ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2015 р.Справа № 916/1772/13

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Демешин О.А.

Суддя Малярчук І.А.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Буряченко А.М. (довіреність б/н від 20.01.2015р.);

Від відповідача: Михайлик М.С. (довіреність б/н від 28.01.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" до відповідача Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України про стягнення 270300 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 04.07.2013 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України про стягнення 270 300 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.07.2013 р. за вказаним позовом порушено провадження з призначенням справи до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "БЕЛЛ" посилається на ті обставини, що за договором поставки №23 позивач придбав у відповідача залізобетонні конструкції, які виявились невідповідними визначеним у договорі умовам якості, а саме не відповідала марці бетону морозостійкость залізобетонних конструкцій.

22.08.2013 р. представником позивача подано клопотання (вх.№25564/2013) про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання відповідач зазначає, що для вирішення спору по суті необхідно встановити відповідність поставлено продукції - залізобетонних конструкції - умовам якості, які встановлені сторонами у договорі поставки №23 від 23.10.2009 р. Дослідження вказаних питань має суттєве значення для правильного вирішення даного спору по суті, проте потребує спеціальних знань, що є підставою для призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи в порядку ст. 41 ГПК України.

Згідно клопотання, відповідач просив поставити на розгляд експертам наступні питання:

Відповідач вважає за необхідне поставити судовому експерту наступне запитання:

- чи відповідають поставлені відповідачем згідно договору поставки №23 від 23.10.2009р. залізобетонні конструкції - плити, що розташовані за адресою: Одеська обл., Комінтерновський район, Фонтанська сільська рада, вул. 4-та Горіхова 29/1, марці бетону по морозостійкості F-150?

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2013 р. по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, матеріали справи направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

18.10.2013 р. до суду надійшло клопотання експерта ОНДІСЕ щодо узгодження проведення строків експертизи, яке було отримано представником позивача 14.11.2013 р.

05.02.2014 р. до господарського суду Одеської області надійшли матеріали від ОНДІСЕ без надання висновку.

Ухвалою суду від 08.02.2014 р. провадження по справі поновлено з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підставі розпорядження голови господарського суду Одеської області від 18.02.2014 р., приймаючи до уваги те, що суддя Зайцев Ю.О. знаходиться на навчанні „Про підвищення кваліфікації", згідно наказу голови господарського суду Одеської області № 1-пс від 12.02.2014р., справу №916/1772/13 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Меденцева П.А.

В судовому засіданні 19.02.2014 р. представником позивача подано клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.

На підставі розпорядження голови господарського суду Одеської області від 04.03.2014 р., приймаючи до уваги, що 03.03.2014 р. суддя Зайцев Ю.О. повернувся з навчання „Про підвищення кваліфікації", справу №916/1772/13 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Зайцева Ю.О.

Ухвалою суду від 19.03.2014р. призначено судову комплексну експертизу. Проведення експертизи доручено товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський регіональний центр незалежних експертиз".

05.09.2014 р. до господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи №916/1772/13 та висновок експерта ОНДІСЕ №63/14 від 29.08.2014 р.

Ухвалою суду від 08.09.2014р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 27.10.2014р. у відповідності до ст. 4-6 ГПК України справу №916/1772/13 призначено до розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 29.10.2014р., на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області, справу №916/1772/13 прийнято до колегіального розгляду у складі колегії суддів: Головуючий - Зайцев Ю.О., судді - Лічман Л.В., Малярчук І.А.

15.12.2014р. представником відповідача за вх. ГСОО № 2-5813 до канцелярії суду надано заяву про застосування строку позовної давності, згідно з якою позивач просить суд застосувати строк позовної давності до вимоги ТОВ «БЕЛЛ» про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 270300 грн. та відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на ст. 681 Цивільного кодексу України та ст. 269 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області від 13.01.2015р. №24 справу№916/1772/13 прийнято до колегіального розгляду у складі колегії суддів: Головуючий - Зайцев Ю.О., судді - Демешин О.А., Малярчук І.А.

23.02.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

23.10.2009р. між Державним підприємством "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 23 (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник виготовляє та передає у власність визначений у специфікаціях товар, а покупець приймає товар та оплачує його вартість на умовах дійсного договору. Товар - залізобетонні вироби (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що специфікація складається сторонами до здійснення поставки в простій письмовій формі та підписується уповноваженими представниками сторін. Специфікації є невід'ємною частиною дійсного договору.

Згідно п.2.1 договору, ціна за одиницю товару та ціна усієї партії товару визначається сторонами у Специфікації. Порядок розрахунку та графік фінансування визначається сторонами у Специфікації.(п. 2.3 договору). Форма розрахунків - безготівковий розрахунок грошовими коштами по реквізитам, вказаним Постачальником.(п.2.4 договору)

Поставка товару здійснюється на умовах EXW (склад Постачальника: м. Одеса, 4-ий Басейний провулок 7) відповідно до „Офіційних правил тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати" ІНКОТЕРМС", в редакції від 01.01.2000 р. Про готовність товару на складі Постачальник повинен негайно повідомити ПОКУПЦЕВІ у письмовій формі. (у т.ч. по факсу).(п.3.1 договору). Відповідно до п.3.4 договору, приймання-передача товару оформлюється накладною, або за вимогою одної із сторін актом приймання-передачі.

Діючий договір вступає в силу з моменту підписання. Сторонами дійсного договору та діє до 31 грудня 2010 року.( п.4.1 договору).

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, згідно до п.2 специфікації №1-5, які являються додатками до договору, ДП МОУ „ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД БУДІВЕЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ" було зобов'язано виготовити залізобетонні конструкції, зокрема плити ПП відповідно до вимог ГОСТ, ТУ та креслень, які передаються Постачальнику по акту прийому - передачі в момент підписання специфікації до Договору.

ТОВ „БЕЛЛ" 27 жовтня 2009 року по Акту прийому-передачі передало відповідачу креслення залізобетонної конструкції „Ф-7Б.3-Г.1". В зазначених кресленнях передбачено, що матеріал який використовується для виготовлення залізобетонних плит повинен відповідати - Марці бетону морозостійкість - F150, міцність бетону на стиснення В20.

Згідно письмових пояснень, поданих позивачем 04.02.2015р. встановлено, що в період з листопада 2009 року по листопад 2010 року за договором поставки було поставлено залізобетонних конструкцій - плит в кількості 303 одиниці, що підтверджується наявними в матеріалах справи специфікаціями, видатковими накладними та поясненнями представника позивача.

ТОВ „БЕЛЛ" зі свого боку виконало умови Договору поставки №23 від 23 жовтня 2009 року в повному обсязі, а саме прийняло та сплатило кошти за поставлені плити в розмірі 786330,00 гривень, що підтверджується видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи. Поставлена відповідачем продукція була використана при будівництві додаткової багатофункціональної берегозахисної споруди.

ТОВ „БЕЛЛ" виявило скриті недоліки у поставленій Відповідачем продукції, що вказує на невідповідність вимогам викладених в специфікації та діючим нормам ДСТУ.

Для підтвердження вказаних обставин ТОВ „БЕЛЛ" звернулось до спеціалістів в області будування, які могли б встановити відповідність поставлених відповідачем плит ПП відповідним стандартам та технічними умовам.

12.07.2012р. Центром науково-технічної творчості молоді по архітектурі та будівництву Академії будівництва та архітектури України було здійснено вибіркове дослідження по ДСТУ Б В.2.7-47-96 (ГОСТ 100.60.1-95), ДСТУ Б В.2.7-48-96 (ГОСТ 10060.1-95), ДСТУ Б В.2.7-223:2009 Бетони якостей поставленої продукції та надано технічний висновок згідно якого остання не відповідає проектній марці по морозостійкості (F150), тобто встановлена невідповідність поставленої продукції умовам договору.

Згідно з ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари вже оплачені покупцем - вимагати повернення сплаченої суми.

Враховуючи той факт, що залізобетонні конструкції на даний час використані і оплачені в повному обсязі, ТОВ „БЕЛЛ" керуючись своїм правом вимагає повернення сплаченої суми за частину поставлених „Плит ПП" низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами у кількості 106 штук, вартістю 270300 грн.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 270 300 грн.

15.12.2014р. за вх. № ГСОО 2-5813/14 відповідачем до канцелярії господарського суду Одеської області було надано заяву про застосування строків позовної давності. В своїй заяві, позивач стверджує, що позивачем до позовної заяви були додані копії видаткових накладних на отримання продукції №558 від 24.11.2009 року, №572 від 01.12.2009 року, №02 від 11.01.2010 року, №15 від 01.02.2010 року, №38 від 01.03.2010 року, які є підтвердженням того факту, що остання партія продукції за договором поставки №23 від 23 жовтня 2009 року, укладеним між ТОВ „БЕЛЛ" та ДП МОУ „Одеський завод будівельних матеріалів" була отримана ТОВ „БЕЛЛ" 01 березня 2010 року, тобто, застосовуючи норми ст.ст. 680 та 681 Цивільного кодексу України, строк позовної давності для звернення ТОВ „БЕЛЛ" за захистом своїх прав щодо недоліків проданого товару сплинув 01 березня 2013 року, а провадження по справі №916/1772/13 було порушено Господарським судом Одеської області 08 липня 2013 року. Окрім того, в матеріалах справи міститься копія Акту про виявлення недоліків, затверджено генеральним директором ТОВ „БЕЛЛ" Петровим В.Б. від 22 квітня 2011 року, що є підтвердженням факту встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів вже 22.04.2011 року.

Відповідно до ст. 681 Цивільного кодексу України та ч. 8 ст. 269 Господарського кодексу України, відповідач просить задовольнити заяву про застосування строків позовної давності та відмовити ТОВ „БЕЛЛ" в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного 23.10.2009р. між Державним підприємством "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" договору поставки № 23

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На виконання умов договору в період з листопада 2009 року по листопад 2010 року за договором поставки було поставлено залізобетонних конструкцій - плит в кількості 303 одиниці.

ТОВ „БЕЛЛ" зі свого боку виконало умови Договору поставки №23 від 23 жовтня 2009 року в повному обсязі, а саме прийняло та сплатило кошти за поставлені плити в розмірі 786 330,00 гривень, що підтверджуються відповідними накладними, розрахунками, які є у "Сторін договору.

Поставлена відповідачем продукція була використана при будівництві додаткової багатофункціональної берегозахисної споруди.

У позовній заяві позивач посилається на те, що поставлені ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» залізобетонні конструкції - плити, не відповідають умовам договору, являються товаром більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами, а тому являються неякісною продукцією, а саме згідно до візуального огляду, вже на 106 плитах із 303 поставлених залізобетонних конструкцій, після нетривалого строку (до 1 року) експлуатації на поверхні утворилися значні сколи, поверхня стала крихкою. Крім цього на лицьовій поверхні проступають плями корозії арматури, що вказує на невідповідність товщини захисного слою бетону - запроектованій товщині. Також виявлені оголення арматури, що являється недопустимим згідно до п. 4.5.3 ДСТУБ В.2.6-2-95 „Конструкції будинків і споруд. Вироби бетонні і залізобетонні. Загальні технічні умови".

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.8 ст. 269 Господарського кодексу України, позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Відповідачем були поставлені позивачу залізобетонні конструкції-плити, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних на отримання продукції №558 від 24.11.2009 року, №572 від 01.12.2009 року, №02 від 11.01.2010 року, №15 від 01.02.2010року, №38 від 01.03.2010 року, які є підтвердженням того факту, що остання партія продукції за договором поставки №23 від 23 жовтня 2009 року, укладеним між ТОВ „БЕЛЛ" та ДП МОУ „Одеський завод будівельних матеріалів" була отримана ТОВ „БЕЛЛ" 01 березня 2010 року. Окрім того, в матеріалах справи міститься копія Акту про виявлення недоліків, затверджено генеральним директором ТОВ „БЕЛЛ" Петровим В.Б. від 22 квітня 2011 року, що є підтвердженням факту встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів вже 22.04.2011 року. Тобто строк протягом якого позивач повинен був звернутись до суду за захистом своїх прав сплинув 22.10.2011р., а звернувся позивач із даною позовною заявою до господарського суду Одеської області 04 липня 2013 року.

За приписами ч.ч. 2, 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст. 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" до відповідача Державного підприємства "Одеський завод будівельних матеріалів" Міністерства оборони України про стягнення 270 300 грн. - відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 23 лютого 2015 р.

Суддя Зайцев Ю.О.

Суддя Демешин О.А.

Суддя Малярчук І.А.