номер провадження справи 5/3/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 Справа № 908/147/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" (83024, Донецька область, м. Донецьк, вул. Ревякіна, буд. 20)

про стягнення 7 556,07 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

від позивача: Пронюк В.Я., довіреність № 14-182 від 15.07.2014

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" про стягнення 7 556, 07 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2015 порушено провадження у справі №908/147/15-г, присвоєно справі номер провадження №5/3/15, судове засідання призначено на 09.02.2015. У судовому засіданні 09.02.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, суду надано наступні пояснення: 28.08.2012 між НАК «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" було укладено договір № 12/446-ТЕ-7 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.п. 1.1., 2.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - товар), на умовах цього договору. У період з вересня 2012 по грудень 2012 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний в обсязі 35,928 тис. куб. м на загальну суму 98 838,05 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. На підставі п. 7.2. договору, ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 103,83 грн., 3 % річних у розмірі 765,22 грн., інфляційні витрати у розмірі 60,94 грн. та штраф у розмірі 3 626,08 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 09.02.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву та документи, витребувані ухвалами господарського суду Запорізької області від 08.01.2015 відповідачем не надано. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Листом вих. № 04-16-1682 від 01.12.2014 Запорізька дирекція УДППЗ „Укрпошта" повідомила про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк.

З огляду на вказане, у господарського суду була відсутня можливість направити ухвалу суду від 08.01.2015 відповідачу на адресу вул. Ревякіна, 20, м. Донецьк, 83024, про що складено відповідний акт від 12.01.2015.

На підставі викладеного, 12.01.2015 ухвала суду від 08.01.2015 № 908/147/15-г про порушення провадження у справі та призначення засідання суду була розміщена на офіційному сайті господарського суду Запорізької області, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Також, в матеріалах справи міститься Акт від 15.01.2015, відповідно до якого протягом робочого часу 15.01.2015 з метою повідомлення ТОВ «ВО «Новатор» про дату, час та місце проведення судового засідання 09.02.2015, телефонували за номерами зазначеними у позовній заяві та додатках до неї, проте протягом зазначеного часу за вказаними номерами не відповідали.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обов'язком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обов'язку сторін брати участь в судових засіданнях, нез'явлення повноважного представника відповідача в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2012 між НАК «Нафтогаз України» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" (далі - покупець) було укладено договір № 12/446-ТЕ-7 купівлі-продажу природного газу (далі - договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п.п. 1.1., 2.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - товар), на умовах цього договору.

Продавець передає покупцеві з 01.08.2012 по 31.12.2012 газ обсягом до 78 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20 % - 218,00 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків процентів, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

У період з вересня 2012 по грудень 2012 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний в обсязі 35,928 тис. куб. м на загальну суму 98 838,05 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 103,83 грн., 3 % річних у розмірі 765,22 грн., інфляційні витрати у розмірі 60,94 грн. та штраф у розмірі 3 626,08 грн.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Згідно з розрахунками позивача, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 103, 83 грн.

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність здійснити власний перерахунок пені, оскільки на день фактичної сплати суми заборгованості, визначений у п. 6.1. договору, не включається в період часу, за який стягується пеня.

Відповідно до розрахунку суду розмір пені складає 3 063, 25 грн., який підлягає задоволенню.

На підставі п. 7.2. договору позивач просить суд стягнути штраф у розмірі 3 626,80 грн.

Позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано три проценти річних з простроченої суми складає 765, 22 грн., сума інфляційних витрат - 60,94 грн., розрахунок перевірено судом. Розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 7 515,49 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Новатор" (83024, Донецька область, м. Донецьк, вул. Ревякіна, буд. 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) пеню у розмірі 3 063 (три тисячі шістдесят три) грн. 25 коп., 3 % річних у розмірі 765 (сімсот шістдесят п'ять) грн. 22 коп., інфляційні витрати у розмірі 60 (шістдесят) грн. 94 коп., штраф у розмірі 3 626 (три тисячі шістсот двадцять шість) грн. 08 коп., судовий збір у розмірі 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) грн. 18 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 13.02.2015.