ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 рокуСправа № 912/4547/14
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4547/14

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

до відповідачів:

І - Кіровоградського приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі", м. Кіровоград

ІІ - Кіровоградської міської ради, м. Кіровоград

про визнання недійсним та скасування доповнення до державного акта,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, договір від 08.01.2015;

від відповідача І - Антонова С.Ю., довіреність № 29 від 07.10.2014;

від відповідача ІІ - головний спеціаліст відділу представництва інтересів в судах юридичного управління Бардиш Є.М., довіреність № 823-МР/з від 05.05.2014.

05.12.2014 фізична особа - підприємниць ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.) звернулася до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсними та скасування доповнення до Державного акту на право постійного користування землею серії КР № 00000575, виданого Кіровоградською міською радою 06.12.1995 Кіровоградському приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі", в частині виділення відповідачу земельної ділянки площею 2221,8 кв.м та земельної ділянки площею 2327,5 кв.м.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що зміни до Державного акта на право постійного користування землею серії КР № 00000575 були зроблені без виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку 0,4549 га, без погодження меж земельної ділянки в натурі площею 0,4549 га з суміжними власниками землі і землекористувачами.

Ухвалою від 08.12.2015 господарський суд порушив провадження у справі №912/4547/14 та призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 13.01.2015, у якому оголошувалась перерва до 29.01.2015; в подальшому ухвалами від 29.01.2015 та від 05.02.2015 розгляд справи відкладався в порядку, визначеному статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач І у своєму відзиві на позов вимоги позивача не визнав, посилаючись, зокрема на те, що спірна земельна ділянка була надана Кіровоградському приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" (надалі - підприємство "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі") законно, що підтверджується доданими до відзиву копіями документів та висновками судових установ, які за позовами ФОП ОСОБА_1 неодноразово досліджували це питання і не знайшли підстав для визнання землекористування неправомірним. За висновком відповідача І надання останньому земельної ділянки в 1995-1999 роках не порушило права та законні інтереси ФОП ОСОБА_1, оскільки на момент надання в постійне користування відповідачу І земельної ділянки (земельних ділянок) та внесення змін до Державного акта на право постійного користування землею серії КР № 0000057 у позивача були відсутні будь-які правовідносини з Кіровоградською міською радою стосовно спірної земельної ділянки.

Крім того, відповідачем І подано клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності. За твердженням останнього ФОП ОСОБА_1 знала про внесення змін до Державного акта на право постійного користування землею серії КР №00000575 ще у 2008 році, що підтверджується рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.03.2009, в описовій частині якого зазначено, що ФОП ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовною заявою від 03.12.2008 з урахуванням уточнення № 9/09 від 22.01.2009 про скасування пункту 14 рішення ХІ сесії Кіровоградської міської ради від 17 вересня 1999 року №334 в частині надання права постійного користування земельною ділянкою наданою приватному підприємству "Кіровоградпромторгмеблі" внаслідок невиконання вимог статті 22 Земельного кодексу України, який діяв до 01 січня 2002 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 14/80 ФОП ОСОБА_1 стверджувала, що підприємство "Кіровоградпромторгмеблі" після прийняття рішення сесії Кіровоградської міської ради від 17.09.1999 № 334 в частині надання йому права постійного користування земельною ділянкою розміром 0,4549 га, в порушення вимог статті 22 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.2002 року, не вжило заходів щодо встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документу, що посвідчує це право. За висновком відповідача І перебіг позовної давності по оспоренню правомірності внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею серії КР № 00000575 починається з 03.12.2008.

Позивач не погодився з доводами відповідача І про пропуск ФОП ОСОБА_1 позовної давності, стверджуючи те, що про порушення свого права останній стало достеменно відомо лише після проведення судової земельно-технічної експертизи у справі № 14/262 (висновок експерта № 1431 від 25.06.2014, а.с.193-204).

Відповідач ІІ у своїх письмових поясненнях зазначив про те, яким чином повинні вноситись зміни до державних актів в період виникнення спірних відносин між сторонами (1999 рік). Однак, письмові пояснення не містять посилання на те, визнає чи не визнає відповідач ІІ вимоги позивача. В той же час представник відповідача ІІ у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

У судовому засіданні 13.02.2015 представники позивача позов підтримали повністю та подали клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0012, попередня кваліфікація кримінального правопорушення визначена частиною 1 статті 197-1 Кримінального кодексу України - самовільне зайняття земельної ділянки.

Представник відповідача І у судовому засіданні 13.02.2015 позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі; крім того заперечує проти клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Представник відповідача ІІ позов визнає та не заперечує проти клопотання про зупинення провадження у даній справі.

При вирішенні клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі, господарський суд враховує положення частин 1, 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

При цьому, в пункті 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 з послідуючими змінами, зазначено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Обґрунтовуючи своє клопотання, позивач посилається на положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом та в разі надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового слідства.

Однак, позивачем не надано суду доказів розгляду іншим судом справи, яка пов'язана з розглядом даної справи і без вирішення якої неможливо розглянути справу № 912/4547/14.

Крім того, господарський суд не вбачає підстав для направлення матеріалів даної справи прокурору чи органу досудового слідства.

Поряд з цим, господарський суд враховує, що внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення не є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до вимог статті 79 господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі не підлягає задоволенню господарським судом.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 14.11.1995 прийнято рішення №716 "Про надання земельної ділянки ПП "Кіровоградпромторгмеблі" (т. 1, а.с. 118). Зазначеним рішенням за результатами розгляду клопотання приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" та позитивних висновків матеріалів попереднього погодження, згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" надано земельну ділянку площею 0,095 га в комунальній зоні 102-го мікрорайону, вздовж АДРЕСА_1 в постійне користування під будівництво будинку по виготовленню та ремонту меблів.

На підставі цього рішення 06.12.1995 Кіровоградською міською радою відповідачу І видано Державний акт на право постійного користування землею серії КР №00000575 (надалі - Державний акт серії КР №00000575), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №505 (т.1, а.с.15-19, 151-154). Згідно цього Держаного акта відповідачу І надано у постійне користування 0,095 га землі в межах згідно з планом землекористування.

В подальшому пунктом 14 рішення одинадцятої сесії Кіровоградської міської ради 23 скликання № 334 від 17.09.1999 "Про надання земельних ділянок" (т.1, а.с. 134) приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" надано за рахунок земель резервного фонду міста у постійне користування земельну ділянку площею 0,5 га під розміщення техніки, будівельних матеріалів та стоянки гостьового транспорту біля існуючої території по АДРЕСА_1.

На підставі цього рішення землекористування відповідача І було збільшено на площу в 0,4549 га, про що свідчить запис, зроблений в Державному акті серії КР №00000575.

Таким чином, відповідно до Державного акту серії КР №00000575 відповідач І є землекористувачем земельної ділянки загальною площею 5499,3 кв.м (2221,8 кв.м + 2327,5 кв.м + 950,00 кв.м).

Позивач вважає незаконними зміни цього Державного акту в частині надання відповідачу І земельної ділянки площею 2221,8 кв.м та 2327,5 кв.м

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є орендарем земельної ділянки площею 0,3001 га, яка розташована в АДРЕСА_1, відповідно до укладеного між Кіровоградською міською радою та ФОП ОСОБА_1 договору оренди землі № 5 від 20.01.2014 (т.1, а.с. 64-70). Право оренди позивача підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. За твердженням позивача, останній орендує цю земельну ділянку з 2007 року відповідно до договору оренди землі № 632 від 15.08.2007, який було зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2007 за №195 (т.1, а.с. 24-31). Як зазначає позивач, в позовній заяві, у 2008 році відповідач І звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі № 632 від 15.08.2007, мотивуючи це тим, що ФОП ОСОБА_1 в оренду передана земельна ділянка, яка знаходиться в постійному користування підприємства "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі". Проте, позивач вважає, що право постійного користування земельними ділянками площею 2221,8 кв.м та 2327,5 кв.м не оформлено належним чином, а тому звернувся до господарського суду з даним позовом.

Вирішуючи спір у даній справі, господарський суд прийшов до висновку, що він не підлягає задоволенню господарським судом в силу наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що надання землі в постійне користування відповідачу І було оформлено за правилами, які існували ще до введення в дію нової редакції Земельного Кодексу України, а саме: у відповідності до Земельного Кодексу України в редакції 1990 року та постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18.12.1990 № 563-ХІІ.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92 пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) із 22.09.2005 року визнано неконституційним пункт 6 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІП щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного, та фінансового забезпечення та пункт 6 постанови про реформу в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень статті 22 Земельного кодексу України в редакції 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Частинами 1, 3 статті 23 цього кодексу встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачу І було видано Державний акт на право постійного користування землею серії КР № 000000575, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 505.

За своєю формою і змістом Державний акт відповідає Постанові Верховної Ради України "Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею" від 13.03.1992.

Державний акт серії КР № 000000575 складено в порядку, визначеному Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 №28 та заєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 за №31.

Зміни до Державного акту серії КР № 000000575 були оформлені в порядку визначеному, зокрема, пунктом 3.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.0519.99 №43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 за №354/3647 ( в редакції, яка діяла на момент внесення відповідних змін).

Із матеріалів справи вбачається, що спірні відносини між сторонами виникли ще з 2008 року, після того, як позивач уклав з відповідачем ІІ договір оренди земельної ділянки загальною площею 3000,54 кв. м, яка розташована в АДРЕСА_1 (поруч з існуючою автостоянкою ВКФ "Свеса").

Так, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.03.2009, яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2009, у справі №14/280 (т.1, а.с. 89-95) за позовом ФОП ОСОБА_1 до відповідачів: Кіровоградської міської ради, Кіровоградського приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями фірми "Кіровоградпромторгмеблі" та Кіровоградського міського управління земельних ресурсів, про скасування пункту 14 рішення ХІ сесії Кіровоградської міської ради від 17.09.99 року №334 в частині надання права постійного користування земельною ділянкою наданою приватному підприємству "Кіровоградпромторгмеблі" внаслідок невиконання вимог статті 22 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.02 року, в задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому, даним рішенням встановлено, що згідно наданих підприємством "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" документів після прийнятого Кіровоградською міською радою рішення № 334 від 17.09.1999 були затверджені План меж землекористування; Акт про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки; План узгодження меж; Збірний земельно-кадастровий план суміжних землекористувачів і землевласників; Відомість вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, віддалей між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування по АДРЕСА_1; експлікація земельних угідь, що стало підставою для внесення доповнень до Державного акту на право постійного користування землею серії КР №00000575. Факт підготовки та затвердження вищезазначених документів в письмових поясненнях підтвердили займаючий на той час посаду начальника Кіровоградського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_6 та займаючий на той час посаду начальника Земельного кадастрового центру при Кіровоградському міському управлінні земельних ресурсів ОСОБА_7

Крім того, цим же рішенням встановлено помилковість та недоведеність тверджень позивача про невиконання вимог статті 22 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.2002, щодо встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) після прийняття рішення Кіровоградської міської ради від 17.09.1999. Внесення змін в Державний акт на право постійного користування землею серії КР №00000575, яким посвідчено право підприємства "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" на постійне користування земельною ділянкою 0,4549 га свідчить про встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки ці дії передують внесенню будь-яких змін до Державного акту на право постійного користування землею щодо землекористування.

Таким чином, рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №14/280 встановлено, що після прийняття Кіровоградською міською радою рішення № 334 від 17.09.1999 відповідачем І були подані всі необхідні документи для внесення змін до Державного акту № 00000575. Зазначені обставини не підлягають доведенню знову в силу вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарський суд враховує також те, що ФОП ОСОБА_1 зверталася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держкомзему України в м. Кіровограді, третя особа на стороні відповідача - Кіровоградське приватне мале підприємство по промисловому виробництву та торгівлі меблями фірма "Кіровоградпромторгмеблі", в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог визнати дії відповідача по внесенню змін до Державного акту на право постійного користування землею серія KP № 00000575, виданого Кіровоградською міською радою 06.12.1995, незаконними; скасувати Державний акт на право постійного користування землею по АДРЕСА_1 виданий приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями фірма "Кіровоградпромторгмеблі" в частині внесення змін в землекористування, а саме: "Рішення сесії Кіровоградської міської ради № 334 від 17.09.1999 "Про надання земельних ділянок". Надати 0,4549 га".

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 у справі № 1170//2а-2271/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 27.03.2014 (т.1, а.с.96-102), у задоволенні позову відмовлено.

Цією постановою вставновлено правомірність внесення змін до Державного акту серії КР №00000575.

Викладеним спростовуються доводи позивача щодо неправомірності таких змін.

Крім того, господарський суд враховує, що в силу вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України та статті 15 Цивільного кодексу України до господарського суду має право звернутись особа, зокрема, за захистом свого порушеного права.

Із матеріалів справи вбачається, що зміни до Державного акту серії КР № 0000575 були внесені до укладення ФОП ОСОБА_1 договору оренди землі № 632 від 15.08.2007 з відповідачем ІІ.

Таким чином, позивачем не доведено того, що внесенням змін до Державного акту серії КР № 00000575 порушено його права, як орендаря земельної ділянки площею 3000,54 кв.м, оскільки право оренди на цю земельну ділянку було набуто лише після реєстрації договору оренди землі № 632 від 15.08.2007, тобто з 13.12.2007.

З огляду на викладені обставини в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Розглядаючи питання про застосування позовної давності, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про сплив та застосування позовної давності відповідач І зазначив у своєму клопотанні № 41 від 24.12.2014 (т. 1, а.с. 76-77).

Із змісту рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.03.2009 у справі № 14/280 вбачається, що позивачу було відомо про внесення змін Державного акту серії КР №00000575 ще 13.12.2008, тобто з моменту звернення до господарського суду з відповідною позовною заявою.

Тому господарський суд прийшов до висновку, що позивач звернувся з позовом у даній справі (05.12.2014) після спливу позовної давності. Доказів поважності причин пропуску позовної давності останній не надав. Викладене є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Але при вирішенні даного спору господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено порушення його права, за захистом якого він звернувся до суду.

З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості, а не з підстав спливу позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена в пункті 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10.

Витрати по сплаті судового збору на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 16.02.2015.

Суддя О.Б. Шевчук