ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.02.15р. Справа № 904/13/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-Сервіс ЛТД",

м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

про визнання договору про постачання електричної енергії частково недійсним

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник Козятинський І.П., довіреність № 245/1001 від 14.07.2014 р.

Від Відповідача: представник Гейко В.І., довіреність № б/н від 03.10.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкон-Сервіс ЛТД" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд визнати недійсним п.п. 3 п. 6.1.4 ст. 6.1 Договору про постачання електричної енергії №1795/34-402 від 21.05.2003 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1/618 від 11.06.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що п.п. 3 п. 6.1.4 ст. 6.1 Договору про постачання електричної енергії №1795/34-402 від 21.05.2003 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1/618 від 11.06.2008 року суперечить вимогам ч.1 статті 275 ГК України, ч.2 ст.24 Закону України "Про електроенергетику", що в силу частини третьої статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України є підставою для визнання спірних пунктів договору недійсними.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

копію договору про постачання електричної енергії №1795/34-402 від 21.05.2003 року;

копію Додаткової угоди №1/618 від 11.06.2008 року;

копію виписки зі статуту;

копію протоколу про призначення директора ТОВ "Юкон-Сервіс ЛТД";

копію наказу про директора ТОВ "Юкон-Сервіс ЛТД";

копію свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ "Юкон-Сервіс ЛТД";

докази надсилання копії позовної заяви з додатками Відповідачу;

копію постанови Верховного суду України від 08.10.2013р.;

докази сплати судового збору.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив про те, що постановою від 31.07.1996р. №28 Національною комісією регулювання електроенергетики України було затверджено правила користування електричною енергією, пунктами 6.11 та 7.5 яких передбачено як виставлення споживачу рахунків на авансовий платіж або попередню оплату, так і припинення електропаостачання в разі несплати цих рахунків. Частина перша ст. 275 ГК України не містить ніяких посилань на порядок здійснення оплат, а ч. 7 ст. 276 ГК України зазначає, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів. Отже, оплата вже спожитої електроенергії є лише одним з передбачених законом порядків оплати і сторони договору мають право обрати інший порядок оплати, при якому оплата електричної енергії здійснюється до її споживання. Частина 2 ст. 24 Закону України "Про електроенергетику" передбачає припинення електропостачання у випадку не оплати спожитої електроенергії, тобто не здійснення оплати що проводиться за вартість прийнятих ресурсів, проте нічого не зазначає про порядок дій енергопостачальника в разі невиконання споживачем своїх обов'язків по здійсненню попередньої оплати за електричну енергію, тобто у випадку коли порушення споживачем встановлених договором умов оплати електричної енергії відбувається до початку споживання електроенергії. Національна комісія регулювання електроенергетики України діючи відповідно до ст. 12 Закону України "Про електроенергетику", в правилах користування електричною енергією встановило порядок дій енергопостачальнику у випадку, якщо договором передбачено наявність попередньої оплати, тобто у випадку, який Закону України "Про електроенергетику" взагалі не врегульовано. У позовній заяві Позивач послались на ч. 1, ч. 3 ст.215 ЦК України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину (його частини) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Проте, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про електроенергетику" передбачає припинення електропостачання у випадку не оплати спожитої електроенергії, при цьому нічого не зазначає про заборону здійснювати припинення електроенергії на інших підставах. Закон України "Про електроенергетику" не містить ніяких норм, які б регулювали відносини між енергопостачальником та споживачем у разі, якщо договором передбачено попередня оплату електричної енергії, хоча можливість такого порядку розрахунків передбачена ч. 7 ст. 276 ГК України. Пунктами 6.11 та 7.5 правил користування електричною енергією встановлено порядок дій енергопостачальника у випадку здійснення розрахунків за електричну енергію на умовах попередньої оплати. Так, Відповідач вважає, що п.п. 3 п. 6.1.4 ст. 6.1 Договору №1795/34-402 від 21.05.2003 року повністю відповідає наведеним пунктам правил користування електричною енергією та не суперечить Закону України "Про електроенергетику" та ст. 215 ГК України, так як стосується питань, які цими законами не врегульовані.

До відзиву на позов Відповідач подав:

копію довідки з ЄДРПОУ №693612;

копію витягу зі статуту ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго";

копію довіреності.

10.02.2015р. Позивач подав письмові пояснення, зазначивши про те, що посилання Відповідача на те, що Договір не суперечить спеціальному законодавчому акту у сфері електропостачання, а саме Закону України "Про електроенергетику", вбачаються надуманими та безпідставними. Існуюча чинна редакція п.п. 3 п. 6.1.4 Договору з урахуванням п. 6.1 Договору передбачає право Відповідача обмежувати або припиняти електропостачання у разі несплати Споживачем рахунку за ще неспожиту електроенергію, чого не заперечує сам Відповідач. А це суперечить спеціальному законодавчому акту у сфері електропостачання, а саме нормам Закону України "Про електроенергетику", яким встановлено право постачальників обмежувати споживачів в електроспоживанні (до припинення електропостачання) лише за умови неповної оплати спожитої електроенергії (ч. 2 ст. 24 зазначеного Закону), що також встановлено чинним судовим рішенням Верховного Суду України, а саме постановою Верховного суду України від 08.10.2013р. Також є безпідставними та необґрунтованим твердження Відповідача про те, що нормами п. 6.11, 7.5 Правил користування електричною енергією встановлено порядок дій енергопостачаника у випадку здійснення розрахунків за електричну енергію.

До письмового пояснення Позивач подав:

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №904/5463/14 з ЄДР судових рішень;

рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2014р. по справі №904/5463/14 з ЄДР судових рішень.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 27.01.15р. по 10.02.15р., з 10.02.15р. по 18.02.15р. в порядку ст. 77 ГПК України.

Сторони не заперечували проти закінчення розгляду справи в судовому засіданні 18.02.2015 року.

В судовому засіданні 18.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон-Сервіс ЛТД" (далі-Споживач) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго"(далі-Енергопостачальник) укладено Договір №1795 від 21.05.2003р. про постачання електричної енергії ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" (далі-Договір).

11.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон-Сервіс ЛТД" та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" укладено Додаткову угоду №1/618 до Договору про постачання електричної енергії від 21.05.2003р. №1795/34-402, відповідно до якої Договір №1795 від 21.05.2003р. про постачання електричної енергії ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" викладено в новій редакції.

Зокрема, підпунктом 3 пункту 6.1.4 ст. 6.1 Договору встановлено, що Постачальник обмежує або припиняє електропостачання споживача з повідомленням Споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі, зокрема, несплати рахунків, відповідно до умов цього Договору, та договорів, укладених між сторонами цього договору, наявність яких передбачена ПКЕЕ.

Пунктом 2 додатку 3 "Порядок розрахунків", що є невід'ємною частиною Договору, передбачено виставлення Енергопостачальником та обов'язок Споживача оплатити рахунки на авансовий платіж, тобто за ще неспожиту електроенергію.

Зважаючи на встановлені обставини, суд керується наступними нормами чинного законодавства.

За змістом статті 275 ГК України та пунктів 5.1, 5.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 (далі-Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, права та обов'язки сторін. Зміст такого договору визначається на основі типового договору, затвердженого зазначеними Правилами.

В силу вимог частини сьомої статті 276 ГК України та пункту 6.6 Правил оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Пунктом 5.5 Правил визначено, що істотними та обов'язковими умовами договору про постачання електричної енергії є, зокрема, встановлення в ньому розрахункового обліку споживання електричної енергії та величини потужності, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію та їх строки.

Відповідно до розділу 1 Типового договору предметом договору на постачання електричної енергії є продаж постачальником споживачу електричної енергії для забезпечення потреб його електроустановок та оплата споживачем постачальнику вартості використаної енергії, здійснення інших платежів згідно з умовами договору.

У підпункті 6.1.4 пункту 6.1 Типового договору установлено можливість обмеження або припинення електропостачання споживача постачальником з повідомленням не пізніше ніж за три робочих дні у разі, зокрема, несплати рахунків, відповідно до умов цього Договору, та договорів, укладених між сторонами цього договору, наявність яких передбачена ПКЕЕ.

Підпунктом 3 абзацу першого пункту 7.5 Правил встановлено обов'язок постачальника електричної енергії, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії, зокрема, у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Разом з тим Законом України "Про електроенергетику" як спеціальним законодавчим актом у сфері електропостачання визначено право енергопостачальників обмежувати споживачів в електроспоживанні (до припинення електропостачання) лише за умови неповної оплати спожитої електроенергії (частина друга статі 24 зазначеного Закону). Частиною восьмою статті 26 цього ж Закону встановлено обов'язок споживача обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити також лише у разі неповної оплати саме спожитої електроенергії, що кореспондується із правом енергопостачальника, закріпленим в частині другій статі 24 даного Закону.

Крім того, за змістом частини першої статті 275 ГК України за договором електропостачання споживач зобов'язаний оплатити саме прийняту, тобто спожиту електроенергію.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми матеріального і процесуального права, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою, яка надає право Енергопостачальнику обмежити Споживачу електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або припинити йому електропостачання, є несплата або неповна оплата останнім рахунків за фактично спожиту електричну енергію.

Зазначений висновок суду підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 08.10.2013року у справі за позовом ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправними окремих положень рішення.

У зв'язку з цим суд вважає необгрунтованими заперечення Відповідача про те, що Закон не регулює спірні умови договору. Крім того, в силу частини другої статті 4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних органів та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. Отже, положення пунктів 6.11 та 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996, на які посилається Відповідач і які встановлюють дії енергопостачальника у випадку здійснення розрахунків на умовах попередньої оплати, суд застосовує лише в частині, що відповідає Закону України "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, оскільки спірні пункти договору не відповідають вимогам Закону і фактично порушують права та інтереси Позивача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання недійсним п.п. 3 п. 6.1.4 ст. 6.1 Договору про постачання електричної енергії №1795/34-402 від 21.05.2013 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1/618 від 11.06.2008 року.

За результатами розгляду справи судові витрати у справі покладаються на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28, 116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним п.п. 3 п. 6.1.4 ст. 6.1 Договору про постачання електричної енергії №1795/34-402 від 21.05.2013 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1/618 від 11.06.2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-Сервіс ЛТД" суму судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся
Повне рішення складено-23.02.15р.