РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22832/14 14.01.15

За позовом:: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»

вул. Антонова, 5, м. Київ, 03186

до: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

пр-т Перемоги, 65, м. Київ, 03062

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 17055,26 грн.

Суддя А.М.Селівон

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Лапай О.В. - спеціаліст колекторського управління, дов. № 426-17 від 26.12.14 р.

Від відповідача: Ніколаєв В.В. - представник, дов. № ГО-14/173 від 30.09.14 р.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування в порядку регресу 17055,26 грн., виплачених страховиком в якості страхового відшкодування страхувальнику на підставі Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, винною у скоєнні якої є особа, цивільно-правова відповідальність котрої застрахована відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві № 1778-17/1 від 15.10.14 р. позивач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», виплативши відповідно до умов Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. страхове відшкодування власнику автомобіля внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, винною у скоєнні якої є особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем, набуто в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України в межах виплаченого відшкодування право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.14 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/22832/14, розгляд справи призначено на 06.11.14 р..

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.11.14 р., 25.11.14 р. та 18.12.14 р. розгляд справи відкладався на 25.11.14 р., 18.12.14 р. та 14.01.15 р. відповідно.

За заявою представника позивача № 2033-17/1 від 17.12.14 р. строк розгляду спору продовжувався на 15 днів.

В судове засідання 06.11.14 р., 25.11.14 р. та 14.01.15 р. з'явився уповноважений представник позивача.

В судове засідання 18.12.14 р. представник позивача не з'явився.

Уповноважений представник відповідача з'явився в судові засідання 18.12.14 р. та 14.01.15 р., в судові засідання 06.11.14 р., 25.11.14 р. представник відповідача не з'явився.

До початку судового засідання 06.11.14 р. через канцелярію суду представником відповідача поданий відзив на позовну заяву б/н від 30.10.14 р., в якому відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно з довідкою УПЦЗ «Експерт-Сервіс» коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН складає 0,5677, відповідно сума страхового відшкодування становить 32944,74 грн., яку відповідач в порядку регресу виплатив відповідачу, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Відзив разом з доданими до нього документами долучений судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 06.11.14 р. позивачем через канцелярію суду подано заяву № 1855-17/1 від 05.11.14 р. про долучення документів до матеріалів справи.

Заяву судом задоволено, документи долучені до матеріалів справи.

Документи, витребувані ухвалами суду від 23.10.14 р., 06.11.14 р., 25.11.14 р. та 18.12.14 р. сторонами надані суду не в повному обсязі.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання сторонами суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судового засідання клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні повідомили суд, що права та обов'язки сторонам зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

В судовому засіданні 14.01.15 р. уповноважений представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Уповноважений представник відповідача в судовому засіданні 14.01.15 р. підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу п.6 ч.4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

27 грудня 2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «АСКА» (страховик за Договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» (страхувальник та вигодонабувач за Договором) було укладено Договір страхування транспортного засобу СТД № 2984976, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН, 2006 року випуску (далі - Договір).

Розмір страхової суми становить 120750,00 грн., умовна франшиза - 500,00 грн. (Додаток № 1 до Договору). Строк дії договору зазначений з 01 січня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. (п. 13 Договору).

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Законом України "Про страхування".

Як передбачено ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Страховим випадком згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» визначена подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно первинної довідки ДАІ та розгорнутої довідки ДАІ про ДТП № 8957628, копії яких наявні в матеріалах справи, 07 лютого 2012 року по вул. Світлогірській в м. Кривому Розі відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН, який належить ТОВ «Метінвест Холдинг», під керуванням водія гр. Гончаренко А.І., який здійснював керування застрахованим транспортним засобом згідно виданого ТОВ «Метнівест Холдинг» подорожнього листа від 07.02.12 р. та транспортним засобом ГАЗ 3302 державний номер 41591АЕ, який належить гр. Веселицькому І.М. під керуванням водія гр. Зайця Р.В., який не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, допустивши зіткнення автомобілів, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.03.12 р. по справі № 420/678/12 встановлено, що гр. Зайцем Р.В. порушено п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн..

Як вбачається із Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., дана подія визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

19 березня 2012 р. страхувальник звернувся до ПАТ «УАСК «АСКА» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. на рахунок СТО для здійснення ремонту.

За змістом п. 3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За умовами п.4.2 Договору вартість матеріального збитку у випадку пошкодження застрахованого транспортного засобу розраховується на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу, калькуляції вартості відновлювального ремонту на фірмовій (гарантійній) СТО чи СТО за вибором Страхувальника, узгодженій зі Страховиком, та висновку експерта - товарознавця, складеного у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів,яка діяла на дату настання випадку.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору сума матеріального збитку розраховується виходячи із вартості відновлювального ремонту на фірмовій (гарантійній) СТО чи СТО за вибором Страхувальника, узгодженій зі Страховиком, але не більше вартості збитку, розрахованої у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів та збільшеної на 30%.

Згідно п.4.2.1 Договору при розрахунку суми матеріального збитку не враховується знос належних до заміни частин та деталей транспортного засобу.

У відповідності до Звіту № Д11/03/12 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН від 07.03.13 р. та калькуляції, складених суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою - підприємцем Чивчиш О.П. на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН складає 58997,04 грн..

Відповідно до рахунку Фізичної особи - підприємця Щербака Д.А. № 0413/1 від 13.04.12 р. з виконання ремонтних робіт автомобіля «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН власника ТОВ «Метінвест Холдинг» складає 53013,12 грн. (з урахуванням ПДВ).

Як свідчать матеріали справи, Приватним акціонерним товариством "УАСК "АСКА" складено та підписано страховий акт № 2321 від 07.05.12 р. за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., відповідно до якого вищевказана ДТП кваліфікована згідно Договору як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 53013,12 грн..

ПАТ "УАСК "АСКА", виконуючи свої зобов'язання за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., на підставі страхового акту № 2321 від 07.05.12 р., рахунку СТО Фізичної особи - підприємця Щербака Д.О. на надання послуг з ремонту автомобіля «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН власника ТОВ «Метінвест Холдинг» та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 19.03.12 р. здійснено на рахунок виконавця відновлювального ремонту - СТО ФОП Щербака Д.О. виплату страхового відшкодування в розмірі 53013,12 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 4095 від 08.05.12 р. на суму 23013,12 грн., № 4049 від 10.05.12 р. на суму 20000,00 грн. та № 4022 від 11.05.12 р. на суму 10000,00 грн..

Заперечень щодо факту виплати страхового відшкодування за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. у розмірі 53013,12 грн. відповідачем суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ПАТ "УАСК "АСКА" умов Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» умов Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., а саме виплати страхового відшкодування в сумі 53013,12 грн. у зв'язку із настанням страхового випадку страхувальнику - ТОВ «Ментінвест Холдинг» шляхом перерахування вартості ремонту належного страхувальнику застрахованого автомобіля «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН на розрахунковий рахунок СТО, яка здійснювала ремонт вказаного транспортного засобу.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Одним із видів обов'язкового страхування згідно п.9 ч. 1 ст.7 "Про страхування" є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 вищевказаного Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як свідчать матеріали справи, на момент вчинення зазначеної вище ДТП цивільно-правова відповідальність гр. Веселицього І.М. як власника транспортного засобу ГАЗ 3302 державний номер 41591АЕ, яким керував гр. Заєць Р.В., вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно Полісу № АА/3372163 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо страхування належного гр. Веселицькому І.М. транспортного засобу ГАЗ 3302 державний номер 41591АЕ, який був чинний на момент скоєння ДТП.

Згідно вказаного Полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн..

Пунктом 3 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу Украйни передбачено, що завдання майнової (матеріальної ) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на вищевикладене, до ПАТ "УАСК "АСКА", як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., в межах виплаченої суми перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду, 53013,12 грн. страхового відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 731-17И від 21.03.13 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 53013,12 грн., отримання якої ПАТ «СГ «ТАС» 29.03.13 р. підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого поштового відправлення № 382.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, у відповідь на вказану претензію відповідачем 30.12.13 р. здійснено відшкодування в порядку регресу 32944,74 грн..

Згідно наданого відповідачем відзиву належна до відшкодування в порядку регресу сума визначена ПАТ «СГ «ТАС» відповідно до п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів та з урахуванням ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому відповідачем враховані відомості щодо значення фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН станом на 11.02.12 р. в розмірі 0,5677, отримані за довідкою оцінювача - Фізичної особи - підприємця Горбачова А.М., копія якої надана відповідачем. При цьому доказів на підтвердження відповідної кваліфікації суб'єкта оціночної діяльності - Фізичної особи - підприємця Горбачова А.М. відповідачем суду не надано.

В силу ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Крім того, відповідно до ч. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Суд зазначає, що при умовній (інтегральній) франшизі страховик звільняється від відповідальності за збиток, що не перевищує визначену суму франшизи, і повинен відшкодувати збиток повністю, якщо його розмір більший за суму франшизи.

Оскільки як вбачається із Полісу № АА/3372163, франшиза за полісом страхування становить 0 грн., та за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. франшиза є умовною і визначена в розмірі 500,00 грн., отже розмір страхового відшкодування, яке просить стягнути позивач, враховуючи розмір завданого застрахованому позивачем транспортному засобу «Skoda Suberb» державний номер АН0763ВН матеріального збитку та розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача в межах ліміту відповідальності відповідача за даним Полісом № АА/3372163 в сумі 50000,00 грн. за спірним страховим випадком, правомірно на розмір франшизи не зменшувався.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо відшкодування ПАТ «УАСК «АСКА» в порядку регресу залишку невідшкодованої суми в розмірі 17055,26 грн. (50000,00 грн.-32944,74 грн.) всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з частиною 22.1 якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2011р. у справі № 42/92, від 07.08.2012р. у справі № 2/22, від 01.03.2011р. у справі № 47/372 звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Крім того, листом Верховним Судом України від 19.07.11 р. роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відтак, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі акту виконаних робіт ФОП Щербака Д.О. № 0413/1 від 13.04.12 р.. При цьому за висновками суду матеріали справи містять достатні докази фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

З урахуванням наявності полісу № АА/3372163 відповідача, договірних зобов'язань між винною у скоєнні ДТП особою та страховою компанією відповідача, відповідальною особою є саме ПАТ «Страхова група «ТАС», до якого правомірно заявлено позов.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу. При цьому відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зобов'язання в повному обсязі або письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що з урахуванням приписів ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України "Про страхування" розмір регресного відшкодування, право вимоги виплати якого відповідачем виникло у позивача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, чим спростовується твердження відповідача про необхідність зменшення заявленої позивачем до стягнення суми регресного відшкодування з врахуванням зносу транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Як встановлено судом, позивач, виконуючи свої зобов'язання перед страхувальником за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., виплатив йому суму страхового відшкодування в розмірі 53013,12 грн. (без урахування зносу).

При цьому п.4.2.1 вказаного Договору передбачено, що при розрахунку суми матеріального збитку не враховується знос належних до заміни деталей та частин транспортного засобу.

Згідно з ч.1 ст.14 та ст.204 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено визнання недійсними Полісу № АА 3372163 та Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., або окремих їх положень, зокрема, в частині визначення Договором обов'язку позивача в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхувальнику страхового відшкодування без врахування зносу. Доказів розірвання вказаних Договору та Полісу сторонами також не надано.

Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду рішень господарських судів у справах зі спорів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що виникають з подібних правовідносин (постанови ВГСУ від 18.10.2011 у справі № 28/381 та від 15.01.2013 у справі №5011-45/7316-2012).

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

Дійсно, згідно зі ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Проте, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 53013,12 грн. (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р., а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Отже, щодо заперечень відповідача про необґрунтованість розміру суми страхової виплати суд зазначає, що як вбачається зі змісту наведених норм Закону, обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, стосуються саме страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, у даному випадку - відповідача. Однак, правовідносини, що виникли між позивачем та ТОВ "Метінвест Холдинг" на підставі укладеного між ними Договору страхування транспортного засобу СТД № 2984976 від 27.12.11 р. відносяться до добровільного страхування. Відтак, при визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, позивач не повинен був керуватися нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" з огляду на наявність укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ментінвест Холдинг" договору добровільного страхування.

Вищенаведеним спростовується помилкове твердження відповідача про здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП, та необхідність обмеження розміру регресної відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком сумою 32944,74 грн., розрахованою з врахуванням зносу.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати позивачу в порядку регресу частини суми виплаченого страхового відшкодування в добровільному порядку та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і належних та допустимих доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача залишку невиплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 354 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (пр-т Перемоги, 65, м. Київ, 03062, код 30115243) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (вул. Антонова, 5, м. Київ, 03186, код 13490997) страхового відшкодування у розмірі 17055 (сімнадцять тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 26 коп. в порядку регресу та 1827 (тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 27 січня 2015 року.

Суддя А.М.Селівон