ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р.Справа № 922/5777/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Філії "Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ
до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківської області, м. Харків
про стягнення 6387,60 грн.
за участю представників:

позивача - Поперечна Л.М. за довіреністю № 4795 від 12.12.2014 р.

відповідача - Голіус А.О. за довіреністю № 010/120/2298 вн від 05.08.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Філії "Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківської області (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за договором № 909-8 від 10.12.2013 р., яка складає: оренда - 4836,00 грн., електроенергія - 37,38 грн., пеня, 3% річних, інфляція - 1514,22 грн., а разом - 6387,60грн.

Ухвалою суду по справі від 15.12.2014 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "27" січня 2015 р. о 10:20.

Представники сторін до початку судового засідання призначеного на 27.01.2015 р., через канцелярію господарського суду 27.01.2015 р. за вх. № Д 7/15, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 27.01.2015 р. за вх. № 2831, надав відзив на позовну заяву, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача вказував, що у зв'язку з тим, що головним розпорядником коштів, МНС України, не були вчасно перераховані кошти по коду 1138, ГУ МНС України в Харківській області було не в змозі вчасно розрахуватися за отримані послуги.

У судовому засіданні призначеному на 27.01.2015 р. була оголошена перерва до 03.02.2015 р. о 11:00.

Представники сторін до початку судового засідання, через канцелярію господарського суду 03.02.2015 р. за вх. № 4062, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дана заява не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 03.02.2015 р. за вх. № 4014, надав копії документів згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 03.02.2015 р. за вх. № 4012, надав письмові пояснення по справі згідно яких представник позивача вказував, що сума 37,38 грн. є реальною сумою заборгованості за спожиту електроенергію станом на 01.11.2014 р., яка була визначена на підставі постанови НКРЕ. Дані письмові пояснення судом долучені до матеріалів справи та приймаються судом до уваги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні залишив вирішення позову на розсуд суду.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

10.12.2013р. між сторонами був укладений договір № 909-8 оренди місць у стійках, U (Юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину приміщення ЦТЕТТМ № 7 загальною кількістю 1 U (Юніт) за адресою: м. Харків, п'ятий поверх восьмиповерхового будинку № 8 по вул. Нетечінській набережній, для встановлення обладнання зв'язку відповідача.

Згідно п. 12.1. договору, строк дії договору було встановлено до 31.12.2013 р., та встановлено, що умови договору поширюються на відносини, які виникли між сторонами з 01 січня 2013 р.

На виконання умов договору позивач 01.01.2013 р. передав відповідачу об'єкти оренди за договором, що підтверджено двосторонніми актами приймання - передачі (додаток № 1 до договору).

Згідно п. 3.1. договору, орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати і згідно з додатком № 3 до договору становить 403,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 67,17 грн., та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договорів оренди.

Орендна плата (п. 3.6. договору) перераховується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендарем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Датою початку оплати вважається дата приймання - передачі майна, що вказана у додатку 1 до договору.

Орієнтована вартість послуг (п. 3.10. договору) за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. з урахуванням письмових пояснень позивача від 03.02.2015 р. становить: орендна плата - 4836,00 грн., витрати на оплату за спожиту електроенергію - 37,38 грн.

Згідно п. 6.1.3. договору відповідач зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі.

На виконання умов договору позивач направив рахунок відповідачу за № 8 від 31.12.2013 р. Факт направлення та отримання останнім рахунку підтверджується реєстром поштових відправлень та повідомленням про вручення рекомендованого листа. Але, надання суду вказаних доказів з відправлення рахунку не надається можливим, оскільки, справа по дебіторській заборгованості відповідача була знищена при пожежі адміністративного будинку Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 2 м. Донецьк філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» (Акт о пожежі від 10.08.2014 р.).

Відповідно до п. 8.2. договору, у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 20 число поточного місяця, відповідачу нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 21 числа місяця до дати погашення заборгованості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови договору, перевіривши розрахунки позивача, господарський суд прийшов до висновку, що заборгованість за договором № 909-8 від 10.12.2013 р., яка складає: оренда - 4836,00 грн., електроенергія - 37,38 грн., пеня, 3% річних, інфляція - 1514,22 грн., разом - 6387,60грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового у розмірі 1827,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківської області (61013 м. Харків, вул. Шевченка, 8, ідентифікаційний код 38631015) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Філії "Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (03680 м. Київ, вул. Солом'янська, 3, ідентифікаційний код 16479714, р/р 4 в АТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 380805) заборгованість за договором № 909-8 від 10.12.2013 р., яка складає: оренда - 4836,00 грн., електроенергія - 37,38 грн., пеня, 3% річних, інфляція - 1514,22 грн., та суму сплаченого судового у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.02.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук