РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/28464/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіто - Лек»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮЛГ»

про стягнення 18 468,40 грн.

Суддя- Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Мелешко Н. В. - по дов. №2 від 16.09.2014р.

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіто - Лек» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮЛГ» 18 468,40 грн., із яких: 15 390,33 грн. основний борг, 3 078,07 грн. штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014р. порушено провадження у справі №910/28464/14, розгляд справи призначено на 21.01.2015р.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, розгляд справи було відкладено на 16.02.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, витребувані ухвалою суду докази та відзив на позовну заяву не подав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №807 від 24.12.2014 р., яке отримане відповідачем 13.01.2015 р., №716 від 23.01.2015р, , яке отримане представником відповідача 26.01.2015р.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, долучивши до матеріалів справи надані позивачем докази та заслухавши в засіданні пояснення представника позивача, суд - ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіто - Лек» (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮЛГ» (надалі відповідач) було укладено договір поставки N 318.

Відповідно до умов договору (п.1.1) позивач постачає відповідачу товар в асортименті і кількості, вказаній в накладній, які є невід»ємною частиною договору. Відповідач зобов»язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором. ) (п.1.2 договору)

Строк дії договору сторони визначили до 31 грудня 2013 року, в редакції додаткової угоди від 31 грудня 2012року.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару на загальну суму 25 390,33 грн.., що підтверджується довіреність відповідача №2971 від 20.11.2013р. та видатковою накладною №100173872/1.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що зі сторони позивача умови договору виконались в повному обсязі в терміни та строки, що вказані безпосередньо в Договорі.

Згідно із частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (надалі по тексту - Господарський КУ) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 3.5 договору передбачено обов'язок відповідача провести розрахунки за товар здійснюються по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару відповідачем.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору здійснив лише частковий розрахунок у розмірі 10 000 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме : випискою з банку за 03.03.2014р.

Станом на день порушення провадження у справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 390, 33 грн.

Виходячи зі змісту зазначеного договору він за своєю природою є договором поставки відповідно до умов якого (ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України) продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 15 390,33 грн. належним чином доведений.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15 390,33 грн. підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за прострочення строків оплати за поставлений товар понад 30 календарних днів з моменту виникнення простроченого зобов»язання обумовленого в пункті 3.5 даного договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 18% річних від простроченої суми.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати за отриманий товар у вигляді штрафу.

Перевіривши вірність нарахування позивачем суми штрафу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 3 078,07 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарській суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача: при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 49, , ст..ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮЛГ» (04070, м. Київ, вул. Г. Сковороди, 2, код 21480062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІТО - ЛЕК» (61140, м. Харків , вул. Гагаріна, 48, кв. 47, код 21194014) 15 390 грн. 33 коп. основний борг, 3 078 грн. 07 грн. - штраф та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.02.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.