РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/18049/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
ДоПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Лукович Ірена Миронівна

Провідшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 4 732,45 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Андрієнко Ю.А. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про виплату страхового відшкодування у розмірі 4 732,45 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовляється в повному обсязі відшкодувати позивачу розмір сплаченого останнім страхового відшкодування своєму страхувальнику.

Ухвалою суду від 01.09.2014 року було порушено провадження у справі, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Лукович Ірену Миронівну та призначено її розгляд на 15.09.2014 року.

Представник позивача 08.09.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав документи на виконання вимоги ухвали про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 15.09.2014 року представник позивача надав власне письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.09.2014 року не з'явився, проте через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 12.09.2014 року подав клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання 15.09.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, суд задовольнив клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи на 06.10.2014 року.

У судовому засіданні 06.10.2014 року представник відповідача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання 06.10.2014 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, суд відклав розгляд справи до 20.10.2014 року.

У судовому засіданні 20.10.2014 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання 20.10.2014 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Ухвалами суду від 20.10.2014 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Українському центру судових експертиз (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 43/2), у зв'язку з призначенням експертизи по даній справі, провадження у справі зупинено до проведення експертизи та отримання висновку Українським центром судових експертиз.

29.01.2015 року до Господарського суду повернуті матеріали справи № 910/18049/14 разом з висновком за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи №3-26/01 від 26.01.2015 року.

Ухвалою суду від 09.02.2015 року поновлено провадження у справі № 910/18049/14, розгляд справи призначено на 16.02.2015 року.

16.02.2015 року до Господарського суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.02.2015 року представник відповідач надав усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення позову заперечував.

Представник позивача та третя особа в судове засідання 16.02.2015 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 року у м. Львові по вул. Антоновича - Залізняка, сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК, під керуванням власника Монастирського Любимира Степановича та автомобіля «PEUGEOT 206 SEDAN», реєстраційний номер ВС 2257 ВЕ, під керуванням власника Лукович Ірени Миронівни.

Згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2013 року у справі № 465/10682/13-п, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм «PEUGEOT 206 SEDAN», реєстраційний номер ВС 2257 ВЕ, ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2013 року у справі № 465/10682/13-п, Лукович Ірену Миронівну визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №184719Га/13лв/лчАС від 15.07.2013 року страховиком автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування».

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 року за № 1074/8395) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 року за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, відповідно до звіту про оцінку автомобіля №123913 12.11.2013 року, що складений СПДФО Войтик Я.М., який є суб'єктом оціночної діяльності Сертифікат №11247/11, виданий Фондом державного майна України 27.12.2010 року, складає 23 916,08 грн.

Як вбачається зі страхового акту № 1.001.13.16536/VESKO40569 від 15.11.2013 року сума страхового відшкодування становить 22 426,14 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №184719Га/13лв/лчАС від 15.07.2013 року позивач сплатив страхувальнику 22 426,14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 71942 від 18.11.2013 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначене правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «PEUGEOT 206 SEDAN», реєстраційний номер ВС 2257 ВЕ, була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9120881.

У зв'язку з цим, позивач направив на адресу відповідача заяву від 14.04.2014 року з вимогою виплатити страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 22 426,14 грн., до якої додав весь пакет необхідних документів, однак відповідач на подану заяву не відреагував, кошти не сплатив.

Проте, вимога позивача про виплату страхового відшкодування в розмірі 22 426,14 грн. задоволена відповідачем частково, на суму 17 691,69 грн., страхове відшкодування в розмірі 4 732,45 грн. відповідачем не сплачено.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що при розрахунку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК не застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, який, на думку відповідача, становить 0,35, в зв'язку з чим та з урахуванням розміру франшизи (510 грн.), передбаченої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9120881, відповідач здійснив свій розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого розмір шкоди, завданої власнику автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК під час ДТП становить 17 691,69 грн., яку відповідач і сплатив позивачу.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вже зазначалось, ухвалою суду від 20.10.2014 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

На вирішення експерта було поставлено питання: який розмір матеріальної шкоди, з урахуванням коофіцієнту фізичного зносу, заподіяний власнику транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК, внаслідок ДТП, яка сталася 05.11.2014 року. Дослідження провести на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних танспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 з урахуванням того, що автомобіль потрапляв в ДТП і відповідно частина запчастини досліджуваного автомобіля підлягали відновленню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно з ч. 1, 3 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Статтею 42 ГПК України передбачено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до висновку експерта №3-26/01 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 26.01.2015 року, розмір матеріальної шкоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, заподіяний власнику транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК, в наслідок ДТП, яка сталась 05.11.2013 року, складає 25 547,36 грн.

Викладеним спростовуються, доводи відповідача про те, що розмір шкоди, завданої власнику автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер ВС 9913 СК під час ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 17 691,69 грн.

Відповідно до частини 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Згідно з частиною 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/9120881 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень, а розмір франшизи складає 510,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також з урахуванням розміру франшизи, визначеного полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/9120881, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню частково, в межах суми, заявленою до стягнення позивачем, а саме, в розмірі 4 222,45 грн. (4 732,45 грн. - 510,00 грн. (франшиза).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 4 222 (чотири тисячі двісті двадцять дві) грн. 45 коп. - страхового відшкодування та 1 630 (одну тисячу шістсот тридцять) грн. 11 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3, ) 344 (триста сорок чотири) грн. 85 коп. витрат за проведення судової експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Спичак

Повне рішення складено

23.02.2015 року