ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 916/1589/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: не з'явились, повідомлені належно, відповідача: Пономаренко О.В. - керівник, Остапченко І.С. - дов.

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Зоря"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 16.12.14
у справі№916/1589/14 Господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Зоря"
простягнення 548165,78 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" про стягнення з останнього 224963,51 грн. нестягнутих процентів за користування товарним кредитом і 11397,05 грн. пені, що нараховані за першою частиною товарного кредиту за період з 26.09.13 до 14.11.13 та за другою частиною товарного кредиту за період з 26.10.13 до 14.11.13, згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13; та 300637,77 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11166,55 грн. пені за період з 15.11.13 до 23.12.13 за договором купівлі-продажу №11887 від 25.04.13. Позивач посилався на те, що 25.04.13 між ним і Державним підприємством "Дослідне господарство імені О.В. Суворова Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної Академії Аграрних Наук України" був укладений договір купівлі-продажу №11887, виконання зобов'язань за яким забезпечене порукою (договір поруки №11887/1-ПОР від 25.04.13, укладений між позивачем, відповідачем і боржником - Державним підприємством "Дослідне господарство імені О.В. Суворова Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної Академії Аграрних Наук України"). Через неналежне виконання боржником своїх договірних зобов'язань щодо сплати вартості товару рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13 на користь позивача було стягнуто 803903,20 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №11887 від 25.04.13, а також 224963,51 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11397,95 грн. пені. Проте, як зазначав позивач, вказані суми процентів за користування товарним кредитом і пені, стягнутих за цим судовим рішенням, боржником не були сплачені, що є підставою для їх стягнення з відповідача, як поручителя. Окрім того, позивач вважав підставним нарахування і стягнення з відповідача 300637,77 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11166,55 грн. пені за період з 15.11.13 до 23.12.13, тобто до моменту сплати боргу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.09.14 (суддя Рога Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 300637,77 грн. процентів за користування товарним кредитом та 11166,55 грн. пені. Суд виходив з факту прострочення виконання боржником своїх зобов'язань з оплати товару за спірним договором, а тому визнав підставним стягнення вказаних сум процентів і пені за період з 15.11.13 до 23.12.13 (тобто до моменту сплати боргу). В іншій частині позову (224963,51 грн. нестягнутих процентів за користування товарним кредитом та 11397,05 грн. пені згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13) провадження у справі припинено на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.14 (судді: Колоколова С.І., Разюк Г.П., Шевченко В.В.) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з тих же підстав.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову у справі та відмовити у позові у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник посилається на порушення судами приписів статті 61 Конституції України, статей 549, 559, 692, 694, 712 Цивільного кодексу України, статей 230, 265 Господарського кодексу України, статей 22, 82, 11128 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає неправомірним одночасне стягнення з нього пені і процентів за користування товарним кредитом, оскільки останні, на його думку, підпадають під визначення пені. Водночас, товариство посилається на припинення поруки за договором договір поруки №11887/1-ПОР від 25.04.13 у зв'язку зі сплатою заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13.

Від позивача судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити без змін судові акти у справі, з мотивів у них викладених, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм чинного законодавства, колегія суддів відзначає наступне.

Господарськими судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.04.13 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" - продавцем та Державним підприємством "Дослідним господарством імені Суворова інституту сільського господарства Причорномор'я національної академії аграрних наук України" - покупцем був укладений договір купівлі-продажу №11887. За умовами цього договору продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору конкретний вид товару, його асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати наведені в специфікаціях до договору. Загальна сума договору складається із суми вартості товару за усіма специфікаціями, з урахуванням зміни ціни у спосіб, передбачений договором, та суми процентів за користування товарним кредитом (пункт 3.2). У розділі 4 договору сторони погодили умови оплати. Так, пунктом 4.2 передбачено, що товарний кредит з відстрочкою платежу за цим договором надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. У разі несвоєчасної сплати товарного кредиту покупець продовжує користуватись товарним кредитом за ставкою згідно з пунктом 7.2 договору (упродовж 10-ти календарних днів), а далі - за ставкою згідно з пунктом 7.3. Нарахування процентів здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості товару, що передавався на умовах товарного кредиту, за період: з моменту фактичного відвантаження товару до дня фактичної оплати покупцем суми його вартості (пункт 4.3). Відповідно до пункту 7.1 договору у випадку порушення термінів оплати, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35% процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та упродовж 10 календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у пункті 7.3 договору. Якщо покупець прострочив оплату товару через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його оплати на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних (пункти 7.2, 7.3 договору). Суди також установили, що 25.04.13 між ТОВ "Агросфера"- кредитором, ТОВ "Зоря" - поручителем та Державним підприємством "Дослідне господарство імені Суворова Інституту сільського господарства Причорномор'я національної академії аграрних наук України" - боржником був укладений договір поруки №11887/1-ПОР, за яким ТОВ "Зоря" (відповідачі у справі) поручилося перед ТОВ "Агросфера" (позивачем) відповідати за порушення боржником зобов'язань за договором купівлі-продажу №11887 від 25.04.13 (основний договір), а саме: погашення товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості за основним договором; погашення суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із зміною його ціни; сплати процентів за користування товарним кредитом та неустойки (штрафу, пені) у відповідності до основного договору. Відповідно до пункту 5.1 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник. Крім того, як установили суди, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13 (яке набрало законної сили) було установлено факт порушення Державним підприємством "Дослідне господарство імені Суворова Інституту сільського господарства Причорномор'я національної академії аграрних наук України" умов договору купівлі-продажу №11887 від 25.04.13 щодо вчасної і повної оплати вартості товару та стягнуто на користь ТОВ "Агросфера" 803903,20 грн. заборгованості, 224963,51 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11397,95 грн. пені за договором купівлі-продажу №11887 від 25.04.13. В процесі розгляду спору господарські суди установили, з підтвердженням матеріалами справи, що оплата боржником боргу за договором купівлі-продажу №11887 від 25.04.13 була здійснена 24.12.13, тобто з простроченням платежу. У зв'язку з цим позивачем у відповідності до пунктів 7.1, 7.3 договору було нараховано пеню та проценти за користування товарним кредитом. Як убачається з матеріалів, справи предметом даного судового розгляду є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" 224963,51 грн. нестягнутих процентів за користування товарним кредитом і 11397,05 грн. пені (згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.14 у справі №904/8980/13), а також 300637,77 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11166,55 грн. пені за період з 15.11.13 до 23.12.13. Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України припинив провадження у справі в частині позову про стягнення з відповідача 224963,51 грн. процентів за користування товарним кредитом і 11397,05 грн. пені (як так, що стягнуті за судовим рішенням). Між тим, в частині припинення провадження у справі судові акти скаржником не оскаржені. Як убачається зі змісту касаційної скарги, він не погоджується з висновком судів про наявність підстав для стягнення з відповідача 300637,77 грн. процентів за користування товарним кредитом та 11166,55 грн. пені за період з 15.11.13 до 23.12.13. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 692 названого Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Разом з цим, статтею 694 Цивільного кодексу України унормовано, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Згідно з приписами статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Види такої відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором сторони передбачили в розділі 7 договору. Так, як вже зазначалося, у пункті 7.1 договору обумовили нарахування пені за прострочення покупцем оплати товару. Такий вид забезпечення виконання зобов'язань та його розмір встановлений статтею 549 Цивільного кодексу України України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та статтями 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". У пункті 7.3 договору сторони передбачили нарахування процентів за користування товарним кредитом у разі порушення строків оплати товару, проданого в кредит, та визначили їх розмір. При цьому, як установили суди, проценти за користування товарним кредитом за спірним договором не є штрафною санкцією. Таке право передбачити в договорі обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи з дня передання товару продавцем, надано сторонам частиною п'ятою статті 694 Цивільного кодексу України. Зазанчена норма регулює правовідносини, пов'язані з продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 30.05.11 у справі №42/252. Враховуючи зазначене, визнається неспроможним довід скаржника про неможливість одночасного стягнення з покупця пені і процентів за користування товарним кредитом. Господарськими судами (як вже зазначалося) установлено факт прострочення покупцем (боржником) розрахунків за договором №11887 від 25.04.13, зобов'язання за яким були забезпечені порукою (договір поруки від 25.04.13 №11887/1-ПОР). Згідно з приписами статей 553, 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вже зазначалося, відповідач - ТОВ "Зоря" за договором поруки 25.04.13 №11887/1-ПОР поручився перед позивачем - ТОВ "Агросфера" відповідати за порушення боржником (покупцем) - Державним підприємством "Дослідне господарство імені Суворова Інституту сільського господарства Причорномор'я національної академії аграрних наук України" зобов'язань за договором купівлі-продажу щодо погашення товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості; погашення суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із зміною його ціни; сплати процентів за користування товарним кредитом, а також неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору. Отже, сплата заборгованості за договором купівлі-продажу не припиняє зобов'язань за договором поруки в частині сплати процентів за користування товарним кредитом та пені до моменту оплати боргу, що і було заявлено до стягнення. Наведене спростовує довід касаційної скарги про зворотнє. Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність підстав для часткового задоволення позову. Інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують установленого судами та їм надавалася оцінка судом апеляційної інстанції.

В частині припинення провадження у справі судові акти скаржником не оскаржені, а тому колегією суддів не переглядалися.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування судових актів у справі та задоволення касаційної скарги скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.14 у справі №916/1589/14 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

Судді Т. Гоголь

В. Швець