КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. Справа№ 925/802/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 28.01.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства «Енергоплазма» на рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року

у справі № 925/802/14 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом приватного підприємства «Енергоплазма»

до державного навчального закладу «Іркліївський професійний

аграрний ліцей»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року по справі № 925/802/14 у позові приватного підприємства «Енергоплазма» до державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» про зобов'язання вчинити дії - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 16.10.2014 року, приватне підприємство «Енергоплазма» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року по справі № 925/802/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю. В обґрунтування апеляційної скарги заявник стверджує, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 12.11.2014 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу державний навчальний заклад «Іркліївський професійний аграрний ліцей» вважає подану апеляційну скаргу ПП «Енергоплазма» безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У письмових поясненнях позивач підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

Так, у судових засіданнях 26.11.2014 року, 21.01.2015 року та 28.01.2015 року представники ПП «Енергоплазма» надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримали подану апеляційну скаргу на підставі доводів викладених в ній та просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року по справі № 925/802/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представник державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» у судових засіданнях 17.12.2014 року та 21.01.2015 року також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Представник відповідача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник просив відмовити в задоволенні скарги, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. При цьому, представник відповідача у судове засідання 28.01.2015 року не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином про що, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, та розписку представника про відкладення розгляду справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представника позивача що з'явився у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, участь представників державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» у судовому засіданні 28.01.2014 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та витребування письмових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, та у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України строк розгляду справи за клопотанням сторін вже продовжувався.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом у даній справі призначалась судово-економічна експертиза з метою встановлення фактичних поставок позивачем відповідачу вугілля та здійснення оплати відповідачем. Однак експертиза проведена не була у зв'язку із не оплатою її вартості позивачем.

Так, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, апеляційним господарським судом на обговорення учасникам процесу було поставлене питання про можливість призначення судово-економічної експертизи з метою встановлення фактичних поставок позивачем відповідачу вугілля.

Представники сторін заперечили проти призначення вказаної експертизи, зокрема представник скаржника зазначив, що у проведенні експертизи необхідність відсутня.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, що з'явився у судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2009-2013 років приватне підприємство «Енергоплазма» (позивач у справі) на підставі укладених з відповідачем договорів здійснювало поставки залізничним транспортом та автомобілями партій вугілля енергетичного до Державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей».

Так, сторонами укладались наступні договори: договір № 2-ВЕ від 18.08.2009 року про поставку 81,708 тон вугілля на загальну суму 88000 грн.; договір № 6-ВЕ від 26.10.2009 року про поставку 163,1 тон вугілля на загальну суму 182998,2 грн.; договір № 1-ВЕ від 28.01.2010 року про поставку 35,651 тон, вугілля на загальну суму 40000 грн.; договір № 2-ВЕ від 17.02.2010 року про поставу 35,651 тон вугілля на загальну суму 40000 грн.; договір №3-ВЕ від 29.07.2010 року про поставку 169 тон вугілля на загальну суму 189618 грн.; договір №4-ВЕ від 01.03.2011 року про поставку 65,241 тон вугілля на загальну суму 99297 грн.

Як зазначає позивач, рішенням господарського суду Черкаської області від 12.12.2013 року у справі №925/1707/13, яке вважає преюдиційним щодо обставин даної справи, було стягнуто з приватного підприємства «Енергоплазма» на користь Державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» 99267,00 грн. попередньої оплати. Вказаним рішенням встановлено, що загальна кількість вугілля поставлено на підставі договору № 3-ВЕ від 29 липня 2010 року складає 199550 кг. Тобто кількість поставленого вугілля на підставі вищевказаного правочину на думку позивача була більша, ніж передбачено тендером та умовами договору №3-ВЕ.

При цьому, як вбачається з вказаного судового рішення, судом враховано, що договір №3-ВЕ було укладено 29 липня 2010 року, а тому поставка вугілля 21 січня 2010 року за накладною № 46263533 в кількості 61750 кг не може вважатися такою, що була здійснена саме на підставі договору №3-ВЕ, умови якого не передбачали та не встановлювали, що його умови застосовуються до правовідносин, які виникли раніше.

Наступний договір за № 4-ВЕ було укладено сторонами лише 10 березня 2011 року, а тому з аналогічних мотивів поставка вугілля в січні 2010 року -лютому 2011 року не могла відбутися на підставі договору №4-ВЕ, умови якого також не встановлювали, що його умови застосовуються до правовідносин, які виникли раніше.

Також, рішенням господарського суду Черкаської області від 12.12.2013 року у справі № 925/1707/13 встановлено, що позивач здійснював поставки відповідачу вугілля, в тому числі, що не оспорюється сторонами, і по квитанції від 13 серпня 2010 року №46822381 в кількості 68450 кг та згідно накладної №46263533 від 21.01.2010 року в кількості 61750 кг.

Так, у травні 2014 року приватне підприємство «Енергоплазма» звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» про зобов'язання вчинити дії, а саме, зобов'язати державний навчальний заклад «Іркліївський професійний аграрний ліцей» повернути безпідставно набуте майно протягом 2010 - 2011 років - вугілля енергетичне ДГР 200-12 в загальній кількості 125650 кг.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що приватне підприємство «Енергоплазма» поставило відповідачу поза дією укладених сторонами договорів вугілля в кількості 68450 кг, згідно квитанції від 13 серпня 2010 року № 46822381 та в кількості 61750 кг вугілля згідно накладної № 46263533 від 21.01.2010 року. Позивач вказав, що вимогу про повернення цього вугілля відповідач залишив без задоволення.

У свою чергу, відповідач заперечуючи проти заявленого позову зазначив, що поставки вугілля, яке просить повернути позивач, здійснювались на підставі договорів, укладених сторонами у період 2009-2011 років. Однак, станом на 01.06.2009 року заборгованість між сторонами відсутня про що свідчить підписаний між сторонами акт взаємозвірки розрахунків.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року по справі № 925/802/14 відмовлено у позові приватного підприємства «Енергоплазма» до державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей» про зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаного позову, виходячи з наступного.

Як вірно вказав суд першої інстанції, між сторонами у період 2009 -2011 років укладались договори про поставку вугілля. На виконання цих договорів позивачем поставлялось, а відповідачем оплачувалось вказане вугілля. Зазначене також підтверджується й рішенням господарського суду Черкаської області від 12.12.2013 року у справі № 925/1707/13.

Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення відповідачем безпідставно отриманого майна з посиланням на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України. Натомість, як вірно зазначив місцевий господарський суд, рішенням суду (справа № 925/1707/13), на яке посилається позивач лише встановлено, що поставки вугілля в кількості 68450 кг, згідно квитанції від 13 серпня 2010 року № 46822381 та в кількості 61750 кг згідно накладної № 46263533 від 21.01.2010 року здійснювались не на підставі договорів №3-ВЕ від 29 липня 2010 року та № 4-ВЕ від 10 березня 2011 року.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 у справі № 13/096-12 викладено правову позицію, згідно з якою, виходячи із положень ст. 1212 ЦК України, цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено договір поставки, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплата за товар відповідно до умов договорів, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що договірний характер спірних правовідносин у даній справі виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що позивачем, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було подано суду доказів того, що поставки що здійснювалися ним відповідачу вугілля в кількості 68450 кг, згідно квитанції від 13 серпня 2010 року № 46822381 та в кількості 61750 кг згідно накладної № 46263533 від 21.01.2010 року відбувалися не на підставі укладених сторонами договорів, крім договорів №3-ВЕ від 29 липня 2010 року та № 4-ВЕ від 10 березня 2011 року.

Як зазначалося вище, та встановлено судом, сторонами укладались наступні договори: договір № 2-ВЕ від 18.08.2009 року про поставку 81,708 тон вугілля на загальну суму 88000 грн., що було оплачене платіжним дорученням № 52 від 20.08.2008 року; договір № 6-ВЕ від 26.10.2009 року про поставку 163,1 тон вугілля на загальну суму 182998,2 грн., що було оплачене платіжним дорученням № 132 від 26.10.2009 року; договір № 1-ВЕ від 28.01.2010 року про поставку 35,651 тон, вугілля на загальну суму 40000 грн., що було оплачене платіжним дорученням № 10 від 28.01.2010 року; договір № 2-ВЕ від 17.02.2010 року про поставу 35,651 тон вугілля на загальну суму 40000 грн., що було оплачене платіжним дорученням № 42 від 17.02.2010 року; договір №3-ВЕ від 29.07.2010 року про поставку 169 тон вугілля на загальну суму 189618 грн., що було оплачене платіжним дорученням № 231 від 04.08.2010 року; договір №4-ВЕ від 01.03.2011 року про поставку 65,241 тон вугілля на загальну суму 99297 грн. що було оплачене платіжним дорученням № 69 від 04.03.2008 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме, з акта взаємозвірки розрахунків від 01.06.2009 року заборгованість станом на час підписання акта між сторонами відсутня (т.1, а.с. 42).

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову як безпідставно заявленого.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення приватного підприємства «Енергоплазма» викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства «Енергоплазма» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства «Енергоплазма» на рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року у справі № 925/802/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 16.10.2014 року у справі № 925/802/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/802/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 02.02.2014 року