Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" лютого 2015 р. Справа № 906/1582/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Карпінський О.М. - директор

Зелінський О.В. - довіреність б/н від 09.09.2014

від відповідача-1: Свірщук А.А. - довіреність №9/8 від 06.12.2014

від відповідача-2: Хоптюк В.С. - довіреність б/н від 08.01.2014

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Алькор" (м. Новоград-Волинський Житомирська область)

до 1) Новоград-Волинської міської ради (м. Новоград-Волинський Житомирська область)

2) Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України (м. Новоград-Волинський Житомирська область)

про визнання частково недійсними рішень про передачу нерухомого майна

Приватне підприємство "Алькор" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Новоград-Волинської міської ради та Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України про скасування рішення двадцять першої сесії п'ятого скликання Новоград-Волинської міської рад Житомирської області від 5 листопада 2008 року № 411 "Про прийняття об'єктів державної власності в комунальну власність територіальної громади міста Новограда-Волинського", в частині передачі у комунальну власність територіальної громади від Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони будівлі котельної по вул. Рибалка, згідно пункту 37 Додатку № 1; скасування рішення двадцять четвертої сесії п'ятого скликання Новоград-Волинської міської ради від 30 квітня 2009 року № 502 "Про внесення змін до Переліку об'єктів комунальної власності міської територіальної громади, що підлягають приватизації в 2009 році" в частині внесення змін до Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста, що підлягають приватизації, а саме п. 8 нежитлової будівлі по вул. Рибалка, 10, яка знаходиться в оренді, в розмірі 353,6кв.м.; встановлення факту того, що при передачі 5 листопада 2008 року з державної в комунальну власність територіальної громади міста Новограда-Волинського було передано 175,5кв.м. нежитлової будівлі (котельної), розташованої за адресою: м. Новоград-Волинський, вул.Рибалка,10, та скасування свідоцтва про право власності серії CAB № 930776 від 02 квітня 2010 року.

28.01.2015 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд встановити факт того, що при передачі 5 листопада 2008 року з державної в комунальну власність територіальної громади міста Новоград-Волинського було передано 175,5кв.м. нежитлової будівлі (котельної), розташованої за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Рибалка, 10, а саме площею, зазначеною в Договорі № 156/1998 оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка № 3 в м. Новоград-Волинський по вул. Рибалко, який було укладено 20 травня 1998 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМІ Трейдінг" та Головним квартирно-експлуатаційним Управління Міністерства Оборони України.; зобов'язати Новоград-Волинську міську раду Житомирської області внести зміни до Рішення двадцять першої сесії п'ятого скликання Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 5 листопада 2008 року № 411 "Про прийняття об'єктів державної власності в комунальну власність територіальної громади міста Новоград-Волинського", в частині передачі у комунальну власність територіальної громади від Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони будівлі котельної по вул. Рибалка, а саме в пункті 37 Додатку № 1, в частині визначення переданого майна, з зазначенням площі нежитлової будівлі (котельні), розташованої за адресою: Рибалка, 10, - 175,5кв.м.; скасувати Рішення двадцять четвертої сесії п'ятого скликання Новоград-Волинської міської ради від 30 квітня 2009 року № 502 "Про внесення змін до Переліку об'єктів комунальної власності міської територіальної громади, що підлягають приватизації в 2009 році" в частині внесення змін до Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста, що підлягають приватизації, а саме п. 8 нежитлової будівлі по вул.Рибалка, 10, яка знаходиться в оренді, в розмірі 353,6кв.м.; скасувати Свідоцтво про право власності серії CAB № 930776 від 02 квітня 2010 року.

Суд, дослідивши подану заяву, встановив, що за своєю правовою природою дана заява є заявою про зміну предмету позовних вимог.

Оскільки заява про зміну предмета позову подана після початку розгляду господарським судом справи по суті, ухвалою суду від 02.02.2015 дана заява залишена без розгляду. Розглядаються вимоги, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях до неї. Вимоги обгрунтовані тим, що позивачем під час оренди приміщення котельні по вул. Рибалко, 10 в м. Новоград-Волинському проведено реконструкцію та поліпшення орендованого майна, внаслідок яких площа орендованого приміщення збільшилась з 175,5кв.м. до 353,6кв.м. Позивач вважає, що рішення Новоград-Волинської міської ради про прийняття котельні в цілому до комунальної власності порушують його права на ту частину котельні, яку він добудував за згодою орендодавця.

Представники відповідачів проти позову заперечили, вважають оскаржувані рішення законними та такими, що прийняті згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи №906/449/13 за позовом Приватного підприємства "Алькор" до Новоград-Волинської міської ради та виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету та визнання права власності на складські приміщення, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 1998 року між Головним квартирно-експлуатаційним Управлінням Міністерства Оборони України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМІ Трейдінг", правонаступником якого є ПП "Алькор" (орендар/позивач) укладено договір оренди №156/1998 нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №3 .

За п. п. 1.1, 1.2, 3.4 договору орендодавець здав, а орендар прийняв в строкове користування під виробничий цех нежитлове приміщення в м. Новоград-Волинський по вул. Рибалко, площею 203,4кв.м. на строк до 31 грудня 2013 року.

Пунктом 2.3.4 договору оренди визначено, що Орендар має право за погодженням з Орендодавцем за рахунок власних коштів проводити реконструкцію, поліпшення орендованого майна. Даний вид робіт оформлювати окремою угодою між Орендодавцем та Орендарем. Суму проведеного ремонту зараховувати в погашення орендної плати.

Додатковою угодою від 05.01.05 до договору оренди №156/1998 сторони уточнили площу приміщення, яке передане в оренду, а саме, в п.1.1 зазначили, що Орендодавець здав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 175,5кв.м. по вул. Рибалко,10 в м. Новоград-Волинському.

Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №328 від 22 серпня 2001 року дозволено ПП "Алькор" провести реконструкцію приміщення колишньої котельні по вул. Рибалко, 10 під цех по виробництву соняшникової олії з добудовою складських і побутових приміщень згідно проектної документації (а.с.115).

Актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 09 квітня 2002 року встановлено, що державній технічній комісії пред'явлений закінчений будівництвом реконструкція приміщення котельні під цех по виробництву соняшникової олії по вул. Рибалка № 10, збудований згідно з дозволом №14-01 від 31.08.2001 року на виконання будівельно-монтажних робіт, виданого Новоград-Волинською ДАБК. Оглядом об'єкту встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані згідно з проектом. Об'єкт має такі показники - загальна площа - 321,1кв.м., виробнича площа - 173,4кв.м. (а.с.126-127).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 05.11.2008 №411 "Про прийняття об"єктів державної власності в комунальну власність територіальної громади міста Новограда-Волинського" вирішено Управлінню житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради прийняти з державної у комунальну власність територіальної громади міста від Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України по Будинкоуправлінню №1 будівлі згідно опису, викладеного в додатку №1 до рішення, згідно якого серед іншого в переліку за №37 зазначено "Котельня "Алькор" (а.с.145-147).

Згідно акту приймання-передачі майна Будинковолодіння №1 Новоград-Волинського КЕЧ району у комунальну власність територіальної громади м. Новограда-Волинського від 29.12.2008 приміщення котельні по вул. Рибалка,10 передано у власність територіальної громади м. Новоград-Волинський (а.с.24-26).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 30.04.209 №502 "Про внесення змін до Переліку об"єктів комунальної власності міської територіальної громади, що підлягають приватизації в 2009 році" доповнено Перелік об"єктів комунальної власності міської територіальної громади, що підлягають приватизації в 2009 році пунктом 8, згідно якого об"єктом приватизації є нежитлова будівля по вул. Рибалка,10 площею 353,6кв.м., яка знаходиться в оренді (а.с.142).

02.04.2010 на підставі рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.01.2010 територіальній громаді м. Новограда-Волинського в особі Новоград-Волинської міської ради видане свідоцтво про право комунальної власності на нежитлову будівлю в цілому, яка розташована в м. Новограді-Волинському по вул.Рибалка,10 (а.с.149).

ПП "Алькор", вважаючи, що добудоване ним приміщення належить йому на праві власності, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.01.2010, та визнання за ПП "Алькор" права власності на приміщення по вул.Рибалка,10 в м. Новограді-Волинському.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.05.2013 по справі №906/449/13 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2013 дане рішення скасоване та прийнято нове, яким визнано недійсним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.01.2010 року в частині внесення до реєстру майна комунальної власності нежитлової будівлі за адресою м. Новоград-Волинський, вул. Рибалка, 10., (пункт в реєстрі майна комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинський №377). В решті позову відмовлено.

З метою з"ясування питання стосовно права власності на спірне приміщення, ПП "Алькор" звернулося до апеляційної інстанції за роз"ясненням постанови суду від 05.12.2013. За результатами розгляду заяви Рівненський апеляційний господарський суд ухвалою від 23.04.2014 роз'яснив, що право власності на спірний об'єкт нерухомого майна у територіальної громади Новоград-Волинської міської ради при визнанні недійсним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.10.2010 року не припиняється, оскільки воно було закріплене за нею рішенням Новоград-Волинської міської ради №411 від 05.11.2008 року, яке є чинним.

За таких обставин позивач за захистом свого права звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного на час прийняття оскаржуваних рішень законодавства, господарський суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, або нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", якими встановлено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, крім невідповідності спірного акту вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про скасування рішень Новоград-Волинської міської ради від 05.11.2008 №411 та від 30.04.2009 №502, зазначає, що вказаними рішеннями порушуються права ПП "Алькор" на користування та розпорядження приміщенням котельні, яке було реконструйоване за кошти підприємства. Посилаючись на ст.ст.773, 778 ЦК України, ст.23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", позивач вважає, що міською радою безпідставно привласнено проведене ним поліпшення орендованого майна.

Слід зазначити, що такі обгрунтування позивача є помилковими та не узгоджуються з нормами закону та умовами договору оренди №156/1998, укладеного між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Статтею 778 ЦК України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника. Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна. Якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

З наведених вище обставин справи вбачається, що ПП "Алькор" з дозволу Орендодавця та виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради за власний рахунок здійснив реконструкцію приміщення котельні під цех по виробництву соняшникової олії по вул. Рибалка № 10 з добудовою складських і побутових приміщень згідно проектної документації, внаслідок чого значно збільшилася загальна та корисна площа нежитлового приміщення, яке за договором оренди було передано в користування ПП "Алькор".

Орендодавцем вказаного приміщення було Головне квартирно-експлуатаційне Управління Міністерства Оборони України. Тобто, на час укладання договору оренди майно відносилось до державної форми власності. Пізніше воно було передане у комунальну власність. Внаслідок проведення реконструкції чи поліпшення нерухомого майна форма його власності не змінюється.

Пунктом 2.3.4 договору оренди сторони визначили, що Орендар має право за погодженням з Орендодавцем за рахунок власних коштів проводити реконструкцію, поліпшення орендованого майна. Даний вид робіт оформлювати окремою угодою між Орендодавцем та Орендарем. Суму проведеного ремонту зараховувати в погашення орендної плати.

Матеріали справи не містять доказів того, що між Орендодавцем та Орендарем укладалась угода стосовно проведення реконструкції та поліпшення орендованого майна, і що сума проведеного ремонту зараховувалась в погашення орендної плати.

Також матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок реконструкції орендованого майна створена нова річ і ПП "Алькор" на час прийняття Новоград-Волинською міською радою оскаржуваних рішень мало відповідні правоустановлюючі документи на спірне приміщення.

Отже, на час винесення міською радою оскаржуваних рішень, як і на даний час, відсутні правові підстави, які б виключали можливість прийняття у комунальну власність нежитлового приміщення по вул. Рибалка, 10 в м. Новоград-Волинському площею, зазначеною в інвентаризаційній справі станом на 03.04.2002 (а.с.193-199), або не включення його в Перелік майна, що підлягає приватизації, у зазначеному розмірі.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що рішення Новоград-Волинської міської ради від 05.11.2008 №411 та від 30.04.2009 №502 відповідають вимогам чинного законодавства, визначеній законом компетенції органу, який видав ці акти, і не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Стосовно вимог позивача про встановлення факту про те, що при передачі 05 листопада 2008 року з державної в комунальну власність територіальної громади міста Новограда-Волинського було передано 175,5кв.м. нежитлової будівлі (котельної), розташованої за адресою: м. Новоград-Волинський, вул.Рибалка,10, та скасування свідоцтва про право власності серії CAB № 930776 від 02 квітня 2010 року суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов"язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Способи захисту суб"єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб"єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов"язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Отже, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин та призводить до відновлення порушених прав або інтересів позивача щодо певного предмету спору.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту передачі з державної в комунальну власність територіальної громади міста Новограда-Волинського нежитлової будівлі (котельної), розташованої за адресою: м. Новоград-Волинський, вул.Рибалка,10, площею 175,5кв.м., позивач не враховує, що такий спосіб захисту не передбачений ні законом, ні договором. Вимога про встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки така вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

У пункті 39 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/163 від 12.03.2009 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові.

Отже, в частині встановлення факту позов задоволенню не підлягає.

Із свідоцтва про право власності серії CAB № 930776 від 02 квітня 2010 року, яке позивач просить скасувати, вбачається, що воно видане на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради від 27.01.2010 року №19 (а.с.149).

Як зазначалось вище, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2013 по справі №906/449/13 визнано недійсним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.01.2010 року в частині внесення до реєстру майна комунальної власності нежитлової будівлі за адресою м. Новоград-Волинський, вул. Рибалка, 10., (пункт в реєстрі майна комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинський №377).

Разом з тим, Рівненський апеляційний господарський суд ухвалою від 23.04.2014 роз'яснив, що право власності на спірний об'єкт нерухомого майна у територіальної громади Новоград-Волинської міської ради при визнанні недійсним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №19 від 27.10.2010 року не припиняється, оскільки воно було закріплене за нею рішенням Новоград-Волинської міської ради №411 від 05.11.2008 року, яке є чинним.

За таких обставин відсутні підстави для скасування вказаного свідоцтва.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати на оплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11 лютого 2015 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати: 1 - в справу,

2 - позивачу, 3 - відповідачу-2