ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 915/2319/13

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: Клис Н.А., довіреність № 01/53-213 від 25.12.14;

Зальотова Т.О., довіреність № 01/53-319 від 14.01.15;

від відповідача: Іванковська Ю.В., довіреність № 4 від 12.01.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/2319/13

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40),

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41),

про: визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 101-ріш. від 27.08.2013 р.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 27.08.2013 р. № 101-ріш у справі № 1-26.213/130-2012 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", котрим визнано ПАТ "Миколаївобленерго" таким, що займало в 2010 та 2011 роках монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Миколаївської області в межах, належних ПАТ "Миколаївобленерго" електричних мереж з часткою 100 відсотків та визнано дії ПАТ "Миколаївобленерго", які полягали: в відмові ПП "Продмост-Комплекс" здійснити коригування договірних величин споживання електричної енергії у жовтня 2010 року - порушенням п. 2 ст. 50, п. 5 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що визначено як зловживання монопольним становищем шляхом часткової відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання, і за вказані порушення на позивача накладено штрафи на загальну суму 68000 грн.

Зазначене рішення, як вказує позивач, винесене із порушенням вимог законодавства, зокрема Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. №49-р (надалі - Методика), та підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; порушення норм матеріального права, а також таке, що прийнято органом Антимонопольного комітету України поза межами повноважень, передбачених законами України, оскільки відповідач невірно трактує товарні межі ринку, визначаючи у спірному рішенні такими межами - послугу з постачання електроенергії, проте позивач не надає послуги постачання електричної енергії, а продає її. Крім невірного визначення становища позивача на товарних ринках, останній вважає, що відповідач не довів належними доказами негативного впливу дій позивача на економічну конкуренцію на території України саме нездійсненням коригування договірних величин вищевказаним підприємствам, які призвели або могли призвести до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів та були б неможливими за наявності значної конкуренції на ринку. Також позивач посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було досліджено стану конкуренції на товарних ринках для визначення домінуючого становища позивача серед інших господарюючих суб'єктів.

Щодо порушення законодавства України при відмові в здійсненні коригування договірних величин постачання електричної енергії, то позивач звертає увагу суду, що пропозиція споживача є пріоритетною за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів, що також визначено умовами укладеного між позивачем та ПП "Продмост-Комплекс" договором, що в свою чергу такого не здійснив і звернувся до позивача з порушенням строків, встановленим договором, а тому відмова зазначеному товариству у здійсненні коригування не є відмовою в реалізації електричною енергією, оскільки постачання електричної енергії цьому споживачу не обмежувалась та він мав можливість використати ту кількість електроенергії, яка ним була необхідна.

Відповідач у відзиві просить суд повністю відмовити позивачу в задоволені позову. Відділення вважає, що прийняття рішення № 101-ріш від 27.08.2013 р. у справі № 1-26.213/130-2012 стосовно позивача, було вчинено в межах повноважень територіального відділення та у спосіб, визначений законодавством про захист економічної конкуренції. Позовні вимоги позивача щодо визнання не чинним рішення № 101-ріш та його скасування є безпідставними та такими, що не підкріплені доказами, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, на судовій практиці і за своєю суттю є необґрунтованими.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та у відзиві відповідно.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне:

27 серпня 2013 року Адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла відносно ПАТ "Миколаївобленерго" рішення № 101-ріш. по справі № 1-26.213/130-2013 яким вирішила:

- визнати, що ПАТ "Миколаївобленерго" у 2010-2011рр. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Миколаївської області в межах належних ПАТ "Миколаївобленерго" електричних мереж з часткою 100 відсотків; дії ПАТ "Миколаївобленерго", які полягали у неправомірній відмові ПП "Продмост-Комплекс" щодо здійснення коригування договірних величин споживання електричної енергії у жовтні 2010 року, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом часткової відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання; за вчинення порушення, вказаного у пункті 2 резолютивної частини рішення, на ПАТ "Миколаївобленерго" накладено штраф відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68 000 грн., який підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання цього рішення; зобов'язано ПАТ "Миколаївобленерго" за наявності можливості збільшити обсяг постачання електричної енергії не відмовляти споживачам електричної енергії за регульованим тарифом в коригуванні (збільшенні) договірних величин споживання електричної енергії з підстав, що не передбачені чинним законодавством України, а саме: пунктом 4.4 ПКЕЕ, де визначена єдина правова підстава для такої відмови: невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії; а також зобов'язано, поміж іншого: 1) оприлюднити за власні кошти резолютивну частину цього рішення у газеті "Рідне Прибужжя" у місячний строк з дня набуття цього рішення законної сили, про що повідомити відділення наданням всіх підтверджуючих документів в п'ятиденний строк з дня розміщення публікації.

Зокрема, в результаті проведеного відповідачем дослідження статусу ПАТ "Миколаївобленерго" встановлено, що на території Миколаївської області ліцензії на здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом протягом 2010 - 2011 років мали тільки ПАТ "Миколаївобленерго" та ДПЕМ ВАТ "Атомсервіс", при цьому останнє згідно з умовами виданої ліцензії, протягом спірного періоду не постачало електричну енергію за регульованим тарифом на території м. Миколаєва, а здійснювало постачання на території м. Южноукраїнськ, частково: в Арбузинському, Вознесенському та Доманівському районах Миколаївської області, та частково у Голованівському районі Кіровоградської області, а з квітня 2011 року мали тільки два суб'єкта господарювання: ПАТ "Миколаївобленерго", яке за підсумками 2011 року поставило електричну енергію в обсягах 8 кВт/год та ДП "Одеська залізниця", останній з яких поставив - 6226 397 кВт/год у вказаний період.

3 врахуванням викладеного, ПАТ "Миколаївобленерго" було визнано єдиним суб'єктом господарювання, який постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території м. Миколаєва в межах власних електричних мереж, відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ, що в свою чергу стало підставою для визначення монопольного становища ПАТ "Миколаївобленерго" на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Миколаївської області в межах належних ПАТ "Миколаївобленерго" електричних мереж з часткою 100 відсотків, оскільки на цьому ринку в зазначених межах, у нього відсутній жодний конкурент.

Предметом позову є матеріально-правова вимога ПАТ "Миколаївобленерго" про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 101-ріш від 27.08.2013 у справі № 1-26.213/130-2012.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач є єдиним суб'єктом господарювання, який постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території м. Миколаєва в межах власних електричних мереж, відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ, що було визнано підставою для визначення монопольного становища ПАТ "Миколаївобленерго" на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Миколаївської області в межах належних ПАТ "Миколаївобленерго" електричних мереж з часткою 100 відсотків, оскільки на цьому ринку в зазначених межах, у нього відсутній жодний конкурент.

Обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Методикою про визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 N 49-р., встановлена процедура визначення монопольного становища на ринку і яка призначена для аналізу діяльності суб'єктів господарювання, груп суб'єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що при проведені необхідних досліджень для визначення монопольного становища ПАТ "Миколаївобленерго", Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України дотримано всіх умов, передбачених Методикою, у зв'язку з чим останній дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності підстав для визначення монопольного становища ПАТ "Миколаївобленерго" на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Миколаївської області в межах належних ПАТ "Миколаївобленерго" електричних мереж з часткою 100 відсотків.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що між ПАТ "Миколаївобленерго" (постачальник) та ПП "Продмост-Комплекс" (споживач) 11.12.2006 було укладено договір про постачання електричної енергії №44/3658, за умовами якого договірна величина електроенергії, що мала постачатись за цим договором в період, що розглядався у справі № 1-26.213/130-2012, становила у жовтні 2010 року-2661 кВт.год.

Відповідно до п.1 додатку № 10 до договору № 44/3658 від 11.12.2006 розрахунковим періодом вважається період з 25 числа до такого ж числа наступного місяця.

ПП "Продмост-Комплекс" 18.10.2010 звернулось до ПАТ "Миколаївобленерго" із заявами про коригування договірної величини споживання електричної енергії на жовтень місяць 2010 року до 10000 квт.год

ПАТ "Миколаївобленерго" повідомленням від 25.10.2010 відповідно відмовило вказаному суб'єкту господарювання у проведенні коригування у зв'язку із невиконанням останнім договірних зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 (далі - ПКЕЕ) передбачено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Згідно з п. 4.4 ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

При цьому положеннями абз. 5 п. 4.4 ПКЕЕ передбачено, що датою коригування вважається дата попередньої оплати додатково заявлених обсягів активної електричної енергії. У разі, якщо договором про постачання електричної енергії попередня оплата не передбачена, датою коригування вважається дата прийняття постачальником електричної енергії рішення про коригування договірних величин на підставі письмового звернення споживача.

Відповідно до п. 2 додатку № 10 до договору № 44/3658 від 11.12.2006 споживач не пізніше ніж за 2 доби до закінчення розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100 % заявленого обсягу споживання електричної енергії.

Пунктом 4.4 ПКЕЕ зазначено лише про пріоритетність пропозиції споживача щодо коригування договірних величин за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів, а не обов'язковість попередньої оплати додатково заявлених обсягів. Тобто жодних вимог стосовно обов'язку оплати додатково заявлених обсягів п. 4.4 ПКЕЕ та положення відповідних договорів не містить. Отже, законна можливість коригування договірної величини споживання електричної енергії у споживача існує в будь-якому разі незалежно від попередньої оплати додатково заявлених обсягів. При цьому, ПКЕЕ не містить приписів виключної можливості здійснити коригування лише за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів.

Проведене Миколаївським відділенням дослідження відносно ПП "Продмост-Комплекс" свідчить, що ПАТ "Миколаївобленерго" не мав законних підстав відмовляти вказаному суб'єкту господарювання у коригуванні (збільшенні) договірних величин споживання електричною енергією за жовтень 2010р. : вказана юридична особа на час звернення з відповідними заявами сумлінно виконувала договірні зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати вартості за спожиту електроенергію.

В даному випадку термін "пріоритетний" не надає документу (угоді) юридичного значення та обґрунтованості. Редакція абзацу 3 п.4 додатку №1 до договору № 44/3658 від 11.12.2006 року складена так, що нівелює зобов'язання між господарюючими суб'єктами. З юридичної точки зору в цьому пункті відсутня юридична точність, що й спричинило непослідовність дій позивача.

Дослідивши наявність порядку проведення розрахунків між сторонами за умовами договору № 44/3658 суд встановив відсутність зобов'язань за цим договором у споживача перед постачальником щодо обов'язкової попередньої оплати додатково заявлених обсягів споживання.

Отже, за перевіркою, спростовуються доводи позивача щодо наявності зобов'язань за договором у споживача щодо попередньої оплати додатково заявлених обсягів споживання.

Згідно з положеннями п. 4.4 ПКЕЕ та договору №44/3658 від 11.12.2006 єдиною законною підставою для відмови споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин є невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії, будь-яких інших підстав відмови в коригуванні (збільшенні) договірних величин чинне законодавство України та відповідні договори не передбачають.

У вказаному пункті 4.4. ПКЕЕ та положенні договору № 44/3658 від 11.12.2006 лише зазначено про піоритетність проозиції споживача щодо коригування договірних величин за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів, а необов'язковість попередньої оплати додатково заявлених обсягів.

Тобто жодних вимог стосовно обов'язку оплати додатково заявлених обсягів пункт 4.4 ПКЕЕ та положення договору не містять.

Відтак, законна можливість коригування договірної величини споживання електричної енергії у споживача існує в будь якому разі незалежно від попередньої оплати додатково заявлених обсягів. При цьому, ПКЕЕ не містять приписів виключної можливості здійснити коригування лише за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів.

Відповідно до п. 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ), затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1059/2011 є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України і підзвітним Верховній Раді України.

Згідно з підпунктом 21 п. 4 Положення НКРЕ відповідно до покладених на неї завдань розглядає звернення споживачів та надає роз'яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕ.

Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Таким чином, на підставі вищенаведених норм та обставин з достовірністю встановлено наявність факту порушення ПАТ "Миколаївобленерго" по даній справі законодавства про захист економічної конкуренції.

Водночас, відповідно до ст. 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті, якщо: вже розглянуто чи розглядається органами Антимонопольного комітету України справа з тих же підстав щодо того самого відповідача.

Перевіривши та проаналізувавши доводи позивача щодо підстав розгляду відповідачем інших справ з прийняттям відповідних рішень: від 21.06.13 р. № 72-ріш, від 27.08.13 р. № 102-ріш згідно з якими порушення законодавства України про захист економічної конкуренції визначені саме такі дії товариства, що визнаються порушенням у даному спорі, суд дійшов наступних висновків:

Оспорюване рішення №102-ріш від 27.08.13 року, рішення № 72-ріш від 21.06.2013 р. та рішення № 101-ріш від 28.08.13 р. дійсно були прийняті органом Антимонопольного комітету України - Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з тих же підстав - за ознаками вчинення порушення передбаченого п. 2 ст. 50, п. 5 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) положенням на ринку шляхом часткової відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання (відмова у здійснені коригування договірних величин) та щодо того самого відповідача - ПАТ "Миколаївобленерго".

Відповідно ж до статті 60 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем вже розглянуто справи з тих же підстав щодо того самого відповідача, то прийняття даного оспорюваного рішення є безпідставним, оскільки справа підлягала закриттю.

Необхідно також зазначити, що за наслідками перевірки законності прийнятого відділенням рішення № 72-ріш від 21.06.13 р., судовими інстанціями повністю підтримані визначені в цьому рішенні правові позиції Антимонопольного комітету України. В судовому засіданні представники позивача проінформували суд про те, що після перевірки судовими інстанціями рішення АМК № 72-ріш, вказані зауваження в рішенні АМК були виконані позивачем та більше відповідні порушення не мали місце. Представники відповідача цю інформацію не спростували, доказів зворотнього суду не надали.

За правилами ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України. У разі надходження від заявника клопотання про можливість настання негативних наслідків, пов'язаних із поданням заяви, та з метою захисту його інтересів розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочинається за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України. У випадках, коли дії чи бездіяльність, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції не має відчутного впливу на умови конкуренції на ринку, заявнику може бути відмовлено у розгляді справи.

За приписами частини 1 та 2 ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою). Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Судом досліджено, що по всім трьом справам (№102-ріш, №101-ріш, №72-ріш) відділенням визначено відповідача у справі - ПАТ "Миколаївобленерго", розпорядження про визнання третьої особи по справам, відділенням не приймалось. Справи розглядались відділенням, як усно зазначено відповідачем в засіданні, за власної ініціативи.

Відповідно до змісту абз. 2 ст. 23 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", порядок розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції повинен забезпечувати дотримання прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і держави.

Відповідно до п. 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, діяльність щодо виявлення, попередження та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції здійснюється територіальним відділенням з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України, а також Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що затверджуються Комітетом.

Згідно п. 36 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті відповідно до статті 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, беручи до уваги те, що відповідачем по даній справі порушено норми статті 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо закриття розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то оспорюване рішення від 27.08.2013 р. № 101-ріш по справі № 1-26.213/130-2012 підлягає визнанню недійсним.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати необхідно покласти на відповідача.

У відповідності до п. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи те, що позивач надмірно сплатив суму судового збору, в розмірі 573,50 грн., в зв'язку з чим ця сума підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.08.2013р. № 101-ріш.

3. Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1147,00 грн.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, ) з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 573,50 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 35672 від 11.12.2013р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя С.М. Коваль

Рішення підписано 14.02.2015р.