РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

19 лютого 2015 року Справа № 912/1219/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі судового засідання: Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" на рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.14 р. у справі № 912/1219/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" (м. Київ)

до приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" (м. Вінниця)

про стягнення 235 083,87 грн.

За участю представників:

Позивача- не з'явився

Відповідача -не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 05.11.2014 р. у справі №912/1219/14 (суддя Грабик В.В.) частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" до приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" про стягнення 235 083,87 грн.

Стягнуто з приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" основний борг - 160 953,80 грн., пеню - 5 273,99 грн., інфляційні втрати - 2 414,28 грн., 3% річних - 1 680,08 грн. та витрати по сплаті судового збору - 3 406,44 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 2 006,41 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - приватне підприємство "Бобринець-Агро-К" подав через господарський суд Вінницької області апеляційну скаргу (арк.. справи 140-142).

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення основного боргу виходячи з наступного.

Зазначає, що абз.2 п.6.5. договору поставки №23/8/4/2012 від 05.04.2012 р. визначено наступне: у випадку, якщо покупець несвоєчасно або не повністю розрахувався з продавцем за товар і при цьому в цей період курс євро/долара США до гривні змінився більш ніж на 3%, то покупець проводить оплату по формулі зг. п.6.4 договору.

П.6.4. договору визначено формулу, по якій позивач та відповідач погодили порядок обрахування розміру заборгованості останнього (у випадку наявності таких обставин: несвоєчасність або неповність розрахунку за товар; підвищення курсу долара США/євро більш ніж на 3%).

Скаржник зазначає, що господарський суд Вінницької області в порушення ст.ст. 525, 526 ЦК України та абз.2 п.6.5. договору не звернув уваги на дані положення, а тому неправильно визначив основну суму боргу. Відповідно, судом першої інстанції було неправильно обраховано суму 3% річних, інфляційного збільшення та пені.

Вказує, що згідно положень п.6.4. та п.6.5. договору заборгованість відповідача становить 110 836,41 грн.

Звертає увагу, що на накладній №23/8/4 від 09.07.2012 р. на суму 8 259,12 грн. стоїть підпис не уповноваженої відповідачем особи. Відповідач жодними своїми діями прийняття товару за даною накладною не визнав.

В обґрунтування своєї позиції, крім вищезазначених статтей та пунктів договору, скаржник посилається на ст.509 ЦК України та ст. 193 ГК України.

На підставі викладеного, просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.14 р. у справі № 912/1219/14 скасувати в частині стягнення основної суми боргу на суму 8 259,12 грн. та в частині стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.12.2014 р. апеляційну скаргу приватного підприємства «Бобринець-Агро-К» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.02.2015 р. (арк. справи 139).

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду від позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №3061/15), в якому він заперечує проти доводів скаржника. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права (арк. справи 156-157).

Звертає увагу, що якщо оглянути умови договору поставки №23/8/4/2012 від 05.04.2012 р., а саме п.п.6.4., 6.5. на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, то дані пункти в договорі відсутні.

Стосовно твердження скаржника, що на накладній №23/8/4 від 09.07.2012 р. на суму 8 259,12 грн. стоїть підпис не уповноваженої відповідачем особи. Відповідач жодними своїми діями прийняття товару за даною накладною не визнав, то позивач спростовує дане твердження наступним.

На вищезазначеній накладній стоїть підпис особи, яка прийняла товар. На підтвердження цього в матеріалах справи міститься довіреність №67 від 09.07.2012 р. на отримання товару Нурел Д в кількості 60 л., яка видана скаржником директору Ларжевському А.О. оформлена згідно законодавства (наявний підпис директора, печатка відповідача; видана на отримання від позивача цінностей за накладною №23/8/4 від 09.07.2012 р.).

На підставі викладеного, просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.14 р. у справі № 912/1219/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду від приватного підприємства «Бобринець-Агро-К» надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу (вх. №2670/15) та клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв'язку із неможливістю представника скаржника з'явитися у судове засіданні 04.02.2015 р. (вх. №2675/15).

У судовому засіданні 04.02.2015 р. представник позивача заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому просив суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищезазначені клопотання, здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 р. було відкладено розгляд апеляційної скарги на 19.02.2015 р.

19.02.2015 р. представники сторін у судове засідання не з'явилися, однак від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги (вх. №4448/15). Колегія суддів, порадившись на місці, відмовила в задоволенні даного клопотання.

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

05.04.2012р. між ТзОВ "Українська аграрно-хімічна компанія " (продавець) та ПП "Бобринець-Агро-К" (покупець) було укладено договір поставки №23/8/4/2012. Договором передбачено наступне: продавець зобов'язується передати у власність покупцю у встановлений строк товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених цим договором (п.1.1.); товар, передбачений цим договором, поставляється в обсязі і асортименті згідно додатків і специфікацій до даного договору, що є його невід'ємною частиною (п.2.1.); товар постачається продавцем в терміни та обсязі, що визначаються в додатках та специфікаціях до даного договору (п.5.1.); покупець сплачує продавцю за товар, який підлягає поставці за даним договором цінам, зазначеним в додатках і специфікаціях до даного договору (п.6.1.); розрахунки за товар здійснені покупцем у порядку , визначеному в додатках до даного договору (п.6.3.); перехід права власності на товар, а також перехід ризиків випадкового знищення пошкодження товару, відбувається в момент передачі товару покупцю по накладній (п.7.2.); договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами обов'язків по даному договору (п.10.1.); в разі несплати за поставлений товар у встановлений цим договором термін, покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у той період, за кожен день прострочки від вартості неоплаченого по договору товару (п.11.1.); умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов'язковим укладанням письмового документа (п.14.2.) (а.с.15-16).

На виконання умов договору ТзОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" (продавець), ПП "Бобринець-Агро-К", через представника , який діяв за довіреностями №29 від 03.05.2012р., №43 від 24.05.2012р., №67 від 09.07.2012р. отримав товар на загальну суму 211 471,50грн., що стверджується видатковими накладними: №23/8/4 від 03.05.2012р. на суму 90 407,88грн., №23/8/4 від 24.05.2012р. на суму 112 804,50грн., №23/8/4 від 09.07.2012р. на суму 8 259,12грн. (а.с.29-34).

Додатком №1 до договору поставки, окрім іншого, передбачено наступне: розрахунки за товар покупцем здійснюються в наступному порядку: попередня оплата 30% - 27 683,53грн. до 01.07.2012р.. Остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем: 70% - 645994,91грн. до 20.11.2012р. (п.1.4.) (а.с.17).

Згідно додатку №1/1 до договору (специфікації №1 від 14.05.2012р.) вартість товару "Фолікур" в кількості 285л. з ПДВ становить 92 278,44грн. (а.с.24).

Додатком №2 до договору поставки, окрім іншого, передбачено наступне: розрахунки за товар покупцем здійснюються в наступному порядку: попередня оплата 30% - 19 812,17грн. до 01.07.2012р.. Остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем: 70% - 46228,39грн. до 25.09.2012р.(п.1.4.) (а.с.25).

Згідно додатку №2/2 до договору (специфікації №2 від 14.05.2012р.) вартість товару "Поінтер" в кількості 5 кг та "Тітус" в кількості 8 кг з ПДВ становить 66040,56грн. (а.с.25 зворотній бік).

Як вбачається із змісту письмових пояснень представника позивача додаток 3 до договору сторонами не укладався (а.с.111).

Додатком №4 до договору поставки, окрім іншого, передбачено наступне: розрахунки за товар покупцем здійснюються в наступному порядку: попередня оплата 30% - 3950,82грн. до 01.07.2012р.. Остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем: 70% - 9218,58грн. до 10.10.2012р.(п.1.4.) (а.с.26).

Згідно додатку №4/2 до договору (специфікації №2 від 14.05.2012р.) вартість товару "Банвел" в кількості 50л. з ПДВ становить 13169,40грн. (а.с.26 зворотній бік).

Додатком №4 до договору поставки, окрім іншого, передбачено наступне: розрахунки за товар покупцем здійснюються в наступному порядку: попередня оплата 30% - 60721,20грн. Остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем: 70% - 141682,80грн. до 10.10.2012р.(п.1.4.) (а.с.27).

Згідно додатку №4/1 до договору (специфікації №1) вартість товару "Раназон Ультра" в кількості 35л , "Герб 900" в кількості 1000л, "Банвел" в кількості 25л, "Альто Супер" в кількості 185л, "Карате Зеон" в кількості 165л з ПДВ становить 202 404,00грн. (а.с.27 зворотній бік).

Додатком №4 до договору поставки, окрім іншого, передбачено наступне: розрахунки за товар покупцем здійснюються в наступному порядку: попередня оплата 30% - 2477,74грн. Остаточний розрахунок за товар повинен бути здійснений покупцем: 70% - 5781,38рн. до 10.10.2012р. (п.1.4.) (а.с.28).

Згідно додатку №4/3 до договору (специфікації №3 від 14.06.2012р.) вартість товару "Нурел Д" в кількості 60л з ПДВ становить 8259,12грн. (а.с.28 зворотній бік).

Додатковою угодою №1 від 10.01.2013р. сторони внесли зміни до другого абзацу п.1.4 додатку 4 та виклали його в наступній редакції: остаточний розрахунок за товар, що становить 87750,64грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят гривень 64 коп.) у т.ч. ПДВ - 14625,11грн. покупець зобов'язаний здійснити в наступні строки: до 01 вересня 2013 року (п.1.); сторони по договору, домовились збільшити ціну за одиницю товару згідно додатку №1А від 10/01/2013р. (специфікація №1А від 10/01/2013р.), що є невід'ємною частиною договору (п.2.) (а.с.18).

Згідно додатку №1А специфікації №1А від 10.01.2013р. вартість товару "Раназол Ультра" в кількості 35л, "Герб 900" в кількості 1000л, "Банвел" в кількості 25л з ПДВ становить 105 895,50грн. (а.с.19).Тобто вартість цього товару в порівнянні з початковою ціною (додаток №4/1 а.с.27 на звороті) збільшилась на 15 487,62грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №2 від 10.01.2013р. сторони внесли зміни до другого абзацу п.1.4 додатку 4 та виклали його в наступній редакції: остаточний розрахунок за товар, що становить 8016,31грн. (вісім тисяч шістнадцять гривень 31 коп.) у т.ч. ПДВ - 1336,05 грн. покупець зобов'язаний здійснити в наступні строки: до 01 вересня 2013 року (п.1.); сторони по договору, домовились збільшити ціну за одиницю товару згідно додатку №2А від 10/01/2013р.) (специфікація №2А від 10/01/2013р.), що є невід'ємною частиною договору (п.2.) (а.с.20).

Згідно додатку №2А специфікації №2А від 10.01.2013р. вартість товару "Нурел Д" в кількості 60л. з ПДВ становить 9673,92грн. (а.с.21). Тобто вартість цього товару в порівнянні з початковою ціною (додаток №4/3 а.с.28 на звороті) збільшилась на 1414,8 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №3 від 10.01.2013р. сторони внесли зміни до другого абзацу п.1.4 додатку 4 та виклали його в наступній редакції: остаточний розрахунок за товар, що становить 6385,46грн. (шість тисяч триста вісімдесят п'ять грн. 46 коп.) у т.ч. ПДВ - 1064,24 грн. покупець зобов'язаний здійснити в наступні строки: до 01 вересня 2013 року (п.1.); сторони по договору, домовились збільшити ціну за одиницю товару згідно додатку №3А від 10/01/2013р.) (специфікація №3А від 10/01/2013р.), що є невід'ємною частиною договору (п.2.) (а.с.22).

Згідно додатку №3А специфікації №3А від 10.01.2013р. вартість товару з "Банвел" в кількості 25л з ПДВ становить 7711,80грн.грн. (а.с.23). Тобто вартість цього товару в порівнянні з початковою ціною (додаток №4/2 а.с.26 на звороті) збільшилась на 1127,1 грн. з ПДВ.

Таким чином загальна вартість товару, переданого відповідачу, за погодженням сторін збільшилась на 18 029,52грн. ( (15 487,62 + 1414,8 + 1127,1 = 18 029,52)

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково в загальній сумі 68547,22грн., що стверджується платіжними дорученнями №801 від 12.04.2012р. на суму 26 000,00грн., №107 від 15.10.2012р. на суму 12 547,22грн., №472 від 08.11.2013р. на суму 10 000,00грн., №488 від 18.11.2013р. на суму 10 000,00грн., №529 від 28.11.2013р. на суму 10 000,00грн. (а. с. 35-39).

Місцевим господарським судома згідно наданого позивачем письмового розрахунку з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог з відповідача стягнуто основний борг в сумі 160 953,80грн., пеню в сумі 7 280,40грн. за період з 29.11.2013р. по 04.04.2013р., інфляційні нарахування в сумі 2 414,28грн. за період з грудня 2012р. по лютий 2014р., 3% річних в сумі 1680,08грн. за період з 29.11.2013р. по 04.04.2014р. (а.с.106-108).

Як випливає з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору поставки .

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільним кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 05.04.2012р. між ТзОВ "Аграрно-хімічна компанія " а ПП "Бобринець-Агро-К" було укладено договір поставки №23/8/4/2012. На виконання умов договору ТОВ "Аграрно-хімічна компанія " передало, а ПП "Бобринець-Агро-К" отримало товар на суму 211 471,50грн.. Згідно додаткових угод від 10.01.2013р. було збільшено ціну за одиницю товару, у зв"язку з чим загальна вартість товару переданого відповідачу збільшилася на 18029,52грн. та стала становити 229 501,02грн.( 211 471,5 + 18029,52 = 229501,02).Відповідач частково розрахувався за отриманий товар в загальній сумі 68 547,22грн.. Отже заборгованість відповідача становить 160953,80грн. (211471,50+18029,52) - 68547,22грн.= 160953,80грн.).

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 160953,80грн. основного боргу. Обґрунтованість та правомірність заявлених позивачем вимог підтверджується наданими ним та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме договором поставки №23/8/4/2012 від 05.04.2012р., додатками до договору, додатковими угодами, видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, специфікаціями, платіжними дорученнями.

Колегія суддів також погоджується з господарським судом першої інстанції, що вирішуючи питання про допустимість такого доказу як накладна від 09.07.2012р. суд виходив з того, що відповідно до вимог ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст.33ч.1,ч.2); господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст.43ч.1,ч.2).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач послався також і на накладну №23/8/4 від 09.07.2012р. за якою представнику відповідачу передавався товар "Нурел Д" в кількості 60 л. до накладної було долучено завірену копію довіреності №67 від 09.07.2012р. на ім"я директора Ларжевського А.О.. Довіреність підписана директором Ларжевським А.О. та головним бухгалтером Гетманец Г.В. . Дійсно в накладній №23/8/4 від 09.07.2012р. підпис директора відсутній, проте наявний підпис схожий на підпис головного бухгалтера, який підписував довіреність, що суд визначив шляхом візуального огляду документа. Приймаючи до уваги те, що відповідно до п.7.1 договору товар поставлявся на склад покупця (відповідача), а також подальше укладення сторонами додаткових угод та специфікацій до них від 10.01.2013р. , в тому рахунку й щодо товару у накладній №23/8/4 від 09.07.2012р., суд приходить до переконання в тому, що вказаній у накладній товар отримувала відповідальна та уповноважена особа відповідача. Відповідач будь-яких доказів в заперечення отримання факту товару за накладною №23/8/4 від 09.07.2012р. суду не надав, а тому вказана накладна в сукупності з іншими документами, дослідженими судом в оригіналі, приймається судом як належний та допустимий доказ.

Оскільки відповідач не провів розрахунок за отриманий товар в строк, передбачений договором та додатковими угодами №1,№2,№3 від 10.01.2013р., то він відповідно до вимог ст 612 ЦК України є боржником, що прострочив виконання грошового зобов"язання, а тому наявні підстави для задоволення на підставі ст.231,ст.232 ГК України, ст.625 ч.2 ЦК України вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних в сумі 1680,08грн. за період з 29.11.2013р. по 04.04.2014р., інфляційних нарахувань.

Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 2 414,28грн. підлягають задоволенню, але з урахуванням наступного.

Відповідно до додаткових угод від 10.01.2013р. відповідач мав здійснити розрахунки за товар до 01.09.2013р.. Отже інфляційні нарахування слід проводити з вересня 2013р..

Згідно проведеного судом розрахунку (порядок проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій затверджений листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97) розмір інфляційних втрат за період з вересня 2013р. по лютий 2014р. становить 3255,69грн. (за період з 01.09.2013р. по 07.11.2013р. - з суми боргу 190 953,80грн. нараховано інфляційні втрати в сумі 763,82грн., за період з 08.11.2013р. по 17.11.2013р. з суми боргу 18 0953,80 грн. нараховано інфляційні втрати в сумі - 361,91грн., за період з 18.11.2013р. по 27.11.2013 з суми боргу 170 953,80грн. нараховано інфляційні втрати в сумі 0,00грн., за період з 28.11.2013р. по 28.02.2014р. з суми боргу 160 953,80грн. нараховано інфляційні втрати в сумі 2100,78грн.).

Проте, позивач заявив до стягнення 2414,28грн., що є його правом. З урахуванням наведеного, з відповідача належить стягнути 2 414,28грн. інфляційних втрат за період з вересня 2013р. по лютий 2014р., включно.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 7280,52грн. за період з 29.11.2014р. по 04.04.2014р. підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

05.11.2014р. відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Згідно зі статтями 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила також за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.3,ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, вимога позивача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню із застосуванням річного строку позовної давності та в межах шестимісячного строку її нарахування згідно з вимогами ст. 232 ГК України.

Відповідно до додаткових угод від 10.01.2013р. відповідач мав здійснити розрахунки за товар до 01.09.2013р.. Отже пеню слід нараховувати з 01.09.2013р. протягом 6-ти місяців - по 28.02.2014р.. Проте, позивач заявив про стягнення пені з 29.11.2013р. по 04.04.2013р.. З урахуванням наведеного, період нарахуванням пені відповідно до закону становить з 29.11.2013р. по 28.02.2014р..

Згідно проведеного судом розрахунку (порядок проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій затверджений листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97), розмір пені за період з 29.11.2013р. по 28.02.2014р. становить 5273,99грн. і саме цю суму належить стягнути з відповідача.

Також в апеляційній скарзі апелянт в обґрунтування незаконності рішення суду посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 525,526 ЦК України, не звернув увагу на п.п. 6.4,6.5 договору поставки, щодо розрахунку основної суми боргу згідно формули. Проте, якщо оглянути умови договору поставки №23/8/4/2012 від 05.04.2012 року , що є предметом спору то в ньому взагалі відсутні п.п.6.4,6.5.

Крім цього в зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що підлягає поверненню позивачу на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" надміру сплачена сума судового збору в розмірі 1255,11грн..

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду на викладене, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача - приватного підприємства «Бобринець-Агро-К» на рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.2014 року у справі №912/1219/14 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.