими сторонам господарським процесуальним законодавством України.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/6048/14 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, дослідивши матеріали господарської справи № 922/6048/14, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір банківського обслуговування від 25.10.2011р. б/н, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2.

У Заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відтисків печатки, з якою відповідач звернувся до Банку, зазначено, що Клієнт підписавши цю заяву, погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, розташованих на сайті банку: http//privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування (а.с. 33, 34).

Згідно з Розділом 1 Правил, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Приватбанку.

Розділом 3.18 Правил (витяг з "Умов та правил надання банківських послуг", передбачено надання послуги щодо встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок корпоративного клієнта.

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3. та 3.18.2.2.5. Клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами.

Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 19800,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи: меморіальний ордер від 04.03.2014 року (а.с. 61), довідка про розміри встановлених кредитних лімітів та виписка по рахунку (а.с. 49-52).

В позовній заяві позивач наголошує, що відповідачем прострочено виконання своїх зобов'язань за договором банківського обслуговування від 25.10.2011р. б/н, на підставі чого, у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, про що на адресу відповідача було направлено претензією за вих. № 11025LGB0S04Z від 30.09.2014р. (а.с. 54), в якій останнього повідомлено про наявну заборгованість, яка утворилась перед позивачем, проте відповідач відповіді на претензію не надав та заборгованість позивачу не сплатив, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду для захисту його прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В порушення зазначених вище норм закону, відповідачем зобов'язання за договором банківського обслуговування від 28.01.2013р. б/н належним чином не виконано, а саме не сплачено необхідні кошти для погашення заборгованості.

Згідно з п.п. 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. та 3.18.4.1.3. Правил нарахування відсотків проводиться наступним чином: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п. 3.18.4.4. Правил Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Згідно з п. 3.18.5.4. Правил нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

За умовами п. 3.18.5.7 Правил строки позовної давності на вимогу про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна заборгованість відповідача за договором банківського обслуговування від 25.10.2011р. станом на 07.11.2014р. становить 33976,19 грн., що складається з:

- 19800,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8408,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3451,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 2316,60 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Наявна в матеріалах справи Виписка підтверджує відповідний рух грошових коштів по рахунку відповідача, відповідний розрахунок заборгованості також надані позивачем до матеріалів справи (а.с. 52, 59-61).

Відповідно до 3.18.5.1 Умов - При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п., п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п., п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно з п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Водночас, відповідно до 3.18.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому статтями 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ комерційного банку "Приватбанк" обґрунтовані, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, такі, що не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплати судового збору за майновий характер спору в розмірі 1827,00 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 549-552, 610, 611, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України , статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, КОД: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за Договором № б/н від 25.10.2011р. в розмірі 33976,19 грн. (що складається з: 19800,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8408,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3451,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 2316,60 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом); 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.02.2015 р.

Суддя Є.М. Жиляєв