ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р.Справа № 916/4042/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів Журавльова О.О., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Ногіна І.І., Погорелов І.С., за довіреністю;

від відповідача - Юр'єв Д.О., Беспалова А.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ»

на рішення господарського суду Одеської області від 25 листопада 2014 р.

по справі № 916/4042/14

за позовом Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна"

про стягнення 4 195,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Контейнерний термінал Іллічівськ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" 4 195,35 грн. за договором №734/LA від 16.02.2012 року про надання послуг з обробки завантажених і порожніх контейнерів, з яких 1998,18 грн. вартості вантажно-розвантажувальних робіт , 1217,08 грн. вартості зберігання контейнеру, 332,06 грн. інфляційних втрат, 51,45 грн. 3% річних, 353,16 грн. пені.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25 листопада 2014 року по справі №916/4042/14 (суддя Желєзна С.П.) позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" на користь приватного акціонерного товариства „Контейнерний термінал Іллічівськ" заборгованість за надані вантажно-розвантажувальні роботи в сумі 1998 грн. 18 коп., збитки від інфляції в сумі 191 грн. 83 коп., три відсотки річних в сумі 29 грн. 73 коп., пеню в сумі 204 грн. 03 коп., судовий збір в сумі 1055 грн. 51 коп.

В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що матеріалами справи підтверджується обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення вартості виконаних позивачем навантажувально-розвантажувальних робіт щодо контейнеру BHCU3100590 в сумі 1998,18 з урахуванням ПДВ, та відповідно штрафних санкцій, нарахованих на вказану суму, що складають збитки від інфляції в сумі 191 грн. 83 коп., три відсотки річних в сумі 29 грн. 73 коп., та пеня в сумі 204 грн. 03 коп.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача вартості зберігання вантажу, оскільки з 01.09.2013р., тобто з дати, що передувала завезенню спірного контейнеру на територію Іллічівського морського порту, відповідач був звільнений від внесення плати за зберігання контейнерів, що надходили на його територію, що прямо передбачено умовами укладеної між сторонами по справі угоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Приватне підприємство «Контейнерний термінал Іллічівськ» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення вимог чинного законодавства України, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи і просить скасувати рішення господарського суду Одеської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення вартості зберігання контейнеру та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд помилково класифікував правовідносини сторін щодо зберігання спірного контейнеру, у зв'язку з чим помилково застосував до цих відносин пункт 3.1.1 Договору в редакції додаткової угоди від 10.06.2013 року в умовах, коли гіпотеза даної норми була відсутня.

Апелянт наполягає на тому, що п.1.1, 1.2 договору передбачають надання комплексу послуг в тому числі зі зберігання контейнерів, за плату, що узгоджується з положеннями ст..ст.901,936 ЦК України, п.2.1 Правил морських послуг.

Скаржник вважає, що саме на відповідача як замовника послуг за договором, покладається обов'язок з оплати послуг зі зберігання вантажу. Водночас, сторони домовились про виконання зобов'язання з оплати зберігання контейнерів іншою особою - експедитором - за наявності двох умов: такий експедитор має бути визначений відповідачем у розпорядженні; такий експедитор повинен мати окремий договір з позивачем.

За переконанням апелянта, пункт 3.1.1 договору не може застосовуватись у зв'язку з невідповідністю обставин справи диспозиції цього пункту, адже сторонами не було визначено експедитора, як особу яка повинна оплатити за відповідача зберігання спірного контейнеру.

Крім того, позивач зазначає, що жодною нормою договору не передбачено звільнення відповідача від оплати послуг зберігання, навпаки, п.п.1.1, 1.2 передбачають що вказані послуги є платними; а пункт 3.1.1 лише визначає особу, яка повинна виконати зобов'язання з оплати замість позивача - і лише за наявності тих умов, які встановлені цим пунктом.

А оскільки відповідач взагалі не визначив особу, яка повинна виконати його обов'язок з оплати позивачеві зберігання спірного контейнеру, такий обов'язок повинен виконати сам відповідач.

При цьому, на думку апелянта, судом не взято до уваги, що відповідач не призначив експедитора, не забезпечив своєчасне вивезення спірного контейнера з порту, що стало наслідком неможливості одержання плати за свої послуги позивачем, а отже сума вартості послуг зі зберігання є збитками.

Відповідач надав свої заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржуване рішення - законним та обґрунтованим, оскільки додатковою угодою до договору від 10.06.2013 року сторони погодили, що відповідач припинив бути замовником послуг зі зберігання контейнерів з вантажем.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.02.2012р. між приватним підприємством „Укртрансконтейнер", найменування якого було змінено на ПАТ „Контейнерний термінал Іллічівськ", (Термінал), ТОВ „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" (Агент) та компанією „СMA CGM", Франція (Лінія) було укладено договір № 734/ЛА, у відповідності до п.п. 1.1, 1.2 якого даним договором врегульовано порядок надання комплексу послуг, пов'язаних з прийманням/видачею, обробкою та зберіганням завантажених та порожніх стандартних універсальних контейнерів, нестандартних контейнерів та навалочних вантажів контейнерної лінії CMA CGM, ANL, DELMAS на суднах, що оперуються Лінією CMA CGM в подальшому - „Лінія", на ПП „Укртрансконтейнер" (далі - Термінал). Контейнери завозяться на Термінал CMA CGM суднами, якими керує CMA CGM або її партнери, або суднами третьої особи, або ж безпосередньо самим Агентом або будь-якою іншою компанією (наприклад експедиторами, агентом судна тощо) з дозволу Агента.

Термінал надає, а Агент оплачує у відповідності до додатку 1 роботи та послуги, надані йому Терміналом, в тому числі послуги з тимчасового зберігання завантажених та порожніх контейнерів контейнерної лінії CMA CGM, ANL, DELMAS на суднах, що оперуються лінією CMA CGM та/або контейнерів/вантажів, що ввозяться на територію термінала з дозволу Агента. З Лінії не повинні стягуватись ніякі інші збори, крім тих, які зазначені в даному договорі або в додатку 1, якщо інше в спеціальному порядку не узгоджено письмово представником Агента.

Підписанням додатку № 1 сторонами було погоджено ставки вартості послуг, надання яких з боку ПАТ „Контейнерний термінал Іллічівськ" є предметом договору № 734/Ла від 16.02.2012р.

Відповідно до п.п. 2.2.7, 3.1, 3.5 договору № 734/ЛА від 16.02.2012р. Агент/Лінія зобов'язані своєчасно оплачувати рахунки Терміналу за виконані роботи та надані послуги на умовах, передбачених даним договором. Вважається, що Агент надав згоду на ввезення/вивіз контейнеру та оплату послуг зі зберігання контейнеру, якщо він поставив свою печатку на розпорядчих документах (наряд, доручення, заявка), що оформляються та подаються на території Терміналу іншими компаніями. За надані послуги Термінал виставляє Агенту рахунки згідно з тарифами та ставками, що зазначені у додатку № 1 до даного договору. На суму рахунку нараховується податок на додану вартість у відповідності до чинного законодавства України. Агент здійснює оплату наданих послуг по рахункам Терміналу протягом 20 банківських днів з дати отримання рахунку. Термінал направляє рахунки з відповідними додатками (реєстрами) Агенту рекомендованим (цінним) листом з повідомленням з одночасним направленням електронною поштою копії рахунку/рахунків та відповідного реєстру/реєстрів (додатків до рахунку) в день їх видання на зазначену в договорі електронну поштову скриньку.

При цьому, пунктом 3.1.1 договору № 734/ЛА від 16.02.2012р. (в редакції додаткової угоди від 10.06.2013р.) передбачено, що Термінал виставляє Агенту рахунки за всі надані ним послуги у відповідності до умов даного договору, за виключенням рахунків за послуги зберігання стандартних контейнерів з експортними та імпортними вантажами (включаючи контейнери з транзитними „експортними" та „імпортними" вантажами), а також зберігання рефрижераторних контейнерів, що надійшли на територію Терміналу з 01.09.2013р. тарифи на які приведені в підпунктах 1.1, 1.2 та 1.5 пункту 1 (Додаток № 1 до даного договору, якщо інше прямо не обумовлено сторонами).

Рахунки за послуги зберігання стандартних контейнерів з експортними та імпортними вантажами (включаючи контейнери з транзитними „експортними" та „імпортними" вантажами), а також зберігання рефрижераторних контейнерів, що надійшли на територію Терміналу з 01.09.2013р., тарифи на які приведені в підпунктах 1.1, 1.2 та 1.5 пункту 1 (Додаток № 1 до даного договору, якщо інше прямо не обумовлено сторонами, Термінал виставляє безпосередньо експедитору, здійснюючому завезення контейнерів на територію терміналу або вивіз контейнерів з території Терміналу за розпорядженням Агента, у відповідності до окремого договору, що укладений між таким експедитором та Терміналом. Термінал виставляє Агенту рахунок/рахунки у відповідності з п 3.4 договору за зберігання всіх контейнерів, що надійшли на територію Терміналу до 01.09.2013р., за фактом їх вибуття з території Терміналу у зв'язку з їх вивезенням вантажовласниками або їх експедиторами на підставі відповідного розпорядження Агента Лінії.

Відповідно до коносаменту NBXW052473, на територію Іллічівського морського порту судном CMA CGM RABELAIS було ввезено вантаж у 20 футовому контейнері BHCU3100590 та 23.09.2013р. поміщено під митний контроль Південної митниці. Як свідчить тальманська розписка від 24.09.2013р., щодо вказаного контейнеру позивачем були здійснені розвантажувальні роботи.

В свою чергу, згідно з листом від 23.01.2014р. за № 1084/15-70-03-02 Південна митниця Міндоходів повідомила Іллічівську філію Адміністрації морських портів України та ПАТ „Контейнерний термінал Іллічівськ" про необхідність передачі з 27.01.2014р. по 31.01.2014р. на склад митниці товару „тканина" в контейнері BHCU3100590 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 238 МК України та підпункту 4.1.3 пункту 4.1 Розділу 4 Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р.

Передача вказаного контейнеру разом із вантажем на склад митного органу відбулась 24.02.2014р., про що свідчать видатковий ордер №6474 від 24.02.2014р. та акт приймання-передачі № 15 від 24.02.2014р.

З метою отримання плати за вантажно-розвантажувальні роботи та надані послуги із зберігання вищезазначеного контейнеру, позивачем було направлено на адресу ТОВ „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" рахунок № И/6150 IMP від 24.02.2014р., у відповідності до якого вартість послуг із зберігання контейнеру складає 1217,08 грн. без урахування ПДВ (1460,50 грн. з урахуванням ПДВ), а вартість виконаних навантажувально-розвантажувальних робіт складає 1665,15 грн. без урахування ПДВ (1998,18 з урахуванням ПДВ). Проте, вказаний рахунок оплачений відповідачем не був, що зумовило пред'явлення даного позову.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст.615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пунктом першим ст.612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1998,18 грн. (з урахуванням ПДВ) вартості навантажувально-розвантажувальних робіт щодо контейнеру BHCU3100590.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 1460,50 грн.(з урахуванням ПДВ) вартості послуг із зберігання контейнеру, виходячи з наступного.

Положеннями п.п. 13.6, 13.7 Правил надання послуг у морських портах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 05.06.2013 N 348 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що портовий оператор (оператор термінала) повідомляє замовника про необхідність вжиття заходів, спрямованих на забезпечення збереження несвоєчасно вивезеного з морського порту вантажу.

Замовник відповідно до договору перевалки відшкодовує портовому оператору (оператору термінала) в повному обсязі вартість його послуг, пов'язаних з проведенням додаткових заходів щодо несвоєчасно вивезеного вантажу з метою забезпечення його збереження, та витрати портового оператора (оператора термінала), пов'язані з переміщенням вантажу, не вивезеного у встановлений строк з морського порту, з метою вивільнення оперативних складських площ портового оператора (оператора термінала), зайнятих цим вантажем. У разі накладення відповідним органом державного нагляду і контролю заборони на вивезення вантажу з морського порту замовник оплачує портовому оператору (оператору термінала) вартість зберігання цього вантажу на його складі за весь період зберігання відповідно до договору.

Разом з тим, положеннями ст.ст.6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що укладаючи додаткову угоду від 10.06.2013 року, сторони самостійно, на власний розсуд погодили умову щодо виставлення рахунків за послуги зберігання стандартних контейнерів з експортними та імпортними вантажами (включаючи контейнери з транзитними „експортними" та „імпортними" вантажами), а також зберігання рефрижераторних контейнерів, що надійшли на територію Терміналу з 01.09.2013р. безпосередньо експедитору, здійснюючому завезення контейнерів на територію терміналу або вивіз контейнерів з території Терміналу за розпорядженням Агента, у відповідності до окремого договору, що укладений між таким експедитором та Терміналом.

Спірний договір № 734/ЛА від 16.02.2012р. та додаткові угоди до нього підписані уповноваженими представниками сторін. скріпленім печатками підприємств, при цьому, вони не визнані недійсними в судовому порядку, а отже є чинними та повинні виконуватись сторонами належним чином.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що сторони договору при укладенні додаткової угоди до договору від 10.06.2013 року, погодили звільнення відповідача від обов'язку відшкодування контейнерному терміналу послуг зі зберігання контейнерів, та поклали відповідальність за оплату вартості таких послуг на експедитора.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в даних правовідносинах не застосовується пункт 3.1.1 Договору в редакції додаткової угоди від 10.06.2013 року в умовах, коли гіпотеза даної норми була відсутня.

Скаржник помилково вважає, що пункт 3.1.1 застосовується за наявності двох умов: такий експедитор має бути визначений відповідачем у розпорядженні; та повинен мати окремий договір з позивачем.

Апеляційний суд зазначає, що умови п.3.1.1 договору № 734/ЛА від 16.02.2012р. (в редакції додаткової угоди від 10.06.2013р.) щодо визначення сторонами експедитора, який здійснює завезення контейнерів на територію терміналу або вивіз контейнерів з території Терміналу за розпорядженням Агента, не являється передумовою для звільнення відповідача від обов'язку платити, а навпаки, зі змісту пункту 3.1.1 договору вбачається, що рахунки в будь-якому разі не виставляються відповідачу.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що такі умови не містять в собі відкладальної обставини в розумінні положень ст. 212 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що відносини між сторонами складаються на договірних засадах, а також з урахуванням укладеної між сторонами угоди, колегія суддів доходить висновку про неправомірність покладення обов'язку оплати вартості послуг зі зберігання контейнеру BHCU3100590 на відповідача, а отже в даному випадку на відповідача покладається виключно обов'язок внесення плати за виконані позивачем навантажувально-розвантажувальні роботи в сумі 1 665,15 грн. без урахування ПДВ (1 998,18 з урахуванням ПДВ).

Судовою колегією перевірено розрахунок штрафних санкцій та визнано його арифметично вірно нарахованим та таким, що підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки ТОВ „СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" в порушення прийнятих на себе за договором № 734/ЛА від 16.02.2012р. зобов'язань не здійснило оплати вартості виконаних позивачем навантажувально-розвантажувальних робіт щодо контейнеру BHCU3100590 в сумі 1665,15 грн. без урахування ПДВ (1 998,18 з урахуванням ПДВ), в результаті чого, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість перед ПАТ „Контейнерний термінал Іллічівськ" в сумі 1 998,18 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення господарського суду, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - відсутні.

У зв'язку з викладеним, судове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 25 листопада 2014 р. по справі № 916/4042/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 19.02.2015 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя О.О. Журавльов

Суддя В.А. Лисенко