РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015Справа № 910/26000/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 3 112,62 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Січкаренко Р.Г. по довіреності № ГО-14/247 від 19.12.2014р.

Від відповідача: Усенко А.М. по довіреності № 1 від 05.01.2015р.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення 3 112,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача, який відповідно до закону повинен її відшкодувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 р. порушено провадження у справі № 910/26000/14 р. та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2014р. за участю представників сторін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2014р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 19.01.2015р.

В судовому засіданні 19.01.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 28.01.2015р.

В процесі провадження від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Між Камінською В.Б. та ПАТ «СК «Країна» було укладено Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4997178 від 17 серпня 2012 року. За даним Полісом ПАТ «СК «Країна» було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки Нуипсіаі 0еІ2, державний реєстраційний № АА 7890 СН.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Згідно з пп. 33.2. ст. 33. Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Учасники вищезазначеної ДТП скористалися правом скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Повідомлення).

Відповідно до Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої Протоколом Президії Моторного(транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011р. № 274/2011:

1) Пункти 1, 2 заповнюються згідно з фактичними датою та часом настання ДТП із зазначенням місця ДТП - у Повідомленні зазначено дату 11.12.2013 року, що не відповідає дійсній даті ДТП.

2) У пункті 5 зазначаються відомості про свідків ДТП. У разі, якщо свідки ДТП не встановлені або відсутні, то у цьому пункті робиться запис, наприклад: «не виявлені» або «відсутні» - у Повідомленні пункт 5 не заповнено взагалі;

3) Пункт 8 заповнюється згідно з даними Сертифікату страхування. Поле «ТАК» пункту 8 «Чи покриває поліс шкоду транспортному засобу?» позначається знаком «X» за наявності договору добровільного страхування наземного транспортних засобів (КАСКО) - Шкарбан С.П. не зазначила, що її ТЗ застраховано договором КАСКО;

4) У пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «X» обставини, які відносяться та характеризують ДТП. Обов'язково зазначається кількість відмічених знаком «X» клітинок - в Повідомленні кількість відмічених клітинок не зазначено.

Таким чином, Повідомлення було заповнено некоректно і не може прийматися як документ, що підтверджує вину особи, відповідальність якої застраховано в ПАТ «СК «Країна».

Враховуючи зазначене вище, докази настання цивільно-правової відповідальності Камінської В.Б. відсутні.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 28.01.2014р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2012р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (надалі - Позивач) та Фізичною особою Шкарбан Світланою Петрівною (надалі - Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 21. Відповідно до даного договору було застраховано автомобіль «Nissan Note», реєстраційний номерний знак АА 9547 КР.

Строк дії договору з 12.07.2012р. до 11.07.2013р. (п. 5.1. договору).

11.12.2012р. в місті Києві по Чоколівському бульвару, 20 сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів «Hyundai Getz», реєстраційний номерний знак АА 6890 СН під керуванням Камінської Вікторії та автомобіля «Nissan Note», реєстраційний номерний знак АА 9547 КР під керуванням Шкарбан Світлани.

Вищезазначена ДТП за взаємним погодженням водіїв, оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Nissan Note», реєстраційний номерний знак АА 9547 КР, застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», отримав механічні пошкодження.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.12.2012 Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно із умовами договору №21.

Вартість матеріального збитку відповідно до рахунку-фактури № 03960 від 16.12.2012, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоАльянс Київ» становить 3 622,62 грн. з ПДВ.

Згідно із страховим актом №33172Р/НО/2012 від 18.12.2012 та розрахунком до нього, позивач визначив розмір страхового відшкодування, відповідно до вказаного вище рахунку, у розмірі 3622,62грн.

Позивач, відповідно до заяви страхувальника, перерахував на рахунок СТО Товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоАльянс Київ» суму страхового відшкодування у розмірі 3622,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №71460 від 24.12.2012 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Камінської В.Б., яка керувала транспортним засобом марки Hyundai Getz», реєстраційний номерний знак АА 6890 СН, на момент скоєння ДТП застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (відповідач у справі), за полісом АВ№ 4997178, відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ та наявної у матеріалах справи копії вказаного полісу.

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому позивач 09.01.2013р. звернувся до відповідача із регресною вимогою №12445/40/2012/75 про відшкодування шкоди, однак коштів станом на день розгляду справи судом так і не отримав. (а. с. 31)

Водночас, відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зауважує на неточностях, допущених учасниками ДТП при оформлені европротоколу, та зазначає, у зв'язку із цим, на його недійсності.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Положення ст.22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом вище, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 11.12.2012 р. у м. Києві, оформлена европротоколом - повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Суд зазначає, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п.33.2 ст.33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у европротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається із даного европротоколу, він є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми.

Зокрема, із даного європротоколу вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 11.12.2013 о 08.55 год. у м. Києві по Чоколівському бульвару, 2, в якій мало місце зіткнення автомобілів «Hyundai Getz», реєстраційний номерний знак АА 6890 СН під керуванням Камінської Вікторії та автомобіля «Nissan Note», реєстраційний номерний знак АА 9547 КР під керуванням Шкарбан Світлани.

Суд, дослідивши вказане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 11.12.2013, дійшов висновку, що воно заповнено з порушенням вимог Інструкції щодо заповнення всіх пунктів европротоколу та не містить всю необхідну інформацію для встановлення фактичних обставин ДТП, винної у спричиненні ДТП особи та страхових компаній, якими застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв з огляду на те, що фактичною датою ДТП у вказаному повідомленні визначено - 11.12.2013р., проте у відповідності до всіх інших доказів наявних в матеріалах справи, зокрема заяви про настання події, акту огляду транспортного засобу, заяви на виплату страхового відшкодування, страхового акту - вбачається, що фактичною датою ДТП - є 11.12.2012р. , а отже, дане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є недійсним.

Таким чином, позивачем не доведено винність фізичної особи Камінської Вікторії Борисівни у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме винність у настанні ДТП, яка мала місце 11.12.2012р. за участю застрахованого ТЗ під керуванням Шкарбан Світлани Петрівни та транспортного засобу - «Hyundai Getz», реєстраційний номерний знак АА 6890 СН під керуванням Камінської Вікторії.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 3112,62 грн. є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.01.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.