КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа№ 910/23587/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від позивача: Тучкова К.В. за дов. №37 від 12.12.2013.

від апелянта: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014.

у справі № 910/23587/14 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рітейл-Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 15 443,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 у справі № 910/23587/14 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення 15 443,61 грн. задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити та викласти його в наступній редакції: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14 979,24 грн. та судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позов задоволено через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду має бути змінене частково.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Скрипки І.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015, у зв'язку з відпусткою судді Скрипки І.М., сформовано для розгляду даної апеляційної скарги колегію суддів у складі: Шаптала Є.Ю. (головуючий), Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 у складі суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Самсін Р.І., прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 17.02.2015.

В судовому засіданні 17.02.2015 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просив рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 17.02.2015 відповідач свого представника не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника апелянта за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.01.2013 між позивачем та Верховець А.А. було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 205.01.13 (надалі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ.

У відповідності до Договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Як передбачено ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

06.10.2013 о 13 год. 00 хв., Комлєва Л.І. в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Комсомольській, навпроти будинку № 49, керуючи автомобілем марки Toyota Corolla, реєстраційний номер ВН 7118 ЕЕ рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпеці своїх дій, не звернулась за допомогою до інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустила наїзд на автомобіль марки Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ, який був припаркований водієм Верховец А.А. позаду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2013 справа №500/6738/13-п, пр. №3/500/2100/13 Комлєву Л.І., за здійснення вказаного ДТП, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Акту огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 08.10.2013, транспортний засіб Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ зазнав пошкоджень.

З наявного в матеріалах справи звіту про визначення вартості відновлювального ремонту № 2809/1738 від 15.11.2013 та калькуляції дефектів (ремонт) №42/19 від 15.11.2013, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ внаслідок пошкоджень складає 15 979,24 грн.

У відповідності до рахунку-фактури товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт ЛТД" №С-00050942 від 13.11.2013, вартість відновлювального ремонту Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ в результаті його пошкодження складає 16 443,61 грн.

Як вбачається з складеного позивачем Страхового акту №1474-1 від 21.11.2013 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, страхове відшкодування становить 16 443,61 грн., а платіжним дорученням №2563 від 13.12.2013, підтверджується факт виплати страхового відшкодування в сумі 16 443,61 грн. та виконання позивачем умов Договору страхування .

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в межах суми 16 443,61 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, з вищевказаних норм вбачається, що у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина фізичної особи Комлєвої Л.І. встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер ВН 7118 ЕЕ застрахована відповідачем на підставі Полісу №АС/8545016.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як передбачено ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, а саме з рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт ЛТД" № С-00050942 від 13.11.2013, що вартість ремонту автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер АА 4219 КХ, склала 16 443,61 грн.

В той же час, як наголошує на тому Вищий господарський суд України у своїх постановах при розгляді справ даної категорії, (постанови від 23.08.2011 у справі №42/92, від 07.08.2012 у справі №2/22, від 01.03.2011 у справі №47/372) звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Отже, позивачем на підставі платіжного доручення №2563 від 13.12.2013 виплачено страхове відшкодування в сумі 16 443,61 грн.

Враховуючи все вищевикладене, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з ст. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з Полісу №АС/8545016 розмір франшизи становить 1000,00 грн., а ліміт відповідальності по майну становить 50 000,00 грн., отже, з огляду на це, до позивача перейшло в межах суми 15 443,61 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування - франшиза) право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, беручи до уваги все вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 15 443,61 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 в справі № 910/23587/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 у справі № 910/23587/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 у справі № 910/23587/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/23587/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

Р.І. Самсін