РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/27080/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Галран"
простягнення 52 851,27 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Нагнічук О.І. - юрисконсульт;
від відповідача:Беляєв С.А. - представник за довіреністю; Гончарук О.Ж. - представник за довіреністю; Луцков Є.М. - представник за довіреністю;
У судовому засіданні присутній вільний слухач: Лащенко І.В. - паспорт;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галран" про стягнення основної заборгованості в сумі 25 753,04 грн., заборгованості по сплаті штрафних санкцій в розмірі 23 640,51 грн., інфляційних втрат в сумі 3 186,61 грн. та 3% річних в розмірі 271,11 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2014 р. порушено провадження у справі №910/27080/14 та призначено її до розгляду на 28.01.2015 р.

Ухвалою від 28.01.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 18.02.2015 р. та відкладено розгляд справи на 11.02.2015 р.

11.02.2015 р., 13.02.2015 р. судом оголошувалась перерва до 13.02.2015 р. та до 16.02.2015 р., відповідно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди №04-07-2012 від 04.07.2012 р. (надалі - Договір) в частині здійснення своєчасної оплати орендної плати за період з лютого 2014 року по червень 2014 року.

05.02.2015 р. до автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" від Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" надійшла заява б/н від 29.01.2015 р., в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, про зменшення позовних вимог якою останній, у зв'язку з укладенням з відповідачем 18.11.2014 р. договору про погашення заборгованості та здійсненням Товариством з обмеженою відповідальністю "Галран" часткової оплати боргу просив суд стягнути на користь заявника основну заборгованість в сумі 7 767,07 грн., штрафні санкції в розмірі 31 626,48 грн., інфляційні втрати в сумі 3 186,61 грн. та 3% річних в розмірі 271,11 грн.

Таким чином, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується судовий спір.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що у зв'язку з укладенням договору про погашення заборгованості за Договором від 18.11.2014 р., сторони припинили правовідносини щодо виконання грошових зобов'язань за Договором оренди №04-07-2012 від 04.07.2012 р. Дані правовідносини, з дня укладення договору про погашення заборгованості від 18.11.2014 р., за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Галран" врегульовані саме вказаним правочином, а відтак, на думку вказаного учасника судового процесу є окремими договірними зобов'язаннями.

В судовому засіданні 16.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галран" (Орендар) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає об'єкт оренди в тимчасове платне користування (в оренду) згідно умов цього договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 26.07.2013 р.) строк оренди об'єкта оренди за цим договором становить 2 календарних роки і обчислюється з 1 серпня 2012 року (дата початку оренди) до 31 липня (включно) 2014 року (дата закінчення оренди).

У пункті 1.5 Договору (в редакції додаткової угоди №2 від 28.02.2014 р.) зазначено, що строк оплати орендної плати - щомісячно до 10 числа поточного місяця, за який належить сплатити орендну плату. Орендодавець виставляє Орендареві рахунки на оплату орендної плати в останній робочий день місяця, що передує місяцю, за який належить сплатити орендну плату, та надає їх Орендареві до 5 числа місяця, за який належить сплатити орендну плату. Рахунок та акти надаються Орендодавцем Орендарю під підпис або надсилаються Орендареві листом з повідомленням про вручення.

Строк оплати орендної плати за перший календарний місяць оренди (чи його відповідну частину) протягом п'яти банківських днів з дати виставлення Орендодавцем рахунку на оплату орендної плати.

Згідно з п. 2.1 вказаного вище правочину, Орендар сплачує/компенсує Орендодавцю:

- орендну плату, згідно з умовами цього договору (п. 2.1.1);

- вартість комунальних та сервісних послуг на підставі відповідних рахунків-фактур, виставлених Орендодавцем (п. 2.1.2);

- витрати на проведення поточного ремонту у випадках і порядку, передбачених цим договором (п. 2.1.3);

- витрати на проведення капітального ремонту у випадках і порядку, передбачених цим договором (п. 2.1.4);

- плату за послуги, які надаються Орендодавцем Орендарю за вимогою останнього і стосуються використання об'єкту оренди та не включені до послуг, встановлених цим договором. Вартість, порядок надання, а також порядок та строки оплати таких послуг погоджується сторонами окремо в додаткових угодах.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що Орендодавець щомісячно (з 25 числа по останній робочий день поточного місяця, в якому надані сервісні послуги), надає Орендарю два примірники акту прийому-передачі сервісних послуг з розрахунком їх місячної вартості та рахунок на їх оплату. Рахунок та акти надаються Орендодавець Орендарю під підпис або надсилаються Орендареві листом з повідомленням про вручення. Орендар протягом двох робочих днів підписує зазначені примірники акту та повертає один примірник Орендодавцю. Якщо протягом зазначеного строку Орендар не поверне підписаний акт або не надасть мотивованої відмови від його підписання (претензії щодо якості послуг), послуги вважаються наданими належним чином.

Орендар оплачує вартість спожитих сервісних послуг протягом двох робочих днів з дати отримання рахунку, але не пізніше 5 числа місяця наступного за тим, в якому ці послуги було спожито (п. 3.4 Договору).

Як слідує з матеріалів справи, 01.08.2012 р. за актом прийому-передачі майна Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Галран" прийняло у тимчасове платне користування на умовах, викладених в Договорі частину нежитлової будівлі Торгового комплексу, площею 20,5 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці, розташованій за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Нове шосе, 48.

Як зазначав позивач у позовній заяві за відповідачем рахувалась заборгованість за Договором по орендній платі у наступному розмірі: за лютий 2014 року в сумі 0,41 грн., за березень 2014 в сумі 0,10 грн., за квітень 2014 року в сумі 7 304,79 грн., за травень 2014 року в сумі 8 003 грн. та за червень 2014 року в сумі 9814,81 грн., а всього 25 123,11 грн.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" також зазначало, що за відповідачем рахувалась заборгованість за комунальні послуги (електроенергія) у червні - серпні 2014 року в розмірі 278,97 грн. та за сервісні послуги у червні 2014 року в розмірі 350,96 грн.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Пунктом 19.2.1 Договору передбачено, що Орендодавець має право відмовитись від цього правочину та вимагати повернення об'єкта оренди у разі, якщо Орендар не вносить орендну плату за користування об'єктом оренди або плату / компенсацію витрат Орендодавця на комунальні та/або сервісні послуги протягом трьох місяців підряд у повному обсязі.

Як слідує з матеріалів справи, 24.06.2014 р. позивач, у зв'язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Галран" зобов'язань взятих за Договором звернувся до відповідача з повідомленням №24-06/14 про розірвання Договору з 30.06.2014 р.

Таким чином, Договір є розірваним в односторонньому порядку.

Наразі, предметом розглядуваного позову, з урахуванням поданої позивачем заяви від 29.01.2015 р. про зменшення позовних вимог є стягнення з відповідача боргу у сумі 7 767,07 грн.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Документом, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду, є позовна заява. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Подати позов - означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститися прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту позовної заяви, відповідно до яких позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником та повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог.

Зміст позовних вимог включає предмет і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальним і сервісним послугам, Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" має, зокрема, визначити складову заявленої суми та підтвердити факт надання вказаних вище послуг у зазначений період відповідачу.

Так, на підтвердження наявної у відповідача за вказаним договором заборгованості позивачем було надано акти надання послуг: №208 від 28.02.2014 р. на суму 1 110,40 грн., №270 від 28.02.2014 р. на суму 350,96 грн., №187 від 28.02.2014 р. на суму 525,73 грн., №335 від 28.03.2014 р. на суму 380,96 грн., №368 від 31.03.2014 р. на суму 6 659,10 грн., №434 від 31.03.2014 р. на суму 350,96 грн., №491 від 30.04.2014 р. на суму 7 304,79 грн., №579 від 30.04.2014 р. на суму 295,89 грн., №594 від 30.04.2014 р. на суму 350,96 грн., №665 від 31.05.2014 р. на суму 134,42 грн., №689 від 31.05.2014 р. на суму 350,96 грн., №722 від 31.05.2014 р. на суму 8 003 грн., №843 від 30.06.2014 р. на суму 350,96 грн., №878 від 30.06.2014 р. на суму 9 814,81 грн.

Водночас, господарський суд зазначає, що акти надання послуг №491 від 30.04.2014 р., №579 від 30.04.2014 р., №594 від 30.04.2014р., №665 від 31.05.2014 р., №689 від 31.05.2014 р., №722 від 31.05.2014 р., №843 від 30.06.2014 р., №878 від 30.06.2014 р. не підписані Орендарем та не скріплені початковою відповідача.

Натомість, Товариством з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" не зазначено з чого складається заявлена до стягнення сума боргу та за який період вона виникла (з орендної плати або з наданих комунальних чи сервісних послуг). В той же час, позивачем жодних підтверджуючих документів про наявність у відповідача боргу до матеріалів справи представлено не було.

Між тим, 18.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галран" (Боржник) укладено Договір про погашення заборгованості за договором оренди №04-07-201 від 04.07.2012 р., відповідно до п. 1.1 якого сторони погодили розмір заборгованості боржника перед Кредитором за Договором. Станом на 18.11.2014 р. заборгованість становить 17 767,07 грн. (в т.ч. ПДВ (20%) - сума основного боргу по орендній платі та комунальним і сервісним послугам відповідно акту звіряння взаємних розрахунків, підписаного сторонами (невід'ємна частина цього договору) та 2 457,68 грн. пеня за неналежну та несвоєчасну сплату орендної плати відповідно до п. 13.2 договору оренди станом на дату укладання цього договору (розрахунок пені додається), всього - 20 224,75 грн.

Відповідно до п. 1.2 вказаного вище правочину, Боржник зобов'язався сплатити Кредитору борг наступним чином:

- 10 000 грн. (в т.ч. ПДВ 20%) продовж 15 календарних днів з моменту підписання цього договору;

- 5 000 грн. (в т.ч. ПДВ 20%) до 20.12.2014 р.;

- 5 224,75 грн. (в т.ч. ПДВ 20%) до 20.01.2015 р.

Згідно з п. 2.5 Договору про погашення заборгованості від 18.11.2014 р. Кредитор за попереднім погодженням з Боржником зобов'язався передати Боржнику, за складеним і підписаним обома сторонами актом прийому-передачі майно, що знаходиться на території Торгового комплексу за адресою: м. Буча, вул. Нове шосе, 48. Перелік майна зазначено в акті опису майна від 14.08.2014 р. Вищезазначене майно Кредитором зобов'язався передати Боржнику в строк 1 робочий день з дня отримання на рахунок Кредитора першого платежу, визначеного п. 1.2.1 цього договору.

Заперечуючи проти позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Галран" зазначає, що у даному випадку, у зв'язку з укладенням Договору про погашення заборгованості від 18.11.2014 р. правовідносини сторін за Договором оренди №04-07-2012 від 04.07.2012 р. припинились, а зобов'язання, які виникли з Договору від 18.11.2014 р., за твердженнями вказаного учасника судового процесу, є окремими договірними зобов'язаннями, тобто відбулась новація.

Натомість, суд твердження відповідача, що були викладені у відзиві на позовну заяву, вважає помилковими в силу наступного.

В даному випадку, за висновками суду, новація не мала місця, оскільки згідно з частиною 2 статті 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Тобто, характерним для новації є саме укладення нового зобов'язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов'язання, при цьому нове зобов'язання укладається між тими ж сторонами. Наразі, Договір про погашення заборгованості за договором оренди №04-07-2012 від 04.07.2012 р. таких ознак не містить.

В даному випадку, Договір про погашення заборгованості від 18.11.2014 р. не припинив первісні зобов'язання контрагентів за Договором оренди №04-07-20123 від 04.07.2012 р.

При цьому, уклавши Договір про погашення заборгованості від 18.11.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Галран", тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків по орендній платі та комунальним і сервісним послугам.

Водночас, враховуючи порядок обчислення строків, визначений у ст. 254 Цивільного кодексу України, та умови Договору про погашення заборгованості від 18.11.2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Галран" у відповідності до п. 1.2.2 та п. 1.2.3 зазначеної угоди другий платіж має здійснити до 20.12.2014 р., а третій до 20.01.2015 р.

Стаття ст. 530 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що ані на момент звернення до суду, ані на момент вирішення спору, кінцевий строк виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором про погашення заборгованості від 18.11.2014 р. не настав.

Відтак, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що ж стосується решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 31 626,48 грн., інфляційних втрат в сумі 3 186,61 грн. та 3% річних в розмірі 271,11 грн., суд також відмовляє у їх задоволенні, оскільки останні є похідними, від заявлених вимог.

Витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "Ірпінь" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.02.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко