ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2015 р. Справа № 5023/10616/11

вх. № 10616/11

Суддя господарського суду Усатий В.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю:

ліквідатора - Татіщев О.Є., свід. № НОМЕР_1 від 27.05.2013 р

представника ПАТ "Мегабанк" - Виговська А.В., дов. від 16.12.2014 р.

Розглянувши скаргу ПАТ "Мегабанк"

по справі за заявою ФОП ОСОБА_3, м. Харків

до ФОП ОСОБА_3, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06.03.2012 р. ФОП ОСОБА_3 визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_4, яку було зобов"язано відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії передбачені вказаними статтями, завершити ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 18.04.2013 р. звільнено від обов*язків ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_4 та призначено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю.

Ухвалою суду від 18.04.2013 р. був продовжений строк ліквідаційної процедури на 6 місяців, тобто до 06.09.2013 р.

Ухвалою суду від 01.07.2014 р. задоволено скаргу ПАТ "Мегабанк" (вх. № 4889 від 11.02.2014 р.) на дії ліквідатора, визнано незаконною бездіяльність ліквідатора Комаровської І.Ю. при виконанні покладених на неї обов"язків, в тому числі, щодо нерозгляду нею заяви ПАТ "Мегабанк" з грошовими вимогами до боржника, усунено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. від виконання покладених на неї обов"язків ліквідатора ФОП ОСОБА_3, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_3 арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

До суду від ПАТ "Мегабанк" надійшла скарга на дії ліквідатора (вх. № 3997 від 03.02.2015 р.), в якій банк просить суд визнати незаконним дії ліквідатора Татіщева О.Є., що полягають у відмові включити вимоги банку до реєстру вимог кредиторів, внести вимоги ПАТ "Мегабанк" в сумі 636364,02 доларів США (7381822,63 грн. та 2214299,21 грн.) до реєстру вимог кредиторів та перерахувати в рахунок погашення заборгованості грошові кошти, отримані від реалізації майна банкрута у вказаному розмірі на рахунок банку.

Розглянувши надану скаргу, суд призначив її до розгляду в судовому засіданні 17.02.2015 р.

В судовому засіданні 17.02.2015 р. ліквідатор просив відмовити банку в задоволенні скарги з тих підстав, що вимоги банку до божника виникли з підстав, не пов"язаних з підприємницькою діяльністю боржника.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним у скарзі ПАТ "Мегабанк" вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ст.24 Закону, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.4 ст.25 Закону, дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Відповідно до п.2 ст.47 Закону, кредитори, вимоги яких пов'язані із зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, мають право заявити свої вимоги в процесі провадження у справі про банкрутство.

15.08.2012 р. в газеті "Голос України" здійснена публікація про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та встановлено місячний строк з дня публікації для заявлення грошових вимог до боржника.

13.09.2014 р. ПАТ "Мегабанк" звернувся до ліквідатора з заявою, в якій просив визнати вимоги банку в сумі 767084,41 доларів США та включити їх до реєстру вимог кредиторів, проте попередніми ліквідаторами вимоги банку не були розглянуті і тільки ліквідатором Татіщевим О.Є. 05.11.2014 р. вимоги банку розглянуті та в їх визнанні відмовлено.

Відповідно до ст.14 Закону, рішення боржника про невизнання вимог може бути оскаржене до господарського суду, що порушив провадження у справі про банкрутство.

ПАТ "Мегабанк" не погодився з таким результатом розгляду їх вимог та звернувся до суду із відповідною скаргою.

Статтями 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлені особливості здійснення провадження у справах про банкрутство фізичної особи - підприємця.

Отже, при провадженні у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця застосовуються приписи інших норм Закону в частині, що не суперечить статтям 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч.2 ст.47 Закону, заява про порушення справи про банкрутств громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Заяву про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця можуть подати кредитори, за винятком кредиторів, вимоги яких пов'язані з зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, кредиторів, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру.

Кредитори, вимоги яких пов'язані із зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, мають право заявити свої вимоги в процесі провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону копію постанови про визнання громадянина-підприємця банкрутом і інформацію про відкриття ліквідаційної процедури господарський суд направляє всім відомим кредиторам із зазначенням строку пред'явлення кредиторами вимог, який не може перевищувати два місяці.

Відповідно до статті 1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство;

боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

суб'єкт банкрутства - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом. Суб'єктами банкрутства не можуть бути відокремлені структурні підрозділи юридичної особи (філії, представництва, відділення тощо), а також фізичні особи - підприємці за грошовими зобов'язаннями, що виникли безпосередньо у фізичної особи на підставах, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності;

Згідно ч.1 ст.48 Закону, одночасно з прийняттям заяви про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця господарський суд накладає арешт на майно громадянина-підприємця, за винятком майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення та майна, що перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Аналіз норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає суду підстави дійти висновку, що забезпеченим кредитором боржника (фізичної особи - підприємця) є кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (фізичної особи - підприємця) за зобов'язаннями, які виникли у нього у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, Кредитний договір №136ПВ/2006 від 15.05.2006 р. укладений банком (правонастунпик з громадянином ОСОБА_3 та у п.1.1. якого визначено, що кредит надається позичальнику (громадянину ОСОБА_3) на споживчі цілі.

В забезпечення виконання вказаного кредитного договору між сторонами укладено іпотечний договір № 136ПВ/2006-з-1 від 11.08.2006 р., предметом іпотеки якого є гараж площею 18,2 кв.м. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0025 га для обслуговування цього гаража.

Отже, вимоги банку до ОСОБА_3 виникли не у зв'язку зі здійсненням ним підприємницької діяльності, майно було передано банку у заставу не з підстав, пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Також, зазначені вимоги не пов'язані із зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, не є вимогами щодо стягнення аліментів, а також вимогами за зобов'язаннями, які нерозривно пов'язані з особою кредитора.

Крім того, згідно ч.7 ст. 47 Закону, у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

У відповідності до ч. 5 ст. 48 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання громадянина-підприємця банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строки виконання зобов'язань громадянина-підприємця вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов'язаннями громадянина-підприємця, крім зобов'язань, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності; припиняється стягнення з громадянина-підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян та за вимогами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Отже, вимоги банку можуть бути задоволені окремо від провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця, за рахунок майна, яке є предметом забезпечення згідно договору.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє банку у визнанні його вимог до банкрута та включенні їх до реєстру вимог кредиторів, оскільки вони не пов'язані із здійсненням банкрутом підприємницької діяльності та заявник не є кредитором банкрута, якому надано право на заявлення своїх вимог під час провадження у справі про банкрутство, у зв"язку з чим суд не вбачає в діях ліквідатора щодо відмови у визнанні вимог банку порушення вимог Закону та скарга ПАТ "Мегабанк" не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22-34, ст.ст.47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ "Мегабанк" у задоволенні скарги (вх. № 3997 від 03.02.2015 р.).

Ухвалу направити ліквідатору, ПАТ "Мегабанк", банкруту.

Суддя Усатий В.О.