ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.15р. Справа № 904/9547/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудконструкція", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Газосантехмонтаж", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2 600 000 грн. 00 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Чабан В.А. - представник, дов. від 12.01.2015р. №15-01/12;

від відповідача: Чернорот С.О.- представник, дов. від 24.12.2014р. б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 2 600 000 грн. 00 коп. - безпідставно утримуваних коштів через закінчення строку дії Договору підряду від 08.07.2011р. №11-110П.

Відповідач у відзиві (вх.№1655/15 від 15.01.2015р.) на позовну заяву просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки: - договір є чинним до теперішнього часу; - позивачем не виконано обов'язку щодо сплати відповідачу авансу у повному обсязі; - відповідачем здійснено закупівлю матеріалів на загальну суму 2 637 968 грн. 64 коп., а також виконано роботи за договором у повному обсязі.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2011р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбудконструкція", як генпідрядником, відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Газосантехмонтаж", як субпідрядником, та Відкритим акціонерним товариством „Авіаційна компанія „Дніпроавіа", як замовником, було укладено Договір підряду №11-110П (з урахуванням додаткових угод від 05.01.2012р. №1 та від 16.03.2012р. №2), надалі - Договір підряду, відповідно до пункту 1.1 якого замовник замовляє, а генпідрядник залучає субпідрядника, а субпідрядник виконує на свій ризик власними силами, способами та методами будівельно-монтажні роботи: зовнішнє та внутрішнє газопостачання трьох топочних та семи руфтопів на будівництві об'єкта: Ангар для базового технічного обслуговування літаків В-737, Е-145 ВАТ „АК „Дніпроавіа", м. Дніпропетровськ, Аеропорт для замовника; генпідрядник організовує роботи та контролює відповідність виконаних робіт будівельним нормам, а замовник сплачує вартість виконаних робіт; за функції генпідрядника субпідрядник сплачує плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 11.1 Договору підряду (в редакції Додаткової угоди від 05.01.2012р. №1) договір набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе договірних зобов'язань.

Договірна ціна робіт становить суму в розмірі 4 450 230,67 грн., в тому числі ПДВ 741 705,11 грн. (пункт 2.1 Договору підряду в редакції Додаткової угоди від 05.01.2012р. №1).

Відповідно до пункту 5.1 Договору підряду підрядник оплачує вартість робіт поетапно: після підписання договору підрядник оплачує субпідряднику аванс: - на придбання матеріалів в розмірі 2 727 901,20 грн., в тому числі ПДВ 454 650,20 грн., що еквівалентно 342 120,93 доларам США за курсом НБУ на день укладення договору; - на виконання робіт аванс у розмірі 285 019,03 грн., в тому числі ПДВ 47 503,17 грн.; остаточний розрахунок виконаних субпідрядником робіт проводиться замовником на підставі Акту приймання виконаних робіт форма КБ-2в і довідки №КБ-3, підписаних субпідрядником, замовником, за погодженням із генпідрядником; акт приймання виконаних робіт готує субпідрядник і передає для розгляду і погодження генпідряднику, після чого акт передається замовнику до 25 числа поточного місяця; поточні ціни на матеріальні ресурси і інші фактичні прямі витрати, що входять у вартість виконаних робіт, субпідрядник підтверджує відповідними документами.

Як вбачається на виконання умов Договору підряду позивачем було частково перераховано відповідачу аванс у сумі 2 600 000 грн. 00 коп., про що свідчать відповідні банківські виписки: від 18.09.2011р. на суму 580 000 грн. 00 коп., від 25.08.2011р. на суму 280 00 грн. 00 коп., від 19.08.2011р. на суму 580 000 грн. 00 коп. та від 23.08.2011р. на суму 580 000 грн. 00 коп.

Оскільки загальна сума авансу за Договором підряду становить 3 012 920 грн. 23 коп., то несплаченою залишилася сума авансу у розмірі 412 920 грн. 23 коп. (3 012 920 грн. 23 коп. - 2 600 000 грн. 00 коп. = 412 920 грн. 23 коп.).

Відповідно до пункту 3.1 Договору підряду строк виконання робіт становить 150 календарних днів від дати перерахування на розрахунковий рахунок субпідрядника авансового платежу відповідно до пункту 5.1 Договору та завершуючи датою підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 Договору підряду приймання-передача виконаних робіт здійснюється на протязі встановленого сторонами строку шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт щомісячно; актом приймання-передачі виконаних робіт засвідчується виконання робіт на об'єкті.

Відповідачем на виконання умов Договору підряду було виконано будівельні роботи, про що свідчать Акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року на загальну суму 2 852 414 грн. 43 коп., у тому числі на суму 261 114 грн. 90 коп. (а.с. 85-90), на суму 319 133 грн. 96 коп.( а.с. 99-122), на суму 1 475 681 грн. 70 коп. (а.с. 147-149), на суму 647 545 грн. 42 коп. (а.с. 156-159), на суму 937 332 грн. 30 коп. (а.с. 167-170), на суму -780 592 грн. 80 коп. (а.с. 179-188) та на суму -7 801 грн. 05 коп. (а.с. 189-194).

Позивач вважає, що строк дії Договору підряду закінчився і відповідач безпідставно утримує в себе кошти в сумі 2 600 000 грн. 00 коп., відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки між позивачем та відповідачем склалися господарські відносини з будівельних робіт, то ці господарські відносини регулюються Господарським кодексом України.

Згідно із статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, у тому числі з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частинами 1, 4 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вбачається строк дії Договору підряду встановлений до 31 грудня 2012 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе договірних зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами позивачем обов'язок сплати авансу відповідачу виконано не в повному обсязі.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим кодексом або іншими законами; господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Позивач як на підставу своїх вимог посилається на статтю 1212 Цивільного кодексу України, відповідно положень до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.10.2013 р. у справі N 6-88цс13.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач набув майно (грошові кошти) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, на виконання умов Договору підряду.

За таких обставин, враховуючи, що доказів визнання Договору підряду недійсним або його розірвання не надано, не узгоджується з приписами чинного законодавства посилання позивача на те, що оспорювана сума вважається утримуваною відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України

„09„ лютого 2015р.