ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.15р. Справа № 904/817/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Український графіт", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь", м.Дніпропетровськ

про стягнення 1 920 635,88 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова В.В.

Представники:

від позивача: Ложешнік О.Ю., представник за довіреністю № 42/16 від 12.01.15р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 09.02.15р. порушено провадження у справі № 904/817/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Український графіт" (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (далі-відповідач) про стягнення 1920 635,88 грн. Справу призначено до розгляду на 24.02.15р.

24.02.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Але 23.02.15р. до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання представника відповідача. Крім того, в клопотанні зазначено про те, що відповідач зобов'язується надати відзив з обґрунтованими запереченнями на позовну заяву позивача в наступне судове засідання.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні усно заперечував щодо відкладення розгляду справи на іншу дату виходячи з того, що подане клопотання є необґрунтованим. Крім того, повноважний представник позивача вважає, що відповідач неналежним чином користується своїми процесуальними правами, не виявляє взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони та не вживає заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши подане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату та заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд вважає за необхідне відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами справи, оскільки:

По-перше, копію ухвали господарського суду від 09.02.15р. про порушення провадження у справі відповідач отримав 17.02.15р., що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.82), тобто за 6 днів до початку розгляду справи у судовому засіданні, яке призначено на 24.02.15р. Відповідачем не надано суду жодних обґрунтованих пояснень щодо причини невиконання вимог ухвали суду від 09.02.15р. Таким чином, суд вважає, що у відповідача було достатньо часу для надання суду відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів.

По-друге, відповідач відповідно до норм чинного законодавства не обмежений у виборі осіб, які будуть здійснювати його представництво в господарському суді.

По-третє, відповідач до свого клопотання про відкладення розгляду справи не додав жодних доказів в обґрунтування неможливості забезпечення явки свого повноважного представника.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач неналежним чином користується своїми процесуальними правами, не виявляє взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони та не вживає заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 24.02.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.14р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 804/41303/15 (далі-Договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого, на умовах, викладених у розділах цього Договору, позивач зобов'язується поставити, а відповідач прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що в подальшому іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього Договору, що є невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки, ціна товару, який поставляється по даному Договору, визначається у гривнях та зазначена у Специфікаціях до даного Договору.

Сума договору складається із сум всіх Специфікацій, які є невід'ємною частиною Договору (п.2.4. Договору поставки).

Згідно з п. 3.7. Договору поставки, датою поставки товару та датою переходу права власності вважається:

- дата, вказана представником відповідача в товарно-транспортній накладній в момент отримання товару та посвідчена його підписом (при поставці автомобільним транспортом);

- дата штемпеля залізничної станції відповідача на залізничній накладній (при поставці залізничним транспортом).

Пунктом 4.1. Договору поставки передбачено, що розрахунки за даним Договором здійснюються відповідачем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок позивача у повному обсязі. Умови оплати партії товару зазначені у Специфікаціях до даного Договору.

У п. 7.4. Договору поставки зазначено про те, що у випадку несвоєчасного здійснення розрахунків за даним Договором відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 30.06.15р., а в частині не виконання зобов'язань по Договору - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 10.1. Договору поставки).

Відповідно до умов Специфікацій №№ 1 ,2, 3 ,4 до Договору поставки, оплата здійснюється відповідачем на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору поставки та Специфікацій до нього останній здійснив відповідачу поставки товару на загальну суму 1 520 259,19 грн.:

Поставка Вартість (з ПДВ)Строк оплати
електроди графітовані видаткова накладна № 1/1406052 від 19.06.14р., ТТН від 19.06.14р.8 370 грн.до 20.07.14р.
електроди графітовані видаткова накладна № 1/1406056 від 20.06.14р., ТТН від 20.06.14р.906 207,43 грн.до 21.07.14р.
електроди графітовані видаткова накладна № 1/1406077 від 25.06.14р., ТТН від 25.06.2014р.602 168,16 грн.до 26.07.14р.
матеріал вуглецевовмісний видаткова накладна № 4/1407092 від 31.07.14р., ТТН від 31.07.14р.3 513,60 грн.до 31.08.14р.
Факт передачі товару відповідачу підтверджується підписами вповноважених осіб на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. Товар було прийнято відповідачем без жодних претензій чи зауважень.

Таким чином, позивач зазначає про те, що ним були виконані всі передбачені Договором поставки дії щодо передачі відповідачу товару та товаросупровідних документів. Станом на 02.02.15р., відповідачем не виконано обов'язок з оплати поставленого товару за Договором поставки, чим порушено майнові права позивача. Отже, загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем по оплаті продукції, поставленої за Договором поставки, становить 1 520 259,19 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що з метою досудового врегулювання спору, 12.11.14р. позивачем було відправлено відповідачу претензію №16/5035 від 07.11.14р., з вимогою оплатити заборгованість за Договором поставки. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану претензію було отримано відповідачем 18.11.14р. Проте, станом на 02.02.15р., відповідач добровільно не виконав вимоги викладені в претензії, заборгованість не оплатив, чим порушив законні права та інтереси позивача, що стало підставою для звернення до господарського суду.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки, позивачем на підставі п. 7.4. Договору поставки була нарахована пеня у розмірі 201 562,74 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 174 456,87 грн. та 3% річних у розмірі 24 357,08 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товару у розмірі 1 520 259,19 грн., пеню у розмірі 201 562,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 174 456,87 грн., 3% річних у розмірі 24 357,08 грн., а всього 1 920 635,88 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору поставки на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої обов'язки по Договору поставки виконав належним чином, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на поставлений товар, підписаними зі сторони відповідача уповноваженою особою за довіреністю на отримання матеріальних цінностей та скріплені печатками сторін. Зазначені документи були підписані відповідачем без будь-яких зауважень. Таким чином, відповідач своїми діями у повному обсязі прийняв умови Договору поставки.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст.36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором поставки. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору поставки, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору поставки та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 520 259,19 грн. є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.4. Договору поставки передбачено, що у випадку несвоєчасного здійснення розрахунків за даним Договором відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

На підставі п. 7.4. Договору поставки позивачем була нарахована пеня у розмірі 201 562,74 грн., розрахунок якої судом перевірений та визнаний таким, що зроблений невірно, оскільки нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто пеня нараховується лише за 182 дня.

Після перерахунку, відповідно до вимог чинного законодавства України, пеня складає 198020,93 грн., з них:

на суму 8 370 грн. з 21.07.14р. (перший робочий банківський календарний день) по 18.01.15р. - 1089,48 грн.

на суму 906 207,43 грн. з 21.07.14р. по 18.01.15р. - 117 955,93 грн.

на суму 602 168,16 грн. з 25.07.14р. по 22.01.15р. - 78 578,82 грн.

на суму 3 513,60 грн. з 01.09.14р. (перший робочий банківський календарний день) по 02.02.15р. - 396,70 грн.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 198 020,93 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 174 456,87 грн. та 3% річних у розмірі 24 357,08 грн., розрахунок яких судом також був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Викладене є підставою для задоволення позову частково.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, буд. 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Український графіт" (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20, ) заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 520 259,19 грн. (один мільйон п'ятсот двадцять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять грн. 19 коп.), пеню у розмірі 198 020,93 грн. (сто дев'яносто вісім тисяч двадцять грн. 93 коп.), інфляційні втрати у розмірі 174 456,87 грн. (сто сімдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят шість грн. 87 коп.), 3% річних у розмірі 24 357,08 грн. (двадцять чотири тисячі триста п'ятдесят сім грн. 08 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 38341,87 грн. (тридцять вісім тисяч триста сорок одна грн. 87 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.02.15р.

Суддя Н.Е. Петренко