РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26047/14 27.01.15

За позовомПідприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Україна"
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІ ГРУПП"
Простягнення 20 589,51 грн.
Суддя Г.П.Бондаренко

Представники сторін:

Від позивача:Загнітко Н.Л. (дов. №б/н від 04.04.2014)
Від відповідача: Не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 27.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Україна" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІ ГРУПП" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 20 589, 51 грн. заборгованості за контрактом № BV-UКR 3719/11 KIV від 28.11.2011, з яких 18 246, 12 грн. - основного боргу, 1 154, 92 грн. - пені, 1 188, 47 грн. - 3% річних, а також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі за вищезазначеним позовом порушено, справу призначено до розгляду на 13.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 27.01.2015.

У судовому засіданні 27.01.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений, вимоги ухвали про порушення провадження не виконав.

Представником позивача в судовому засіданні було надано усні пояснення по суті спору, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі виконано повністю. Позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за контрактом №BV-UКR 3719/11 KIV від 28.11.2011 в частині оплати за надані послуги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання жодного разу не з'явився.

Відповідно до поданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, адреса місцезнаходження відповідача є тією ж, яка вказана у позовній заяві, а саме: 01054, м. Київ, вул. О.Гончара, 71.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228 від 02.06.2006 р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2011 між відповідачем, як замовником та позивачем, як виконавцем за умовами договору, було укладено контракт № BV-UKR 3719/11 KIV (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець приймає на себе зобов'язання з надання наступних послуг згідно з контрактом - консультаційні послуги в галузі комерційної діяльності при розробці Системи Менеджменту Інформаційної Безпеки (СМІБ) згідно з вимогами міжнародного стандарту ISO/IEC 27001:2005.

Пунктом 1.2. договору сторонами було погоджено, що замовник зобов'язаний прийняти та оплатити вказані послуги згідно з контрактом.

Статтею 3 договору сторонами визначено, що послуги надаються в наступні етапи:

1 етап. консультування при оцінці інформаційних ризиків. На даному етапі виконавець виконує консультування відносно проекту методики по оцінці інформаційних ризиків, а також надає консультації з питань його доопрацювання та по відношенню аналізу ризиків і вразливості, а також відносно розрахунку інформаційних ризиків (п. п. 3.1.1., 3.1.2. договору).

2 етап. Консультування при розробці і впровадженні документації СМІБ. На вказаному етапі виконавець консультує замовника з питань визначення захисних заходів для управління ризиками інформаційної безпеки, відносно структури документації, політик інформаційної безпеки, базових процедур і форм записів; надає консультаційні послуги по складанню проектів основних документів СМІБ; консультує відносно розробки проекту процедури внутрішнього аудиту СМІБ (п. п. 3.2.1. - 3.2.4. договору).

Сторони у п.3.2.5 договору погодили, що замовник складає графік і проводить внутрішній аудит всіх підрозділів, охоплених СМІБ, оформлює документально результати аудиту і наступних перевірок результативності впровадження коректуючих дій. Виконавець надає консультації в процесі проведення цих заходів.

Відповідно п.3.2.6 договору замовник проводить і документально оформлює звіт про аналіз СМІБ зі сторони вищого керівництва.

Згідно п. 4.1. договору послуги виконуються в наступні строки:

Етап 1 - період з грудня 2011 по лютий 2012;

Етап 2 - період з січня 2012 по березень 2012.

Час дії контракту починається з моменту підписання.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що після закінчення робіт (послуг) сторони оформлюють акт приймання-здачі робіт.

Відповідно п.4.2.1 договору після закінчення кожного етапу робіт (послуг) виконавець направляє замовнику акт приймання-здачі робіт. Замовник зобов'язаний розглянути, підписати і повернути акт приймання-здачі робіт виконавцю протягом 10 робочих днів з дати отримання, що підтверджує факт прийняття виконаних робіт (наданих послуг) або направити виконавцю мотивовані заперечення проти прийняття виконаних робіт (наданих послуг).

Сторони у п. 4.2.2 договору вирішили, що в разі якщо замовник не надасть виконавцю мотивованих заперечень протягом вказаного строку і не направить на адресу виконавця підписаний акт приймання-здачі робіт, роботи (послуги) вважаються виконаними належним чином і прийнятими замовником.

Згідно п. 4.2.3. договору виконавець розглядає мотивовані заперечення (претензії) замовника і, при необхідності, ліквідовує недоліки протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання такої претензії або в інші строки, додатково погоджені сторонами. Після ліквідування недоліків замовник підписує акт приймання-здачі робіт згідно п.п.4.2.1, 4.2.2 контракту.

Пунктом 5.1. договору встановлено вартість контракту без ПДВ становить 51 330,00 грн. Сума ПДВ 20% складає ПДВ 10 266,00 грн. Загальна вартість контракту з ПДВ складає 61 596, 00 грн. В тому числі на етапах послуг: 1 етап - загальна вартість з ПДВ становить 30 798, 00 грн., 2 етап - загальна вартість з ПДВ становить 30 798, 00 грн.

Відповідно до п. 5.2. договору замовник оплачує послуги виконавця шляхом здійснення передплати по кожному етапу у розмірі 50% і наступної оплати 50% після підписання акту приймання-здачі робіт по кожному етапу окремо. Сума передоплати, вказана в п. 5.1.договору, перераховується замовником на рахунок виконавця протягом 10 (десяти) робочих днів з дати виставлення рахунку.

Сторони у п. 6.3 договору погодили, що при невиконанні замовником строків оплати робіт замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період її нарахування, від невиплаченої суми за кожен день недотримання строків.

В оді виконання договору позивачем виставлено відповідачу наступні рахунки: № 47 434 від 14.12.2011 на суму 15 399,00 грн.; №47 434/1 від 01.02.2012 на суму 15 399,00 грн.; № 47 456 від 01.02.2012 на суму 15 399, 00 грн.; №47 456/1 від 22.03.2012 на суму 15 399,00 грн., загальною суму 61 596,00 грн. Судом зазначено, що в матеріалах справи наявна лише копія рахунку №47 456/1 від 22.03.2012.

За твердженням позивача, відповідачем було здійснено оплату рахунків № 47 434 від 14.12.2011, №47 434/1 від 01.02.2012, 47 456 від 01.02.2012 відповідно 21.12.2011, 10.02.2012, 10.02.2012 на загальну суму 46 197,00 грн.

22.03.2012 позивачем і відповідачем підписано акт приймання-здачі робіт № 47 456/47 456/1 по договору на загальну суму 30 798,00 грн. з врахуванням 20% ПДВ, яким сторони підтвердили надання позивачем відповідачем по 2 етапу.

05.04.2012 позивач повторно направив на адресу відповідача рахунок № 47 456/1. Матеріали справи містять копію вказаної вимоги, копії чеку №5034 від 05.04.2012, списку згрупованих рекомендованих листів, що пересилаються в межах міста Києва від 05.04.2012.

04.09.2013 позивач направив на адресу відповідача претензію, яка була отримана відповідачем 06.09.2013, та залишилась без відповіді (доказів іншого матеріали справи не містять). Матеріали справи містять копії вказаної претензії, списку згрупованих листів, що пересилаються в межах міста Києва від 04.09.2013, чеку №2538 від 04.09.2013.

Предметом розгляду справи є вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за контрактом №BV-UКR 3719/11 KIV від 28.11.2011, а саме: 15 399, 00 грн. - основного боргу, 2 847, 12 грн. - інфляційних нарахувань, 1 188,47 грн. - 3 % річних та 1 154,92 грн. - пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Україна" підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою контракт № BV-UKR 3719/11 KIV від 28.11.2011 є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глав 63 Цивільного кодексу України,

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Керуючись ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

На підставі ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору надано консультаційні послуги обумовлені договором відповідачу по 2 етапу, на загальну суму 30 798, 00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

За умовами договору (п. 5.1. договору), вартість 2 етапу послуг з ПДВ становить 30 798,00 грн., яку замовник оплачує шляхом здійснення передплати у розмірі 50% і наступної оплати 50% після підписання акту приймання-здачі робіт (п. 5.2. договору).

Як встановлено судом, 22.03.2012 позивачем і відповідачем підписано акт приймання-здачі робіт № 47 456/47 456/1 на загальну суму 30 798,00 грн. з врахуванням 20% ПДВ, що підтверджено матеріалами справи. Отже, обумовлені договором послуги були надані позивачем відповідачу та прийняті останнім.

Суд зазначає, що умов щодо конкретного строку оплати 50 % вартості 2 етапу надання послуг договір не містить, тому суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був оплатити 50 % наданих послуг в порядку визначеному ч. 2 ст. 530 ЦК України - протягом 7 днів з дня пред'явлення вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що вимога про оплату надсилалась позивачем відповідачу 05.04.2012, докази чого наявні в матеріалах справи.

Доказів виконання відповідачем його зобов'язань по оплаті наданих послуг (рахунку №47 456/1 від 22.03.2012) матеріали справи не містять, відтак суд дійшов висновку, що станом на момент винесення рішення по справі заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 15 399,00 грн.

При цьому, як вже зазначалось, позивачем умови договору виконані в повному обсязі у 2012 році у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 15 399,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг відповідно до ст. 530 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 15 399, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Позивачем, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 154, 92 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, відповідно до п. 6.3. договору за період прострочення з 18.04.2012 по 17.10.2012.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що п. 6.3. договору сторони погодили відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідача у вигляді пені.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 1 154,92 грн. у відповідності до п. 6.3. договору, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання, відповідно до розрахунку позивача, який було здійснено правильно.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 188, 47 грн. трьох відсотків річних та 2 847, 12 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за весь час прострочення за період з 18.04.2012 по 12.11.2014.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 15 399,00 грн. основного боргу, 2 847,12 грн. інфляційних нарахувань, 1 188, 47 грн. 3 % річних, 1 154, 92 грн. пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІ ГРУПП" (01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, б. 71; ідентифікаційний код 34925642; в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження") на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Україна" (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 11 - В; ідентифікаційний код 21674731) 15 399 (п'ятнадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп. основного боргу, 2 847 (дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 12 коп. інфляційних нарахувань, 1 188 (одну тисячу сто вісімдесят вісім) грн. 47 коп. 3 % річних, 1 154 (одну тисячу сто п'ятдесят чотири) грн. 92 коп. пені та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.02.2015.

Суддя Г.П. Бондаренко