РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/26787/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля"

до Публічного акціонерного товариства" Райффайзен Банк Аваль"

про встановлення факту порушення умов договору та зобов'язання виконувати умови договору

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Мусаханов В.З. за довіреністю № 1318 від 31.12.2014 р.

від відповідача: Семеняка С.В. за довіреністю № 249/12 від 16.07.2012 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати порушення Публічним акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Бобровицького відділення Чернігівської обласної дирекції п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року в частині обмеження видачі сум готівкових коштів в національній валюті, в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля" (далі - вимога 1);

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" виконувати п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року та видавати готівкові кошти в національній валюті в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля" в строки, передбачені у Договорі № 260022197 від 18.08.2008 року (далі - вимога 2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що маючи потреби у готівкових коштах для здійснення господарської діяльності позивач звернувся до відповідача з чековою книжкою (розпорядженням) про видачу готівкових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. через операційну касу банку в межах залишків коштів на рахунку позивача на початок операційного дня. Натомість відповідач, зокрема, листами від 16.06.2014 р. № Р1-01-04- 1-0/773 та від 30.09.2014 р. № Р1-01-04-1-0/1228, відмовив позивачу у видачі запитуваної кількості готівкових коштів з огляду на обмеження видачі готівкових коштів в національній валюті, встановлені постановою Національного банку України від 30.05.2014 р. № 348 "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій", а в подальшому постановою Національного банку України від 29.08.2014 р. № 540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України", чим, на думку позивача, порушив умови п.1.3 Договору № 260022197 від 18.08.2008 року, норми ст. 1066, ч. 3 ст. 1068, ст. 1074 ЦК України, ст. 41 Конституції України. До того ж, постанова Національного банку України від 29.08.2014 р. № 540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України та відповідно не набрала законної сили, дана постанова суперечить нормам ст. 1066, 1068, ЦК України, а тому посилання відповідача на її положення позивач вважає незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/26787/14 та призначено розгляд справи на 26.01.2015 р. о 14:10 год.

26.01.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2014 р., а саме: письмового підтвердження про відсутність аналогічного спору; витягів про включення позивача та відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22.01.2015 р.; протоколу позивача від 16.12.2014 р., довіреності № 1318 від 31.12.2014 р. на Мусахонова В.З.

26.01.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про відсутність аналогічного спору.

26.01.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не було порушено умов Договору № 260022197 від 18.08.2008 року в частині обмеження видачі сум готівкових коштів. Відповідач вказав, що норми ст. 1066, ч. 3 ст. 1068 ЦК України, на які посилається позивач, встановлюють загальні засади правовідносин між банками та клієнтами, при цьому порядок та особливості здійснення банківських операцій, в т.ч. щодо видачі банками коштів з їх рахунків, визначається Національним банком України, який відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України; основною функцією Національного банку України відповідно до статті 99 Конституції України та статті 6 Закону України "Про Національний банк України" є забезпечення стабільності грошової одиниці; згідно із статтею 33 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України здійснює визначення порядку ведення касових операцій для банків. Таким чином, відповідач вважає, що встановлення спірних обмежень по видачі готівкових коштів законодавством України віднесено до повноважень Національного банку України, які і реалізовані останнім у постановах НБУ від 30.05.2014 р. № 328 та від 29.08.2014 р. № 540. На спростування тверджень позивача про те, що оскільки постанова НБУ від 29.08.2014 р. № 540 не була зареєстрована Міністерством юстиції України, а отже не набрала законної сили, відповідач зазначив, що вказана постанова була опублікована на сторінці Офіційного Інтернет - представництва Національного банку України 01.09.2014 р. та відповідно до п. 5 цієї постанови набрала чинності з 02 вересня 2014 року. Крім того, правомірність винесення Національним Банком України постанов від 30.05.2014 р. № 328 та від 29.08.2014 р. № 540 було предметом судового розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва. Відповідач також вважає, що при зверненні до господарського суду з вимогою 2 позивачем не було дотримано умови щодо звернення до суду за захистом порушених, оспорюваних або невизнаних прав та інтересів, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду відсутні відповідні порушення з боку відповідача.

В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копії постанов Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2014 р. № 826/13303/14 та від 25.07.2014 р. № 826/6798/14; копію договору № 260022197 від 18.08.2008 року.

В судове засідання, призначене на 26.01.2015 р. представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 26.01.2015 р., надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.01.2015 р. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 26.01.2015 р. через відділ діловодства суду.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні, призначеному на 26.01.2015 р., подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Враховуючи клопотання сторін про продовження строку вирішення спору та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 26.01.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 р. продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 16.02.2015 о 10:20 год.

12.02.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення на спростування позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву. Позивач зазначив, що саме норми Цивільного кодексу України, які відповідач вважає загальними, чітко визначають права та обов'язки, а також обмеження щодо прав, які можуть бути виключно на підставі рішення суду або закону. Позивач не погодився з доводами відповідача щодо абстрактності вимоги 2, оскільки позов заявлений щодо договору, який є укладеним і діючим на момент розгляду спору, та цим договором встановлено, що позивач має право користуватися та розпоряджатися коштами, шляхом отримання відповідних сум в межах залишків коштів на рахунку на початок операційного дня, в тому позивач просив суд зобов'язати відповідача виконувати чіткі умови діючого договору.

В судове засідання, призначене на 16.02.2015 р. представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 16.02.2015 р., надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог з урахуванням додаткових письмових пояснень, поданих через відділ діловодства суду 12.02.2015 р., позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2015 р. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 26.01.2015 р. через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.02.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.08.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля і воля» (позивач, Клієнт) та Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке перетворене у Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (відповідач, Банк), був укладений Договір № 260022197 банківського рахунку (далі - Договір).

Відповідності до п. 1.1. Договору, Банк відкриває Клієнту один або декілька поточних рахунків у національній та/або іноземній валюті (далі - рахунок (-ки)) та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку(-ів) Клієнта відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ), умов Договору та умов функціонування кореспондентських рахунків банку, а також надає Клієнту комісійні та інші послуги, передбачені законодавством України та Тарифами Банку для корпоративних клієнтів.

Згідно п. 1.3. Договору Банк приймає і зараховує на рахунок (-и) Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконує розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум в межах залишків коштів на рахунку (-ах) на початок операційного дня, тощо.

Відповідно до п. 2.1.1 п. 2.1 Договору Банк має право використовувати кошти Клієнта, які зберігаються на його рахунку (-ах), відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів НБУ, гарантуючи право Клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Клієнт має право самостійно розпоряджатись коштами на своєму рахунку (-ах) з дотриманням вимог чинного законодавства, крім випадків, передбачених чинним законодавством та цим Договором (п.п. 2.2.2 п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3.5 п. 2.3 Договору Банк зобов'язаний здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до чинного законодавства України та діючих Тарифів Банку.

Відповідно до 2.4.2 п. 2.4.2 Клієнт зобов'язаний виконувати вимоги чинного законодавства України, діючих інструкцій, правил, інших нормативних документів НБУ з питань здійснення розрахунково-касових операцій.

Згідно п. 8.1 Договору сторони узгодили, що Договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

На час розгляду спору по суті Договір є чинним, що не заперечується сторонами.

04.06.2014 року та 24.09.2014 р. позивач, маючи потреби у готівкових коштах для здійснення господарської діяльності, усно звернувся до відповідача з розпорядженням про видачу йому готівкових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. через операційну касу Банку в межах залишків коштів на рахунку позивача № 4 на початок операційного дня.

05.06.2014 р. та 25.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача в письмовій формі (листи від 05.06.2014 року № 480 та від 25.09.2014 р. № 947) з розпорядженням про видачу йому готівкових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. через операційну касу Банку в межах залишків коштів на рахунку позивача № 4 на початок операційного дня.

На вищенаведені письмові звернення позивача відповідачем були надані письмові відповіді від 16.06.2014 р. № Р1-01-04- 1-0/773 та від 30.09.2014 р. № Р1-01-04-1-0/1228, якими було відмовлено позивачу у видачі запитуваної кількості готівкових коштів.

Відповідач обґрунтував свою відмову тим, що Постановою НБУ від 30.05.2014 року № 348 "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій", а пізніше Постановою НБУ від 29.08.2014 р. № 540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" встановлені обмеження видачі готівкових коштів в національній валюті через каси банку до 150 000 гривень на добу на одного клієнта.

Позивач вважає, що такими своїми діями відповідач порушив умови п.1.3 Договору № 260022197 від 18.08.2008 року, норми ст. 1066, ч. 3 ст. 1068, ст. 1074 ЦК України, ст. 41 Конституції України.

До того ж, на думку позивача, постанова Національного банку України від 29.08.2014 р. № 540 "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України та відповідно не набрала законної сили, дана постанова суперечить нормам ст. 1066, 1068, ЦК України, а тому посилання відповідача на її положення позивач вважає незаконними та необґрунтованими.

З огляду на наведене, позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про

- визнання порушення відповідачем п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року в частині обмеження видачі сум готівкових коштів в національній валюті, в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля" (вимога 1);

- зобов'язання відповідача виконувати п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року та видавати готівкові кошти в національній валюті в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля" в строки, передбачені у Договорі № 260022197 від 18.08.2008 року (вимога 2).

Відповідач проти позову заперечує, оскільки: відповідачем не було порушено умов Договору № 260022197 від 18.08.2008 року в частині обмеження видачі сум готівкових коштів; норми ст. 1066, ч. 3 ст. 1068 ЦК України, на які посилається позивач, встановлюють загальні засади правовідносин між банками та клієнтами, при цьому порядок та особливості здійснення банківських операцій, в т.ч. щодо видачі банками коштів з їх рахунків, визначається Національним банком України; встановлення спірних обмежень по видачі готівкових коштів законодавством України віднесено до повноважень Національного банку України, які і реалізовані останнім у постановах НБУ від 30.05.2014 р. № 328 та від 29.08.2014 р. № 540; постанова НБУ від 29.08.2014 р. № 540 була опублікована на сторінці Офіційного Інтернет - представництва Національного банку України 01.09.2014 р. та набрала чинності з 02 вересня 2014 року. Крім того, правомірність винесення Національним Банком України постанов від 30.05.2014 р. № 328 та від 29.08.2014 р. № 540 було предметом судового розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва; при зверненні до господарського суду з вимогою 2 позивачем не було дотримано умови щодо звернення до суду за захистом порушених, оспорюваних або невизнаних прав та інтересів, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду відсутні відповідні порушення з боку відповідача.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір № 260022197 від 18.08.2008 р. є договором банківського рахунку (глава 72 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Саме пунктом 1.1. Договору сторони встановили, що Банк (відповідач) відкриває Клієнту (позивачу) один або декілька поточних рахунків у національній та/або іноземній валюті (далі - рахунок (-ки)) та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку(-ів) Клієнта відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, умов Договору та умов функціонування кореспондентських рахунків банку, а також надає Клієнту комісійні та інші послуги, передбачені законодавством України та Тарифами Банку для корпоративних клієнтів.

Відповідно до п.п. 2.3.5 п. 2.3 Договору Банк зобов'язаний здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до чинного законодавства України та діючих Тарифів Банку,

Крім того, відповідно до п.п. 2.4.2 п. 2.4 Клієнт (відповідач) зобов'язався виконувати вимоги чинного законодавства України, діючих інструкцій, правил, інших нормативних документів НБУ з питань здійснення розрахунково-касових операцій.

Отже, нормами Цивільного кодексу України встановлюються загальні засади правовідносин між банками та клієнтами, тоді як порядок та особливості відповідних правовідносин сторони визначають безпосередньо при укладенні договору, керуючись приписами ст. 627 ЦК України (свобода договору), ст. 628 ЦК України (зміст договору), при цьому порядок та особливості здійснення банківських операцій, в т.ч. щодо видачі банками коштів з їх рахунку, визначається Національним банком України.

Національний Банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (стаття 2 Закону України "Про Національний банк України").

Право Національного банку України, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, встановлювати заборони та обмеження щодо вчинення банківськими установами певних дій (операцій) закріплено у Законі України "Про банки і банківську діяльність". Так, частина 1 статті 66 вказаного Закону передбачає, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 55 Закону України "Про Національний Банк України", головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Згідно з частиною другою статті 99 Конституції України та статтею 6 Закону України "Про Національний банк України", забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією Національного Банку України. Він здійснює надані йому повноваження для захисту грошової одиниці та всієї грошової системи в Україні, узгоджуючи свої дії з іншими суб'єктами державної влади, виходячи із завдань грошово-кредитної політики держави, макроекономічного аналізу та платіжного балансу. На виконання своєї основної функції Національний банк України сприяє дотриманню стабільності банківської системи, а також, у межах своїх повноважень, - цінової стабільності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Національний банк України, приймаючи постанови № 328 від 30.05.2014 р. "Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій" та № 540 від 29.08.2014 р. "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України", діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Встановивши у підпункті 8 пункту 1 постанови НБУ № 328 від 30.05.2014 р., підпункті 5 пункту 1 постанови НБУ № 540 від 29.08.2014 р. обмеження по видачі готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах 150 000,00 грн. на добу на одного клієнта, Національний банк України цим використав адміністративний метод банківського регулювання і встановив правило щодо тимчасового обмеження вчинення банківськими установами певних касових операцій та здійснення видачі готівкових коштів через каси та банкомати. При цьому в силу норм ч. 1 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України", видані Національним банком нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, є обов'язковими для банків.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги узгоджені сторонами умови пункту 1.1, підпункту 2.3.5 пункту 2.3, підпункту 2.4.2 пункту 2.4 Договору, згідно з якими відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, умов Договору, а позивач взяв на себе зобов'язання виконувати вимоги чинного законодавства України, діючих інструкцій, правил, інших нормативних документів НБУ з питань здійснення розрахунково-касових операцій, суд прийшов до висновку, що відповідачем не було порушено умови Договору, зокрема, пункту 1.3. Договору в частині обмеження видачі сум готівкових коштів в національній валюті, та правомірно, у відповідності до вимог Постанов Національного Банку України № 328 від 30.05.2014 р. та № 540 від 29.08.2014 р., було відмовлено позивачу у видачі коштів з рахунку в сумі, що перевищує 150 000,00 грн. на добу на одного клієнта.

До того ж, постановами НБУ № 328 від 30.05.2014 р. та № 540 від 29.08.2014 р. було обмежено сумою 150000,00 гривень на добу на одного клієнта лише видачу (отримання) готівкових коштів в національній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати, тоді як обмеження на переказ коштів в національній валюті на власні рахунки клієнта, у тому числі в інших банках, наведеними постановами встановлені не були.

При цьому суд відхилив як необґрунтовані та безпідставні доводи позивача про незаконність застосування відповідачем у своїй діяльності постанови НБУ № 540 від 29.08.2014 р., оскільки остання не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" нормативно-правові акти Національного банку набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - "Офіційному віснику України", газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" або перше розміщення на сторінці Офіційного Інтернет - представництва Національного банку України.

Аналіз змісту положень Закону України "Про Національний банк України" свідчить, що він не містить норми щодо необхідності обов'язкової реєстрації нормативно-правових актів Національного банку України в Міністерстві юстиції України (відповідні зміни були внесені до ч. 4 статті 56 Закону України "Про Національний банк України" Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи" від 04.07.2014 р. № 1586-VІ1, який набрав чинності з 11.07.2014 р.).

Постанова № 540 від 29.08.2014 р. була прийнята Національним банком України 29 серпня 2014 року, офіційно опублікована на сторінці Офіційного Інтернет - представництва Національного банку України 02.09.2014 р. та відповідно до її пункту 5 набрала чинності з 02.09.2014 р.

Одночасно судом встановлено, що станом на час розгляду спору по суті, постанови НБУ № 328 від 30.05.2014 р. та № 540 від 29.08.2014 р . втратили свою чинність у зв'язку з закінченням строку дії.

Отже, за встановлених обставин, в задоволенні позовної вимоги 1 (про визнання порушення відповідачем п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року в частині обмеження видачі сум готівкових коштів в національній валюті, в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля") позивачу належить відмовити.

Щодо позовної вимоги 2 про зобов'язання відповідача виконувати п. 1.3. Договору № 260022197 від 18.08.2008 року та видавати готівкові кошти в національній валюті в межах залишку на рахунку в об'ємі, визначеному у відповідному розпорядженні (касовому чеку) ТОВ "Земля і Воля" в строки, передбачені у Договорі № 260022197 від 18.08.2008 року, суд звертає увагу, що захисту підлягає лише порушене право, що узгоджується з нормою статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Фактично позивач просить суд на майбутнє зобов'язати відповідача виконувати умови Договору (п. 1.3), в той час як станом на час звернення з позовом до суду та станом на час розгляду даного спору по суті позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами факт порушення його прав з боку відповідача, які б підлягали захисту в судовому порядку, а тому вимога 2 задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність у позивача належних та достатніх обґрунтувань своїх вимог, а тому в позові належить відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами вирішення даного спору судовий збір в розмірі 2436,00 грн. покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.02.2015 р.

Суддя Гумега О.В.