ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

4 лютого 2015 року м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого: Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С., Гуля В.С., Жайворонок Т.Є.,

Колесника П.І., Потильчака О.І., Шицького І.Б.,

розглянувши за участю представників:

Генеральної прокуратури України - Гнатюка М.М.,

приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» - Рожкова О.Є.,

Федерації профспілкових організацій Чернігівської області - Помаза А.П.,

Фонду державного майна України - Сідненка О.Л.,

Федерації профспілок України - Багатченка Ю.В.,

Міністерства юстиції України - Станецької О.В.,

заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від

20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Федерації профспілкових організацій Чернігівської області, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», виконавчого комітету Чернігівської міської ради, треті особи: комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», Федерація професійних спілок України, про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно та витребування його із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом до Федерації профспілкових організацій Чернігівської області, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», виконавчого комітету Чернігівської міської ради, треті особи: комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», Федерація професійних спілок України, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 липня 2001 року № 173 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва про право власності раді Федерації профспілкових організацій Чернігівської області на адміністративну будівлю літ. А-4 площею 4 110,2 кв. м, гаражі літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3 площею

442,2 кв.м, розташовані по вул. Шевченка, 5 у м. Чернігові, про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 21 серпня 2001 року, виданого раді Федерації профспілкових організацій Чернігівської області на адміністративну будівлю літ. А-4 площею 4 110, 2 кв.м, гаражі літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3 площею 442, 2 кв.м, розташовані по вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові, про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 9 жовтня 2001 року, зокрема частини підвалу загальною площею 143,9 кв. м, частини першого поверху загальною площею 304,4 кв. м, сходів площею 17,9 кв. м, укладеного між Федерацією профспілкових організацій Чернігівської області та відкритим акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія», про визнання за державою Україна в особі Фонду державного майна України права власності на адміністративну будівлю літ. А-4 площею 4 110, 2 кв.м, гаражі літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3 площею 442, 2 кв.м, розташовані по вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові, та витребування вказаного майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно є державною власністю, а рішенням виконкому від 20 липня 2001 року № 173 фактично позбавлено права власності на спірне майно Фонд державного майна України як орган, уповноважений на управління об'єктами державної власності.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20 грудня

2011 року позов задоволено частково.

Позовні вимоги до виконавчого комітету Чернігівської міської ради в частині визнання незаконним рішення від 20 липня 2001 року № 173 задоволено частково.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 липня 2001 року № 173 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва про право власності раді Федерації профспілкових організацій Чернігівської області на будівлю літ. А-4, загальною площею

4 110,2 кв. м, гаражі літ. Б-1, Б2-1, Б3, площею 402,5 кв. м, розташовані за адресою вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові.

Провадження у справі в частині позовних вимог до виконавчого комітету Чернігівської міської ради та Федерації профспілкових організацій Чернігівської області щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності від 21 серпня 2001 року припинено.

У решті позовних вимог до виконавчого комітету Чернігівської міської Ради, щодо визнання незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 липня 2001 року № 173 у частині надання дозволу на оформлення свідоцтва про право власності раді Федерації профспілкових організацій Чернігівської області на гаражі літ. Б1-1, площею 39,7 кв. м, розташовані за адресою: вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові відмовлено.

Позовні вимоги до Федерації профспілкових організацій Чернігівської області та приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія») щодо визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано за державою Україна в особі Фонду державного майна України право власності на будівлю літ. А-4, загальною площею

4 110,2 кв. м, гаражі літ. Б-1, Б2-1, Б3, площею 402,5 кв. м за адресою: вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 9 жовтня 2001 року, укладений між Федерацією профспілкових організацій Чернігівської області та відкритим акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» про продаж частини нежитлового приміщення нежитлової будівлі за адресою:

м. Чернігів, вул. Шевченка, 5, яка складається з частини підвалу загальною площею 143,9 кв. м (з літ. 1-3 по літ. 1-8), частини першого поверху загальною площею 304,4 кв. м (з літ.1 по літ.20), сходів площею

17,9 кв.м (літ.1-1), будівельний об'єм - 2 263 кв.м.

Витребувано із чужого незаконного володіння Федерації профспілкових організацій Чернігівської області та передано Фонду державного майна України будівлю літ. А-4 загальною площею

3 644 кв. м, гаражі літ. Б-1, Б2-1, Б3 площею 402,5 кв. м за адресою: вул. Шевченка, 5, у м. Чернігові.

Витребувано із чужого незаконного володіння Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» та передано Фонду державного майна України частину нежитлового приміщення нежитлової будівлі загальною площею 466,2 кв. м за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Чернігів, яка складається з частини підвалу загальною площею 143,9 кв. м (з літ. 1-3 по літ. 1-8), частини першого поверху загальною площею 304,4 кв. м (з літ. 1 по літ. 20), сходів площею

17,9 кв. м (літ. 1-1), будівельний об'єм - 2263 кв.м.

У задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на гараж площею 39,7 кв. м, за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Чернігів, та витребування його із чужого незаконного володіння відмовлено.

У задоволенні позовних вимог щодо витребування із чужого незаконного володіння Федерації профспілкових організацій Чернігівської області частини будівлі літ. А-4 площею 466,2 кв. м відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від

3 червня 2014 року рішення господарського суду Чернігівської області від

20 грудня 2011 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 20 серпня

2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду від

3 червня 2014 року залишено без змін.

Постанову обґрунтовано тим, що майно профспілок не належало до державної власності, оскільки право власності Федерації профспілкових організацій Чернігівської області на спірне майно виникло на законних підставах, отже, обґрунтовано існували повноваження на відчуження частини такого майна.

Заступником Генерального прокурора України у порядку ст. 11119 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права щодо правового режиму майна підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21 листопада

2014 року справу допущено до провадження Верховного Суду України з підстав неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, що підтверджено наданими заявником копіями постанов Вищого господарського суду України від 16 листопада 2011 року у справі

№ 4/5027/643/2011, від 5 серпня 2014 року у справі № 910/993/14, від

7 жовтня 2014 року у справі № 5004/2011/11 в яких висловлено правову позицію про те, що майно підприємств установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю і повноваження щодо управління майном державної власності покладено на Фонд державного майна України, окрім того, правовий режим майна не змінювався у зв'язку із створенням Федерації незалежних професійних спілок України та включенням його до переліку переданого Федерації майна.

У судовому засіданні представником Генеральної прокуратури України заявлено клопотання про залишення заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від

20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 11115 Господарського процесуального кодексу України перегляд судових рішень у Верховному Суді України здійснюється на підставі заяв сторін та інших учасників судового процесу.

Оскільки заявник розпоряджається своїми правами вільно, а подане ним клопотання не суперечить вимогам закону, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України не має підстав для відмови у його задоволенні.

Керуючись статтями 22, 11115 , 11123 Господарського процесуального кодексу України, Судова палата у господарських справа Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання Генеральної прокуратури України задовольнити.

Залишити без розгляду заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 20 серпня 2014 року у справі

№ 5028/12/106/2011.

Головуючий: В.П. Барбара
Судді І.С. Берднік

В.С. Гуль

Т.Є. Жайворонок

П.І. Колесник

О.І. Потильчак

І.Б. Шицький

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши викладені у заяві доводи, Судова палата у господарських справах, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29 листопада 1990 року

№ 506 на території республіки введено мораторій на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» від 30 серпня 1991 року № 1452-XII та положеннями статті 1 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10 вересня

1991 року № 1540-ХІІ майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України, є державною власністю України.

Одночасно Указом Президії Верховної Ради України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» від 30 серпня 1991 року № 1452-XII визнано недійсними майнові договори, якими змінено форму власності, укладені під час дії мораторію, встановленого постановою Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29 листопада

1990 року № 506.

Отже, виходячи зі змісту наведених вище нормативних актів стосовно права власності держави України після розпаду Союзу РСР і створення на базі майна засновників Федерації професійних спілок України, яка є правонаступником ради Федерації незалежних профспілок України право власності на спірне майно набула держава Україна.

Тому передача спірного майна у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому - Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Відтак, спірна адміністративна будівля та гаражі були майном громадської організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України.

За таких обставин на момент створення Федерації професійних спілок України спірне майно перебувало у державній власності, а тому могло бути відчужене виключно за згодою власника.

Постановою Верховної Ради України «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України» від 10 квітня 1992 року № 2268-ХІІ передбачено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, які перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передані тимчасово Фонду державного майна України.

Постановою Верховної Ради України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» від 4 лютого 1994 року

№ 3943-ХІІ передбачено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, Вищий господарський суд України не врахував наведених положень матеріального закону.

Враховуючи викладене, постанова Вищого господарського суду України від 20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 підлягає скасуванню як незаконна і необґрунтована, а справа - направленню на новий касаційний розгляд до Вищого господарського суду України.

Керуючись ст.ст. 11123 , 11124 , 11125 , 11128 Господарського процесуального кодексу України, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від

20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від 20 серпня 2014 року у справі № 5028/12/106/2011 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій п. 2 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий: В.П. Барбара
Судді І.С. Берднік

В.С. Гуль

Т.Є. Жайворонок

П.І. Колесник

О.І. Потильчак

І.Б. Шицький

Правова позиція

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ та постановою Верховної Ради України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» від 4 лютого 1994 року № 3943-ХІІ передбачено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Суддя І.Б. Шицький