РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/26844/14
За позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»

про стягнення 6035,23 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - Відповідач) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 6035,23 грн. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

На запит суду в порядку ст. 65 ГПК України від МТСБУ надійшла інформація по полісу обов'язкового страхування № АЕ/1147557.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, у судовому засіданні 14.01.2015 визнав позовні вимоги частково без уточнення на яку саме суму, але вказавши про необхідність вирахування пошкоджень автомобіля у іншому ДТП.

У судовому засіданні 14.01.2015 була оголошена перерва на 02.02.2015, про що представники сторін розписалися у відповідному повідомленні, проте з невідомих причин у судове засідання 02.02.2015 не з'явилися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2013 по пр. Леся Курбаса - вул. Зодчих у м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «Хюндай», д.р.н. АА0286ЕЕ, яким керувала Мельник С.В., з автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. АІ5705СН, яким керував Онищенко В.М. Причинами ДТП стало те, що водій Мельник С.В., керуючи автомобілем «Хюндай», д.р.н. АА0286ЕЕ, при зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. АІ5705СН, чим порушила пункти 10.1, 10.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються короткою та розгорнутою довідками ДАІ про обставини ДТП, копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Мітсубісі», д.р.н. АІ5705СН (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить Онищенко Л.М. на праві власності, був під керуванням Онищенко В.М. на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 28.01.2013 (далі - Договір добровільного страхування). Страхувальником та вигодонабувачем за вказаним договором є Онищенко Л.М.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, враховуючи Звіт автотоварознавчого дослідження від 22.04.2013 про визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику Застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП (6035,23 грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,38), з ремонтною калькуляцією до Звіту, що виконана в системі AUDATEX, Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 6035,23 грн. (3861 грн. у рахунок несплачених страхових платежів та 2174,23 грн. виплата згідно з п/д 59661 від 17.09.2013 та реєстру виплат).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «Хюндай», д.р.н. АА0286ЕЕ, Мельник С.В., під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20.05.2013.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність Мельник С.В., як особи, яка експлуатує автомобіль «Хюндай», д.р.н. АА0286ЕЕ, на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АЕ/1147557 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000 грн., франшиза - 0 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку полісом № АЕ/1147557 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Хюндай», д.р.н. АА0286ЕЕ, на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Так, відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження від 22.04.2013 розмір матеріального збитку, завданого власнику Застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, та з урахуванням коефіцієнту зносу 0,38 становить 6035,23 грн.

Заперечення Відповідача щодо необхідності ще додаткового вирахування пошкоджень автомобіля до даного ДТП, що встановлені протоколом огляду від 18.04.2013, судом відхиляються, оскільки Відповідачем не доведено суду належним засобами доказування, що цю обставину (пошкодження до ДТП) не було прийнято до уваги спеціалістом та не було враховано при складенні Звіту автотоварознавчого дослідження від 22.04.2013, яким зокрема встановлений коефіцієнту фізичного зносу деталей Застрахованого автомобіля в розмірі 0,38.

Доказів на спростування встановленого вищевказаним Звітом розміру оціненої шкоди, завданої власнику Застрахованого автомобіля, та встановленого коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля, суду надано не було, а також суду не заявлялося клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України на спростування наведеного розміру оціненої шкоди, та не заявлялося клопотання про призначення експертизи в порядку ст. 41 ГПК України.

Іншого висновку сертифікованого оцінювача або аварійного комісара щодо встановлення іншого розміру оціненої шкоди, завданої внаслідок пошкодження Застрахованого автомобіля у ДТП, та на доведення іншого коефіцієнту фізичного зносу Застрахованого автомобіля, суду також надано не було.

Судом встановлено, що наведені у вищевказаному Звіті роботи, деталі та матеріали знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями Застрахованого автомобіля, що зафіксовані у довідках ДАІ за результатами ДТП, а також співпадають з фотознімками пошкоджень, що додані до справи, і суду не надано доказів протилежного, а також, як зазначалось вище, не спростовано належними засобами доказування, що оцінена вартість робіт, деталей та матеріалів для відновлення Застрахованого автомобіля є необґрунтованою (завищеною або заниженою).

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АЕ/1147557 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», статті 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку, що Відповідач повинен відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000 грн.), виходячи з оціненого розміру матеріального збитку, завданого власнику Застрахованого автомобіля в зв'язку з його пошкодженням в ДТП, який встановлений вищевказаним Звітом, із урахуванням коефіцієнту зносу (6035,23 грн.), але в межах суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (6035,23 грн.), за мінусом франшизи (0 грн.) та отже в сумі 6035,23 грн.

З матеріалів справи слідує, що Позивач з метою отримання коштів від Відповідача звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АЕ/1147557. Дана вимога та документи, які необхідні для виплати страхового відшкодування на користь Позивача, були отримані Відповідачем 07.02.2014, отже у Відповідача було достатньо часу для дослідження страхового випадку.

Враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) за полісами ОСЦПВВНТЗ повинна бути виплачена страховиком (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, Відповідач після отримання вищезазначеної заяви та обов'язкового відповідно до закону переліку документів, обґрунтованих заперечень до Позивача не висунув, до суду не подав, та у встановлений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк суми страхового відшкодування на користь Позивача не виплатив.

З огляду на все вищенаведене, заявлені позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний код 16467237) на користь Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) 6035 (шість тисяч тридцять п'ять) грн. 23 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.02.2015

Суддя Сташків Р.Б.