РІШЕННЯ

"18" лютого 2015 р.Справа № 921/1328/14-г/16
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" вул. Краківська, буд. 13-б, офіс 128, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул. Кн.Острозького, 32, м. Тернопіль

За участю представників сторін:

позивача: Завойська Т.В. - представник, довіреність №2 від 05.01.2015 р., після перерви 18.02.2015 року о 15 год 00 хв- не з'явився

відповідача: Яворський А.В. - представник, довіреність №02/15 від 12.01.2015 р.

Суть справи.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.01.2015 року на 12 год. 40 хв., керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України.

Ухвалою суду від 26.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.02.2015 року на 12 год 40 хв., керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.01.2015 року на 12 год. 40 хв., керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України.

Ухвалою суду від 09.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 18.02.2015 року на 12 год 40 хв., керуючись п.3 ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 18.02.2015 року оголошувалась перерва до 18.02.2015 року до 15 год. 00 хв. з метою ознайомлення судом з поданими додатковими матеріалами.

В ході розгляду справи строк вирішення спору продовжувався у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", вул. Краківська, буд. 13-б, офіс 128, м. Київ звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства Електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул. Кн.Острозького, 32, м. Тернопіль про cтягнення основного боргу у сумі 165100 грн. 03 коп., інфляційних втрат 65320 грн. 74 коп., 3% річних 18942 грн. 55 коп. та судових витрат у сумі 11626 грн. 35 коп. (з врахуванням Заяви про зменшення позовних вимог №5 від 06.01.2015 року).

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, підставою для звернення до суду з позовом є неналежне виконання відповідачем прийнятих зобов'язань щодо оплати за поставлений товар згідно договору поставки № 67/62 від 17 вересня 2012 року та згідно видаткової накладної №29602 від 26 листопада 2012 року.

03 лютого 2015 року до матеріалів справи від позивача поступила Заява про зменшення позовних вимог №194 від 29.01.2015 року, в якій позивач просить суд стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Тернопільміськсвітло» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» інфляційні втрати 46184,63 грн., 3 % річних 37684,50 грн. та судові витрати у сумі 11 626,35 грн.

Зокрема, позивач у своїй Заяві про зменшення позовних вимог №194 від 29.01.2015 року зазначає, що у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, керуючись ст.625 ЦК України позивач нарахував:

- на суму боргу 171 979, 20 грн., за договором поставки № 67/62 від 17.09.12 р., яка виникла до моменту здійснення перерахунку вартості поставленого товару, інфляційні втрати за період з січня 2013 по листопад 2014 року включно (сукупний індекс інфляції за період 1,196) в сумі 33 643,32 грн., 3 % річних з 07.01.2013 по 12.11.2014 року за 675 днів в сумі 9 541, 31 грн., а всього 43 184,63 грн. Розрахунок: 33 643,32 грн.+9 541,31 грн.=43 184,63 грн.

-на суму боргу 159 974,40 грн. інфляційні втрати з жовтня 2013 по жовтень 2014 року включно (сукупний індекс інфляції за період 1,203) в сумі 32 451,36 грн., 3% річних з 11.10.2013 по 12.11.2014 року за 398 днів в сумі 5 233,14 грн., а всього 37 684,50 грн.

Розрахунок: 32 451,36 грн.+5 233,14 грн.=37 684,50 грн.

Разом з тим, Заява про зменшення позовних вимог №194 від 29.01.2015 року не приймається судом до розгляду, з огляду на розбіжності в прохальній частині щодо нарахованих сум інфляційних та 3% річних до стягнення з мотивувальною частиною даної заяви.

В судове засідання представник позивача з'явився, повідомив суд про подану Заяву про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року, просив суд позовні вимоги задовольнити з врахуванням зменшених позовних вимог.

Після оголошеної перерви 18.02.2015 року о 15 год. 00 хв. представник позивача в судове засідання не з'явився.

Так, 18 лютого 2015 року до матеріалів справи від позивача поступила Заява про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року, в якій позивач просить суд стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Тернопільміськсвітло» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» інфляційні втрати 66094,68 грн., 3 % річних 14774,45 грн. та судові витрати у сумі 11 626,35 грн.

Зокрема, позивач у своїй Заяві про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року зазначає, що на момент розгляду справи в суді відповідач сплатив 171 979,20 грн. за договором поставки № 67/62 від 17.09.12р.(видаткова накладна № 30127 від 07.12.2012 р.; рахунок № 27926 від 05.12.12.) та за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 (рахунок № 27973 від 26.11.12) суму боргу 159974,40 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, керуючись ст.625 ЦК України позивач нарахував:

- на суму боргу 171 979,20 грн, за договором поставки № 67/62 від 17.09.12 р., яка виникла до моменту здійснення перерахунку вартості поставленого товару, інфляційні втрати за період з січня 2013 по листопад 2014 року включно (сукупний індекс інфляції за період 1,196) в сумі 33 643,32 грн., 3 % річних з 07.01.2013 по 12.11.2014 року за 675 днів в сумі 9 541,31 грн.

Що стосується нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за правочином укладеним сторонами у спрощений спосіб на суму боргу 159 974,40 грн. за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 р. (рахунок № 27973 від 26.11.12) позивач виходить з наступного.

Грошові зобов'язання, як і будь-які інші цивільно-правові або господарські зобов'язання, можуть виникати з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і статтею 174 ГК України.

Згідно положень частини 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Позивач направив Відповідачу вимогу про оплату боргу за видатковою накладною № 29602 від 26.11.2012 року від 30.09.2013 року № 498, яку відповідач отримав 03.10.2013 року. Отже, з врахуванням положень ч.2 ст. 530 ЦК України Відповідач повинен виконати зобов'язання по оплаті до 10.10.2013 року, тобто перерахувати платіжним дорученням вартість поставленого Товару на поточний рахунок Позивача. Отже, порушення відповідачем строку оплати починається з 11.10.2013 року. Однак, відповідач не виконав зобов'язання по оплаті.

У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховані на суму боргу 159 974,40 грн. інфляційні втрати з жовтня 2013 по жовтень 2014 року включно (сукупний індекс інфляції за період 1,203) в сумі 32 451,36 грн., 3% річних з 11.10.2013 по 12.11.2014 року за 398 днів в сумі 5 233,14 грн.

Розрахунок загальної суми інфляційного збільшення: 33 643,32 грн.+32451,36 грн.=66094,68 грн.

Розрахунок загальної суми 3% річних: 9541,31 грн+5233,14 грн=14774,45 грн.

Враховуючи те, що зменшення позовних вимог є правом позивача згідно ст.22 ГПК України; дії позивача по зменшенню позовних вимог не суперечать законодавству, не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд приймає зменшення розміру позовних вимог (Заява про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року) та справа розглядається із врахуванням зменшеного розміру позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача з'явився, повідомив суд про подання Заяви про розстрочення виконання судового рішення (уточнена) № 64 від 13 лютого 2015 року, просив суд в позові відмовити, а у випадку задоволення позову повністю чи частково розстрочити виконання рішення суду рівними частинами щомісячно терміном на два роки.

Від відповідача 09.02.2015 року до матеріалів справи поступив Відзив на позов № 45 від 06.02.2015 року, в яких зазначається, зокрема, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству, а тому в задоволенні їх відмовити.

В ході розгляду справи представникам сторін було роз'яснено права та обов'язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань в ході розгляду справи представників сторін.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається із довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.01.2015 року, станом на 06.01.2015 року в реєстрі значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» як юридична особа, ідентифікаційний код 38013959.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.01.2015 року, станом на 16.01.2015 року в реєстрі значиться Комунальне підприємство електромереж зовнішнє освітлення «Тернопільміськсвітло» як юридична особа, ідентифікаційний код 03353868.

17 вересня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка», іменоване надалі «Постачальник», з однієї сторони, та Комунальним підприємством Електромереж зовнішнього освітлення «Тернопільміськсвітло», іменоване надалі «Покупець», з другої сторони, було укладено договір поставки №67/62, згідно п.1.1. якого «Постачальник» зобов'язується передати у власність "Покупця» у визначені цим договором строки світлофорне обладнання, зазначене у Специфікації (надалі-Товар), а «Покупець» зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.1.2. договору у Специфікації зазначається найменування товару, його ціна, термін поставки, загальна вартість товару. Специфікація є невід'ємною частиною цього договору.

Строк поставки товару зазначається в Специфікації; «Постачальник» має право на поставку товару партіями; поставка товару може бути здійснена на підставі однієї чи декілької Специфікацій, які за текстом цього договору іменуються як «Специфікація» чи «Специфікації» (п.2.1. договору).

Згідно п.2.3. договору базисні умови поставки -СРТ місто Тернопіль (Інкотермс-2000), якщо інше не зазначене у Специфікації.

У відповідності до умов договору, а саме:

-п.3.1. - ціна кожної одиниці товару вказана в Специфікації і виражається в гривні;

-п.3.2. - ціна на товар підлягає зміні у випадках, встановлених законом та цим договором; ціна товару в національній валюті враховує понесені «Постачальником» витрати, пов'язаних з покупкою іноземної валюти, включаючи послуги банку "Постачальника», обов'язкові платежі, передбачені законодавством України, і інші пов'язані із цим видатки;

-п.3.3. - загальна сума договору складає загальну суму товару за всіма Специфікаціями цього договору;

-п.3.4. - оплата товару здійснюється в грошовій одиниці України - гривні. Оплата здійснюється «Покупцем» безготівковим розрахунком шляхом перерахування коштів платіжним дорученням на поточний рахунок «Постачальника» у такому порядку:

-3.4.1. - передплата у розмірі 30% вартості товару (партії товару) протягом 5 днів з дати виставлення рахунку;

-3.4.2. - 70% вартості товару (партії товару) - не пізніше 30 днів з дати поставки товару (партії товару) «Покупцеві»;

-п.3.5. - оплата товару здійснюється на підставі рахунків-фактур «Постачальника» в грошовій одиниці України - гривні.

У відповідності до п.3.9. договору у разі зміни на день оплати курсу долару США та/або Євро до гривні, встановленого Національним банком України, більш ніж на 2% у порівнянні з курсом на дату підписання Специфікації, оплата товару здійснюється «Покупцем» за цінами, зміненими пропорційно зміни курсу долару США та/або Євро.

Згідно п.7.1. договору поставки №67/62 від 17 вересня 2012 року строк дії договору - один календарний рік з дня підписання договору обома сторонами; у випадку якщо жодна сторона цього договору за один місяць до закінчення строку договору не повідомить іншу сторону про своє небажання продовжити договір, строк дії договору вважається продовженим на один календарний рік, і так на кожний наступний строк, без обмеження кількості строків.

Зміна, доповнення, розірвання цього договору здійснюються за згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом та договором (п.7.6. договору).

Згідно п.8.2. договору замість Специфікацій можуть використовуватися рахунки-фактури, які складаються на підставі заявок «Покупця»; рахунки-фактури складені на підставі заявок «Покупця» мають містити посилання на дату та номер цього договору.

Між сторонами до договору поставки №67/62 від 17 вересня 2012 року було укладено:

-Додаток №1 «Специфікація №1» від 17 вересня 2012 року на загальну вартість товару в сумі 97328 грн 40 коп;

-Додаток №2 «Специфікація №2» від 2012 року на загальну вартість товару в сумі 56268 грн;

-Додаток №3 (стосується даної справи) «Специфікація № 3» від 05 грудня 2012 року, в якій зазначена, зокрема, назва товару: робоча станція диспетчерського пункту, сервер диспетчерського пункту (з програмним забезпеченням «Карта-мнемосхема міста», термінал виконавчого пункту СЕА СУГО-Я-01, термінал диспетчерського зв'язку пункту, обладнання візуалізації «Мнемосхема-Карта міста»; загальна вартість у гривнях: 171979 грн 20 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання взятих зобов'язань за договором поставки поставив товар згідно видаткової накладної № 30127 від 07.12.2012 року на суму 171979 грн.20 коп (належним чином засвідчена копія видаткової накладної знаходиться в матеріалах справи).

Відповідач отримав вказаний у видатковій накладній товар через свого повноважного представника - Лобурак В.М. на підставі довіреності №382 від 05.12.2012 із строком дії до 15.12.2012 року (належним чином засвідчена копія довіреності знаходиться в матеріалах справи).

Факт отримання відповідачем товару також підтверджується відтиском печатки відповідача на вище зазначеній видатковій накладній.

Тобто, слід вважати, що відповідач отримав товар на загальну суму 171979 грн. 20 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач порушив господарське зобов'язання та оплату повної вартості поставленого йому позивачем товару за вказаною видатковою накладною № 30127 від 07.12.2012 року не здійснило.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Також як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар згідно видаткової накладної № 29602 від 26.11.2012 року на суму 159974 грн 40 коп (належним чином засвідчена копія видаткової накладної знаходиться в матеріалах справи).

Відповідач отримав вказаний у видатковій накладній товар через свого повноважного представника - Лобурак В.М. на підставі довіреності №371 від 26 листопада 2012 року (належним чином засвідчена копія довіреності знаходиться в матеріалах справи).

Тобто, слід вважати, що відповідач отримав товар згідно видаткової накладної №29602 від 26.11.2012 року на суму 159974 грн. 40 коп.

Разом з тим, оплату за отриманий товар за вказаною видатковою накладною відповідач не здійснив.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №498 від 30.09.2013 року, в якій зазначається, зокрема, про те, що: ТОВ «СЕА «Електротехніка» поставило, а КП «Тернопільміськсвітло» прийняло продукцію, що підтверджується видатковими накладними, зокрема, і видатковою накладною №29602 від 26.11.2012 року, та загальна заборгованість складає 328438 грн 80 коп; ТОВ «СЕА «Електротехніка» просить КП «Тернопільміськсвітло» негайно оплатити поставлену продукцію; у випадку, якщо зазначена претензія не буде задоволена протягом 10 днів ТОВ «СЕА «Електротехніка» буде змушене звернутися за вирішенням спору до господарського суду.

Зазначену вище претензію №498 від 30.09.2013 року відповідач отримав 3.10.2013 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відправленого позивачем 30.09.2013 року (належним чином засвідчена копія рекомендованого повідомлення знаходиться в матеріалах справи).

У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати за поставлений товар, які виникли на підставі договору поставки № 67/62 від 17 вересня 2012 року не виконав; також не оплатив за поставлений товар згідно видаткової накладної №29602 від 26.11.2012 року; а тому позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за поставлений товар в судовому порядку.

До позовної заяви позивачем додано:

- рахунок-фактура №27926 від 05.12.2012 року на суму 171979 грн 20 коп.;

-рахунок-фактура №27973 від 26.11.2012 року на суму 159974 грн 20 коп.

Після порушення провадження у справі (ухвала суду від 27 листопада 2014 року) відповідачем було сплачено:

-22.12.2014 року -33610 грн (виписка банківської установи АТ «УКРСИББАНК» з рахунку позивача з 22.12.2014 до 22.12.2014; платіжне доручення №548 від 22.12.2014 року з призначенням платежу «За світлофорне обладнання згідно рах. б/н за листопад 2014 р., в т.числі ПДВ 5601,67 грн»);

-29.12.2014 року -300000 грн (виписка банківської установи АТ «УКРСИББАНК» з рахунку позивача з 29.12.2014 до 29.12.2014; платіжне доручення № 571 від 29 грудня 2014 року з призначенням платежу «За світлофорне обладнання згідно рах.№27973 від 26.11.2012 р.-128020,80 грн та рах.№27926 від 05.12.2012 р.-171979,20 грн, в т.ч.ПДВ 50000,00 грн»).

Також відповідач на адресу позивача надіслав лист №518 від 24 грудня 2014 року, в якому просив платіж №548 від 22.12.2014 року у сумі 33610 грн вважати як оплата рахунків №1953 від 19.11.2014 року у сумі 1656 грн 40 коп та №27973 від 26.11.2012 року у сумі 31953 грн 60 коп.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач оплатив повністю отриманий від позивача товар згідно видаткових накладних №30127 від 07.12.2012 року на суму 171979 грн 20 коп та №29602 від 26.11.2012 року на суму 159974 грн 40 коп.

Позивач нарахував відповідачу на суму боргу 171 979 грн 20 коп за договором поставки № 67/62 від 17.09.2012 р.,яка виникла до моменту здійснення перерахунку вартості поставленого товару, інфляційні втрати за період з січня 2013 по листопад 2014 року включно в сумі 33 643 грн 32 коп., 3 % річних з 07.01.2013 по 12.11.2014 року в сумі 9 541 грн 31 коп., які просить суд стягнути з відповідача.

«Постачальник» є таким, що виконав умови щодо поставки товару з дати передачі товару перевізнику; датою поставки товару є дата, що вказана у вантажній декларації (реєстрі відправлення)(п.2.6. договору поставки №67/62 від 17 вересня 2012 року).

Позивач відповідно до умов договору поставки відправив відповідачу товар через перевізника - Приватного підприємства «Нічний експрес» (належним чином засвідчена копія Акту-реєстру №125195 наданих послуг за грудень 2012 року, який складений 31.12.2012 року, та який підписаний повноважними представниками ПП «Нічний експрес» і ТзОВ «СЕА Електротехніка» та засвідчений печатками сторін знаходиться в матеріалах справи). Згідно даного Акту-реєстру товар був переданий перевізнику за заявкою №448001 від 07.12.2012 року. Номер заявки позивача є номером вантажної декларації №КВ-4480001 від 07.12.2012 року, належним чином засвідчена копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, між Приватним підприємством «Нічний експрес» та позивачем укладено договір на перевезення №14402 від 03.07.2012 року (належним чином засвідчена копія договору на перевезення знаходиться в матеріалах справи).

Таким чином, з врахуванням пункту 2.6. договору поставки №67/62 від 17 вересня 2012 року, датою поставки товару є 07.12.2012 року (дата вказана у вантажній декларації №КВ-4480001).

Як вбачається із умов договору поставки №67/62 від 17.09.2012 року (п.п.3.4.1 та п.п.3.4.2. п.3.4. договору), остаточна оплата вартості товару не пізніше 30 днів з дати поставки товару (партії товару) «Покупцеві».

Відповідач оплатив позивачу поставлений йому товар після звернення позивача до суду з даним позовом до відповідача.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок суми 33 643 грн 32 коп інфляційних втрат нарахованих за період з січня 2013 по листопад 2014 року включно (розрахунок здійснений судом додано до матеріалів справи).

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що інфляційні втрати в сумі 33 643 грн 32 коп арифметично правильно. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 33643 грн 32 коп. інфляційних втрат нарахованих позивачем на борг в сумі 171979 грн 20 коп, який виник в результаті невиконання умов договору поставки № 67/62 від 17.09.2012 року щодо своєчасної оплати за поставлений товар), з відповідача на користь позивача до задоволення не підлягають, з огляду на наступне.

Згідно п. 3.9. р 3 договору поставки № 67/62 від 17 вересня 2012 р. у разі зміни на день оплати курсу долару США та/або Євро до гривні встановленого Національним банком України, більш ніж на 2 % у порівнянні з курсом на дату підписання Специфікації оплата Товару здійснюється Покупцем за цінами, зміненими пропорційно зміни курсу долару США та/або Євро.

До позовної заяви позивач здійснив Розрахунок збільшення вартості товару відповідно до п.3.9. договору поставки №67/62 від 17 вересня 2012 року, в якому зазначено наступне:

1)Формула розрахунку (А2/А1)*S1 грн =S2 грн, де:

А1-курс долару США, встановлений НБУ на дату підписання Специфікації (17.09.12);

А2-курс долару США, встановлений НБУ на поточну дату (12.11.14);

S1-сума товару (в грн.) на дату поставки товару по видатковій накладній №30127 від 07.12.2012;

S2-сума платежу (грн.).

2)Розрахунок коефіцієнту та проценту збільшення вартості:

15,74 грн (за 1 долар США)/7,993 грн (за один долар США)=1,96 (коефіцієнт збільшення вартості);

91,96-1)х100=96% (процент збільшення вартості)

3)Розрахунок збільшення суми боргу на 12.11.2014 р.:

171979,20 грн х1,96=337079,23 грн.

4)Сума збільшення вартості поставленого товару:

337079,23 грн -171979,20=165100,03 грн.

Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу, оскільки офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Аналогічна позиція вбачається з Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (пункт 10).

Згідно пункту 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21

"Вплив змін валютних курсів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 р. № 193, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.2000 р. за № 515/4736, валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни; курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Аналіз, ст. 625 Цивільного кодексу України свідчить про те, що внаслідок знецінення лише грошова одиниця України - гривня - підлягає індексації, а іноземна валюта не підлягає.

Індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, що купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті.

Тому, вимоги ст. 625 Цивільного кодексу України щодо інфляційних нарахувань можуть бути застосовані лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні і не можуть бути застосовані до ціни у гривні, визначеної з урахуванням курсу іноземної валюти на час укладення договору та додатків до договору (в даному випадку Додатку №3 "Специфікація №3" від 05 грудня 2012 року) та на день оплати товару (в даному випадку на день розрахунку збільшення суми боргу, а саме на 12.11.2014 р.).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого Господарського суду України від 29.02.2012 року по справі № 8/141/2011.

Також судом здійснено перерахунок суми 9541 грн 31 коп 3% річних нарахованих позивачем за період з 07.01.2013 по 12.11.2014 року на борг в сумі 171979 грн 20 коп, який виник в результаті невиконання умов договору поставки № 67/62 від 17.09.2012 року щодо своєчасної оплати за поставлений товар (розрахунок здійснений судом додано до матеріалів справи).

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9541 грн 31 коп 3% річних підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 32451 грн 36 коп нараховані позивачем на борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 року за період з жовтня 2013 по жовтень 2014 року включно.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 30.09.2013 року направив відповідачу Претензію №498 від 30.09.2013 року, яку відповідач отримав 3.10.2013 року (копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться в матеріалах справи). В даній Претензії позивач просив відповідача розрахуватись за поставлену продукцію, зокрема, згідно видаткової накладної №29602 від 26.11.2012 року.

Отже, з врахуванням положень ч.2 ст. 530 ЦК України відповідач повинен був виконати зобов'язання по оплаті за поставлений товар до 10.10.2013 року. Відповідач оплатив позивачу поставлений йому товар згідно видаткової накладної № 29602 від 26.11.2012 року після звернення позивача до суду з даним позовом до відповідача. Отже, порушення відповідачем строку оплати починається з 11.10.2013 року.

Судом здійснено перерахунок суми 32451 грн 36 коп інфляційних втрат (розрахунок здійснений судом додано до матеріалів справи).

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 32451 грн 36 коп інфляційних втрат (нарахованих на борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 року) підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать нормам чинного законодавства.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5233 грн 14 коп нараховані позивачем на борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 року за період з 11.10.2013 по 12.11.2014 року.

Судом здійснено перерахунок суми 5233 грн 14 коп 3% річних (розрахунок здійснений судом додано до матеріалів справи).

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5233 грн 14 коп 3% річних (нарахованих на борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 року) підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать нормам чинного законодавства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України відповідно кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

09 лютого 2015 року від відповідача надійшла Заява № 46 від 06.02.2015 року про розстрочення виконання судового рішення, в якій просить суд у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог ТОВ "СЕА Електротехніка" до КП "Тернопільміськсвітло" про стягнення інфляційних втрат 43184 грн. 63 коп., 3% річних - 37684 грн. 50 коп. та судових витрат у сумі 11626 грн. 35 коп. розстрочити виконання рішення суду на 2 роки у рівних частках.

16 лютого 2015 року від відповідача поступила Заява про розстрочення виконання судового рішення (уточнена) №64 від 13.02.2015 року, в якій відповідач зазначає, зокрема, наступне.

КП «Тернопільміськсвітло» створене з метою забезпечення утримання, експлуатації, ремонту, створення електромереж зовнішнього освітлення та технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів, дорожніх знаків, напрямних, сигнальних та огороджувальних пристроїв тощо), розподілення і постачання електроенергії, перетворення електричної енергії в світлову.

Відповідно до п.7.2. Програми реформування і розвитку житлово-комунального господарства міста Тернополя на 2015-2016 роки, затвердженої рішенням Тернопільської міської ради №6/55/5 від 27.01.2015 року (далі - Програми), КП «Тернопільміськсвітло» визначено одержувачем бюджетних коштів для виконання робіт по утриманню та поточному ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення, а також по утриманню та поточному ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних та орендованих).

У зв'язку із тим, що КП «Тернопільміськсвітло» є одержувачем бюджетних коштів, то підприємством був затверджений і погоджений план використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року у сумі 1 210 000,00 грн.

Для реалізації плану використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року між Управлінням житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради та КП «Тернопільміськсвітло» були укладені:

1.Договір №7 від 27.01.2015 року, відповідно до умов якого Управління ЖКГБ та Е вділяє КП «Тернопільміськсвітло»(одержувачу бюджетних коштів) кошти для оплати послуг з утримання, оренди та поточного ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів), а КП «Тернопільміськсвітло» приймає на себе зобов'язання щодо використання їх за призначенням у сумі: 60 000,00 грн;

2.Договір №8 від 27.01.2015 року, відповідно до умов якого Управління ЖКГБ та Е виділяє КП «Тернопільміськсвітло» (Одержувачу бюджетних коштів) кошти для оплати послуг з утримання та поточного ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення, а КП «Тернопільміськсвітло» приймає на себе зобов'язання щодо використання їх за призначенням у сумі: 1 150 000,00 грн.

Отже, КП «Тернопільміськсвітло» у І кварталі 2015 року виділено кошти у сумі 1 210 000,00 грн., = 60 000,00 грн. + 1 150 000, 00 грн. для наданих ним послуг з утримання, оренди та поточного ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) і утримання та поточного ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення.

Згідно п.2.2. зазначених вище договорів підприємство не пізніше 10-числа наступного за звітним періодом подає Управлінню ЖКГ та Е «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» за попередній місяць.

Відповідно до плану використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року видатки КП «Тернопільміськсвітло», як одержувача бюджетних коштів, у сумі 1 210 000,00 грн. здійснюється за такими кодами економічної класифікації видатків бюджету та у такому розмірі:

- - Заробітна плата (Код 2111) - 343 300 грн.;

- Нарахування на оплату праці (Код 2120) - 127 200 грн.;

- Предмети, матеріали, обладнання та інвентар (Код 2210) - 129 500 грн.;

- Оплати послуг (крім комунальних) (2240) - 29 800 грн.;

- Оплата електроенергії (Код 2273) - 2 180 000 грн.;

- Оплата водопостачання і водовідведення (Код 2272) 600 грн.;

- Інші видатки (Код 2800) - 144 800 грн.

Згідно до п. 2.6. Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 21.06.2012 № 754) за кодом 2800 "Інші видатки" можуть здійснюватися видатки, які не пов'язані з придбанням товарів та послуг установами, а саме:

1) Сплата податків та зборів, обов'язкових платежів до бюджетів відповідно до законодавства; сплата застави або завдатку для забезпечення виконання зобов'язань у зв'язку з участю у державних закупівлях;

2) Збір на обов'язкове пенсійне страхування, що сплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 '' Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій''

3) Сплата штрафів, пені тощо, у тому числі за несвоєчасну сплату податків, збитків від інфляції;

4) Придбання патенту та плата за продовження строку дії патенту, плата за отримання ліцензій та акредитацію відповідно до законодавства;

5) Матеріальна допомога громадянам України, які постраждали під час перебування за кордоном;

6) Відрахування грошових коштів профспілковим організаціям на культурно-масову та фізкультурну роботу відповідно до законодавства;

7) Сплата членських внесків органами місцевого самоврядування громадським та іншим організаціям, якщо це обумовлено законодавством;

8) Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів;

9) Відшкодування моральних збитків та майнової шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду (якщо рішенням суду не визначено сутності платежу)

10) Відшкодування підприємствам (організаціям, установам) середнього заробітку працівників або виплата винагороди громадянам, які залучені до виконання обов'язків,передбачених законодавством та не пов'язаних з виконанням своїх службових обов'язків, або які проходять стажування в іншому державному органі.

КП «Тернопільміськсвітло» просить звернути увагу суду на те, що хоча п.п. 3 п. 2.6. Інструкції передбачено можливість сплата із бюджетних коштів штрафів, пені тощо, у тому числі за несвоєчасну сплату податків, збитків від інфляції, однак виділені кошти підприємству за планом використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року, Договором №7 від 27.01.2015 року, Договором №8 від 27.01.2015 року, можуть використовуватись підприємством лише в межах цільового призначення, а саме на утримання, оренду та поточний ремонт технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) і утримання та поточний ремонт мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення.

У зв'язку із тим, що правовідносини, які виникли між КП «Тернопільміськсвітло» та ТзОВ «СЕА Електротехніка», не пов'язані із утриманням, орендою та поточним ремонтом технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) і утриманням та поточним ремонтом мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення, то підприємство не може сплатити можливу заборгованість ТЗОВ «СЕА Електротехніка» за рішенням суду із бюджетних коштів виділених підприємству, як одержувачу бюджетних коштів, оскільки такі дії будуть кваліфікуватись, як нецільове використання бюджетних коштів (ч. 1. ст.119 Бюджетного кодексу України).

Крім того, Тернопільська міська рада, як засновник, не несе відповідальності за зобов'язаннями КП «Тернопільміськсвітло» (п.5.6. Статуту), а тому не може виділити підприємству кошти для погашення заборгованості підприємства перед третіми особами за судовими рішеннями.

В той же час, підприємство може виконувати будівельні, ремонтно-будівельні, монтажні, електромонтажні роботи, обслуговування електромереж та надання послуг електролабораторії юридичним і фізичним особам на платній основі (пп. 11 п. 2.2. Статуту).

Однак, станом на 13 лютого 2015 року між КП «Тернопільміськсвітло» та юридичними чи фізичними особами не укладено жодного договору щодо виконання будівельних, ремонтно-будівельних, монтажних, електромонтажних робіт та надання послуг електролабораторії (довідка №65, від 13.02.2015 року), через що у підприємства відсутні кошти для погашення можливої заборгованості згідно рішення суду, оскільки на особовому рахунку КП «Тернопільміськсвітло» №992 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 30023, знаходяться кошти у розмірі 2 434, 47 грн.(випискою особовому рахунку №992 за 10.02.2015 року, довідка №66, від 13.02.2015 року).

Також КП «Тернопільміськсвітло» просить звернути увагу суду на те, що не виконання рішення суду призведе до арешту рахунків КП «Тернопільміськсвітло», як способу виконання рішення суду, у зв'язку чим, працівникам не буде виплачуватись заробітна плата, підприємство не зможе закупляти матеріали для виконання робіт по утриманню та поточному ремонту мереж зовнішнього освітлення і технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) міста Тернополя, закупівлі електроенергії для потреб міста, сплати податків та внесків, що не лише паралізує роботу підприємства, а й значно зменшить його платоспроможність, також це призведе аварійних відключень зовнішнього освітлення та світлофорних об'єктів по всьому місту Тернополю.

На підставі цього та керуючись п.6 ч.1. ст.83 Господарського процесуального кодексу України, КП «Тернопільміськсвітло» просить у випадку повного чи часткового задоволення позовних вимог ТЗОВ «СЕА Електротехніка» до КП «Тернопільміськсвітло» про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат розстрочити виконання рішення суду з березня 2015 на 2 роки у рівних частках щомісячно.

В судовому засіданні 18.02.2015року представник позивача в усному порядку заперечив про розстрочення виконання рішення суду на 2 роки, однак висловив думку про можливість розстрочення терміном на 6 місяців.

Згідно п.6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Суд, розглянувши Заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення (уточнена) № 64 від 13.02.2015 року з березня 2015 року терміном на 2 роки у рівних частках щомісячно, встановив наступне:

- Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло" створене з метою забезпечення належного утримання, експлуатації, ремонту, створення електромереж зовнішнього освітлення та технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів, дорожніх знаків, напрямних електроенергії, перетворення електричної енергії в світлову) (п.1.1 р.1 Статуту Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло" (нова редакція), затвердженого Рішенням міської ради від 27 січня 2014 року № 6/44/16);

-Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло" є одержувачем бюджетних коштів.

Так, згідно п. 7.2 Програми реформування і розвитку житлово-комунального господарства міста Тернополя на 2015-2016 роки, затвердженої Рішенням Тернопільської міської ради № 6/55/5 від 27 січня 2015 року, визначено одержувачів бюджетних коштів для виконання робіт по: утриманню та поточному ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення - КП "Тернопільміськсвітло"; утриманню та поточному ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) - КП "Тернопільміськсвітло");

Також відповідачем додано копію Плану використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року, згідно якого КП "Тернопільміськсвітло" був затверджений і погоджений план використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року у сумі 1210 000,00 грн.

Як вбачається з поданих відповідачем матеріалів, для реалізації плану використання бюджетних коштів було укладено наступні договори:

- 27.01.2015 року між Управлінням житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, в подальшому "Сторона 1" та Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", в подальшому "Сторона 2" було укладено договір № 7, у відповідності до п. 1 1 р. 1 якого "Сторона 1" виділяє "Стороні 2" (Одержувачу бюджетних коштів) кошти для оплати послуг з утримання, оренди та поточного ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів), враховуючи рішення міської ради від 27.01.2015 року № 6/55/17 "Про бюджет міста Тернополя на 2015 рік", від 27.01.2015 року № 6/55/5 "Про затвердження програми реформування і розвитку житлово- комунального господарства міста Тернополя на 2015-12016 роки", а "Сторона 2" приймає на себе зобов'язання щодо використання їх за призначенням: 60000 грн.

- 27.01.2015 року між Управлінням житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, в подальшому "Сторона 1" та Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", в подальшому "Сторона 2" було укладено договір № 8, у відповідності до п. 1 1 р. 1 якого "Сторона 1" виділяє "Стороні 2" (Одержувачу бюджетних коштів) кошти для оплати послуг з утримання та поточного ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення, враховуючи рішення міської ради від 27.01.2015 року № 6/55/17 "Про бюджет міста Тернополя на 2015 рік", від 27.01.2015 року № 6/55/5 "Про затвердження програми реформування і розвитку житлово- комунального господарства міста Тернополя на 2015-12016 роки", а "Сторона 2" приймає на себе зобов'язання щодо використання їх за призначенням: 1150 000 грн.

Згідно Плану використання бюджетних коштів (тимчасовий) на 1 квартал 2015 року видатки КП «Тернопільміськсвітло», як одержувача бюджетних коштів, у сумі 1210 000,00 грн. здійснюється за такими кодами економічної класифікації видатків бюджету та у такому розмірі:

- Заробітна плата - 343 300 грн.;

- Нарахування на оплату праці - 127 200 грн.;

- Предмети, матеріали, обладнання та інвентар - 129 500 грн.;

- Оплати послуг (крім комунальних) - 29 800 грн.;

- Оплата електроенергії - 434800 грн.;

- Оплата водопостачання і водовідведення - 600 грн.;

- Інші видатки - 144 800 грн.

Разом з тим, як вбачається із умов вищенаведених договорів, Комунальному підприємству електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", відповідні кошти були виділені для оплати саме послуг з утримання, оренди та поточного ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (власних і орендованих) та електроенергії для потреб технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) та послуг з утримання та поточного ремонту мереж зовнішнього освітлення та електроенергії для потреб зовнішнього освітлення.

Також відповідачем надано суду копії Звітів за надані послуги з поточного ремонту технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) м. Тернополя за січень 2015 року на суму 17118 грн. 45 коп. та на суму 13145 грн. 81 коп., відповідно, що свідчить про цільове використання виділених відповідачу бюджетних коштів. Так, згідно ч.1 ст.119. Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів);

-згідно п.п. 11 п. 2.2. Статуту відповідач може виконувати будівельні, ремонтно-будівельні, монтажні, електромонтажні роботи, обслуговування електромереж та надання послуг електролабораторії юридичним і фізичним особам на платній основі. Разом з тим, із Довідки №65 від 13.02.2015 року, яка надана відповідачем, вбачається, що станом на 13.02.2015 року між КП "Тернопільміськсвітло" та юридичними чи фізичними особами не укладено жодного договору щодо виконання будівельних, ремонтно-будівельних, монтажних, електромонтажних робіт та надання послуг електролабораторії. Тобто, отримання відповідачем реальних прибутків від своєї діяльності в найближчий час не передбачається;

-кошти, які знаходяться на рахунку відповідача, не є достатніми, для погашення заборгованості по рішенню суду. Так, як вбачається з виписки з особового рахунку КП "Тернопільміськсвітло" № 992 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 30023 на даному рахунку відповідача знаходяться кошти в сумі 2434 грн. 47 коп;

-Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло"- відповідачем по справі повністю оплачено борг в сумі 171 979 грн 20 коп за договором поставки № 67/62 від 17.09.2012 р. та борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 року;

-стягнення одноразово заборгованості в загальній сумі 47225 грн. 81 коп. призведе до арешту рахунків КП «Тернопільміськсвітло», у зв'язку чим, працівникам не буде виплачуватись заробітна плата, підприємство не зможе закупляти матеріали для виконання робіт по утриманню та поточному ремонту мереж зовнішнього освітлення і технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорів) міста Тернополя, закупівлі електроенергії для потреб міста, сплати податків та внесків, що не лише паралізує роботу підприємства, а й значно зменшить його платоспроможність, також це призведе аварійних відключень зовнішнього освітлення та світлофорних об'єктів по всьому місту Тернополю.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" N 9 від 17 жовтня 2012 року, із наступними змінами і доповненнями, підпунктом 7.2. пункту 7 передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 року, викладено правову позицію, згідно якої при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно, зокрема, до статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, враховуючи, що суд лише на підставі наявних доказів може зробити висновок про обґрунтованість Заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення (уточнена) № 64 від 13.02.2015 року, оскільки припущення про ускладнення або неможливість його виконання має бути достатньо обґрунтованим і ця обставина повинна доводитись відповідачем за загальними правилами статті 33 ГПК України, проаналізувавши подані документи, суд вважає, що дану Заяву відповідача слід задовольнити частково та розстрочити сплату заборгованості в загальній сумі 47225 грн. 81 коп., в тому числі 32451 грн. 36 коп. - інфляційних втрат, 14774 грн 45 коп -3% річних, рівними частинами терміном на 12 місяців починаючи з березня 2015 року:

- до 31 березня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 квітня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 травня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 червня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 липня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 серпня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 вересня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 жовтня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 листопада 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 грудня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 січня 2016 року - 3935 грн 48 коп;

- до 29 лютого 2016 року - 3935 грн 53 коп.

Позивач зменшив свої позовні вимоги (Заява про зменшення позовних вимог №5 від 06.01.2015 року, Заява про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року).

Згідно п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Як визначається в п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про судовий збір" № 01-061175/2011 від 25.08.2011 року статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду; зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадках, визначених у таких нормах ГПК: частині четвертій статті 22 (зменшення позивачем розміру позовних вимог); у цьому разі судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

В своїй Заяві про зменшення позовних вимог №271 від 11.02.2015 року позивач просить суд стягнути з відповідача 11626 грн 35 коп судових витрат, при цьому посилаючись на ч.2 ст.49 ГПК України; абзац 5 п.4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.2 ст.49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У відповідності до абзацу п'ятого підпункту 4.6. пункту 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року із наступними змінами зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору; що ж до інших судових витрат, то в такому разі вони у відповідній частині покладаються на позивача. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК може бути покладений на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач оплатив основний борг в сумі 171979 грн 20 коп за договором поставки № 67/62 від 17.09.12 р. та основний борг в сумі 159974 грн 40 коп за видатковою накладною № 29602 від 26.11.12 р. після подання позову. В ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не підтверджено письмовими доказами, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. А, відтак, судовий збір в сумі 9799 грн 35 коп сплачений згідно платіжного доручення №477 від 13 листопада 2014 року підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Платіжне доручення №477 від 13 листопада 2014 року залишити у справі.

Судовий збір в сумі 1066 грн 93 коп у відповідності із ст.49 ГПК України при задоволенні позову в частині стягнення 32451 грн 36 коп - інфляційних втрат та 14774 грн 45 коп -3% річних підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повернення сплачених судових витрат.

Судовий збір в сумі 760 грн 07 коп у відповідності із ст.49 ГПК України при відмові в позові в частині стягнення 33643 грн 32 коп. інфляційних втрат покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, п.6 ст.83,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства Електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул. Кн.Острозького, 32, м. Тернопіль , ідентифікаційний код 03353868, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", вул. Краківська, буд. 13-б, офіс 128, м. Київ, ідентифікаційний код 38013959, заборгованість в загальній сумі 47225 грн 81 коп, в тому числі:

-32451 грн 36 коп- інфляційних втрат;

-14774 грн 45 коп -3% річних;

з розстрочкою стягнення заборгованості щомісячно рівними частинами терміном на 12 місяців починаючи з березня 2015 року:

- до 31 березня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 квітня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 травня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 червня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 липня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 серпня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 вересня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 жовтня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 30 листопада 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 грудня 2015 року - 3935 грн 48 коп;

- до 31 січня 2016 року - 3935 грн 48 коп;

- до 29 лютого 2016 року - 3935 грн 53 коп.

3.Стягнути з Комунального підприємства Електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул. Кн.Острозького, 32, м. Тернопіль , ідентифікаційний код 03353868, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", вул. Краківська, буд. 13-б, офіс 128, м. Київ, ідентифікаційний код 38013959:

- 1066 грн 93 коп судового збору в повернення сплачених судових витрат.

4.В решті позову відмовити.

5.Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", вул. Краківська, буд. 13-б, офіс 128, м. Київ, ідентифікаційний код 38013959, 9799 грн 35 коп судового збору, як зайво сплачений, згідно платіжного доручення №477 від

13 листопада 2014 року. Платіжне доручення №477 від 13 листопада 2014 року залишити у справі.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 20 лютого 2015 року

Суддя С.О. Хома