КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа№ 26/138-35/27

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Рудик Д.С. - дов. №552 від 31.12.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 15.01.2015 р. (суддя Пінчук В.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

про відстрочку виконання рішення

господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р.

у справі №26/138

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі

структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут

Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»)

до Публічного акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

(далі - ПАТ «АК «Київводоканал»)

про стягнення 3 870 238,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2015 р. відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «АК «Київводоканал» про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р. у справі №26/138.

Не погодившись із згаданою ухвалою, ПАТ «АК «Київводоканал» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його заяву про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р. на 5 років задовольнити повністю. В обґрунтування своїх вимог посилалося на неправильне застосування судом положень ст. 121 ГПК України. За твердженнями апелянта, місцевим судом не взято до уваги, що сума боргу для нього є значною, а відтак відповідач неспроможний одноразово сплатити ії в процесі виконання рішення за об'єктивних обставин, які ускладнюють виконання судового рішення на визначених в ньому умовах тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. апеляційну скаргу ПАТ «АК «Київводоканал» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено до розгляду на 17.02.2015 року.

04.02.2015 р. до Київського апеляційного господарського суду від ПАТ ««Київенерго» надійшло клопотання про припинення апеляційного провадження мотивоване тим, що відповідачем оскаржено ухвалу, оскарження якої ГПК України не передбачено.

В судове засідання з'явився представник відповідача (апелянта), представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином (том 2 а. с. 34), про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Представник апелянта вважав можливим здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням ряду особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (п.п. 3.9.1, 3.9.2) визначено, що за змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник апелянта в судовому засіданні проти клопотання позивача про припинення апеляційного провадження заперечив, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти постанову, якою заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р. у справі №26/138 строком на 5 років задовольнити повністю.

Так, на підставі п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (п.п. 7.6) визначено, що частина третя статті 121 ГПК вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. Відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання. Оскільки ухвали місцевого господарського суду, які виносяться під час виконання судового рішення, неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду, такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні процесуальних дій, зазначених у пунктах 17, 18, 20 частини першої статті 106 ГПК, можуть бути переглянуті в апеляційному та в касаційному порядку. Про можливість оскарження ухвал першої і постанов апеляційної інстанцій про відмову у зміні способу та порядку виконання судового рішення зазначено і в Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012 зі справи №1-12/2012.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача про припинення апеляційного провадження слід відмовити.

Заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р. у справі №26/138, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2011 р., позов задоволено частково, з ПАТ «АК «Київводоканал» стягнуто на користь ПАТ «Київенерго» 19 516 180,67 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 88 160,28 грн. боргу за спожиту реактивну електричну енергію, 23 961,97 грн. державного мита та 221,76 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 21.06.2011 р. на виконання згаданого рішення видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2012 р. рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2011 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2011 р. у справі №26/138 скасовано в частині відмови в позові щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних, справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

13.06.2014 р. ПАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду №26/138 від 05.05.2011 р. на 5 років.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.06.2014 р. заяву ПАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково та відстрочено виконання рішення господарського суду м. Києва від 05.05.2011 р. у справі №26/138 до 01.01.2015 року.

11.12.2014 р. до господарського суду міста Києва від ПАТ «АК «Київводоканал» надійшла повторна заява про відстрочку виконання цього рішення господарського суду строком на 5 років.

Заява відповідача мотивована тим, що сума боргу, яка присуджена судом до стягнення з ПАТ «АК «Київводоканал», є значною для боржника, він неспроможний одноразово сплатити цю суму в процесі примусового виконання рішення, оскільки існують об'єктивні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення на умовах, визначених в ньому тощо.

Постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий суд посилався на те, що боржник не надав суду доказів на підтвердження обставин, які можуть вважатись винятковими в розумінні ст. 121 ГПК України та які обґрунтовують необхідність відстрочення виконання рішення суду тощо.

Так, положеннями ч. 1 ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Разом з тим, приписами ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як й не міститься вимог до змісту заяви про розстрочку виконання рішення. Проте зі змісту ст. 121 ГПК України видно, що заява повинна містити викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення, а до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення. Докази на підтвердження таких обставин суд оцінює за правилами ст. 43 ГПК України.

У відповідності до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки відстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, господарський суд не зобов'язаний задовольняти таку заяву, а має право на підставі ст. 121 ГПК України за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою розстрочити виконання рішення.

Постановою пленуму Вищого Господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (п. 7.2) встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття передбачених статтею 121 ГПК заходів не вимагається, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім цього, розглядаючи заяву про відстрочку виконання рішення на підставі ст. 121 ГПК України з врахуванням приписів п.7.2 згаданої вище постанови пленуму Вищого господарського суду №9 від 17.10.2012 р., місцевий суд повинен брати до уваги не лише фінансовий стан заявника, а й фінансовий стан іншої сторони у справі тощо.

З огляду на наведене, ті обставини, на які посилався відповідач в заяві, а пізніше в апеляційній скарзі, не є винятковими обставинами в розумінні ст. 121 ГПК України, а відтак місцевий суд правомірно відмовив відповідачу в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення, тим більше, що така відстрочка вже надавалось йому судом.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для скасування її не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 15.01.2015 р. у справі №26/138 - без змін.

Матеріали справи №26/138-35/27 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун