ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа № 917/433/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

кредиторів - від ТОВ СП «Нібулон» представник Висоцький В.П. за довіреністю № 416 від 15.12.2014 року, від СОК "Гребінчин край" керівник ОСОБА_2 - особисто,

боржника, розпорядника майна боржника - арбітражний керуючий Черкасов С.А. ( свідоцтво НОМЕР_1 від 23.05.2013 року).

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Гребінчин край", м. Гребінка, Полтавська обл. (вх.№ 923П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.11.2014 року у справі № 917/433/14,

за заявою Аграрного фонду, м. Київ,

до Відкритого акціонерного товариства "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод", м. Гребінка, Полтавська область,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.11.2014р. у справі №917/433/14 (суддя Ореховська О.О.) визнано грошові вимоги:

1. Аграрного фонду в сумі 6 684 788,17 грн. основного боргу (четверта черга) та 6 090 грн. судового збору (перша черга).

2. Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в сумі 2 619 756,88грн., з яких:

- 1 785 543,79 грн. (четверта черга);

- 680 600,00грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника - підлягають включенню в реєстр вимог кредиторів - окремо до першої черги)

- 152 395,09 грн. пені ( шоста черга )

- 1 218,00грн. - витрати по сплаті судового збору (перша черга).

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" (ТОВ СП "НІБУЛОН") в сумі 3 875 474,68 грн., з яких:

- 3 874 256,68грн. (основний борг) - підлягають включенню в реєстр вимог кредиторів до четвертої черги ).

- 1 218,00грн. - судовий збір - підлягають включенню в реєстр вимог кредиторів до першої черги.

4. Лубенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області 25 067,73грн. - основний платіж - друга черга; 4,25 грн. (пеня) - шоста черга.

5. Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу уповноваженого представляти її інтереси у спірних правовідносинах Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (Управління ДСНС України у Полтавській області в сумі 16 105,51грн., в т.ч. 11 363,80грн. - основний борг - четверта черга ; 4 741,71грн. ( штраф та пеня ) - шоста черга.

6. ОСОБА_2 - в сумі 477 000,00 грн. (перша черга).

Залишено без розгляду заяву Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Гребінківському районі Полтавської області про визнання кредитоських вимог на суму 62 886,67 грн. капіталізованих платежів .

Визнано недійсним в повному обсязі договорі № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012р., укладений між Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом "Гребінчин край" та Відкритим акціонерним товариством "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод".

Відхилено вимоги:

1. Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Гребінчин край" у повному обсязі.

2. ОСОБА_2 частково - в сумі 489 690 грн.

Визнані вимоги внесено до реєстру вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" у визначених судом розмірах.

Визнано вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку для подання чи не заявлені взагалі, такими, що не розглядаються і вважаються погашеними.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.11.2014р., Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Гребінчин край" звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.11.2014р. у справі №917/433/14 в частині пункту третього про визнання недійсним у повному обсязі договору №05/03-1 від 05.03.2012р., укладеного між СОК "Гребінчик край" та ВАТ "Гпебінківський МКЗ"; та в частині пункту 4.1 про відхилення вимог СОК "Гребінчий край" у повному обсязі; визнати грошові вимоги СОК "Гребінчин край" у повному обсязі; внести СОК "Гребінчин край" до реєстру вимог кредиторів "Гребінківський МКЗ".

Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним. На його думку, підстави для визнання договору № 05/03-1 від 05.03.2012 року, укладеного між СОК «Гребінчин край» та ВАТ «Гребінківський МКЗ», недійсним та таким, що суперечить вимогам законодавства України, відсутні. Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги того факту, що згідно висновку Науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса по господарській справі № 917/433/14 (експертиза призначена ухвалою господарського суду від 02.07.2014 року) - порушень вимог нормативних актів, що регламентують ведення бухгалтерського обліку і контролю, що мали місце при здійсненні фінансово - господарської діяльності ВАТ «Гребенківський МКЗ» з СОК «Гребінчин край», не виявлено та підтверджено розмір кредиторської заборгованості ВАТ «Гребенківський МКЗ» перед СОК «Гребінчин край» в сумі 16 852 109,00 грн.

Апелянт вважає, що судом порушено з приписи пункту 9 статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №м 2343-ХІІ, яким передбачено, що лише розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Законом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном стосовно зміни організаційно - правової форми боржника. Проте, розпорядник майна боржника Черкасов С.А. у повідомленні про результати розгляду вимог кредиторські вимоги СОК «Гребінчин край» визнав у повному обсязі; з позовом до суду про визнання недійсним договору № 05/03-1 від 05.03.2014 року не звертався, судовий збір у розмірі 1218,00 грн. до державного бюджету не платив.

Розпорядник майна боржника надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити СОК «"Гребінчин край" у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду від 18.11.2014 року у справі № 917/433/14 - без змін.

Кредитор ПАТ «Укрсоцбанк», надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що доводи скарги не спростовують вірних висновків господарського суду Полтавської області, а оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права та відповідає зібраним у справі доказам та обставинам справи, тому підстави для її скасування чи зміни з мотивів, викладених у скарзі - відсутні.

Кредитор, ТОВ СП «Нібулон», також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити СОК "Гребінчин край" у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.11.2014 року у даній справі в частині пункту 3 про визнання недійсним в повному обсязі договору № 05/03-1 від 05.03.3012 року та в частині пункту 4.1 про відхилення грошових вимог СОЛК "Гребінчин край" в повному обсязі; про відмову у внесенні СОК "Гребінчин край" до реєстру вимог кредиторів. Ухвалу суду від 18.11.2014 року у даній справі - залишити без змін.

Кредитор - Лубенська ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області, надіслав клопотання, у якому просить суд здійснити судове засідання без участі його представника. ,

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.04.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» ( а.с. 1-3 т.1( матеріали оскарження ).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 року ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.04.2014 року у справі № 917/433/14 залишено без змін( а.с.54-62 т.2 матеріали оскарження).

11.04.2014 року здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ«Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

14.05.2014 року до господарського суду Полтавської області звернувся Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Гребінчин край» із заявою від 08.05.2014 року ( вих.№ 08/05) про визнання кредитором у справі № 917/433/14 про банкрутство ВАТ«Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» на суму 16 852 109,00 грн. (а.с.4 т.6 )

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.05.2014 року прийнято до розгляду заяву СОК «Гребінчин край» та призначено до розгляду (1-3 т.6).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.07.2014 року продовжено процедуру розпорядження майном боржника. Відкладено попереднє засідання суду щодо вимог кредиторів. Призначено судову економічну експертизу по справі, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса. В рамках судової економічної експертизи поставлено на вирішення судового експерта такі питання: чи підтверджується документально розмір кредиторської заборгованості ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» перед СОК «Гребінчин край» в сумі 16 852 109,00 грн., яка виникла згідно: договору № 09/11-1 від 09.11.2010 року складського зберігання зерна; договору № 05/03-1 купівлі - продажу від 05.03.2012 року; договору зберігання № 14/04-2 від 14.04.2011 року; які порушення вимог нормативних актів, що регламентують ведення бухгалтерського обліку і контролю мали місце при здійсненні фінансово- господарської діяльності товариства з кооперативом і хто зобов'язаний був забезпечити додержання цих вимог ( а.с.81-84 т.6).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.10.2014 року припинено повноваження виконуючого обов'язки голови правління ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» ОСОБА_2 та тимчасово покладено виконання обов'язків голови правління на розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Черкасова С.А. до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника та виконавчих органів управління боржника тощо ( а.с.92-101 т.12 матеріали оскарження).

Розгляд заяви СОК «Гребінчин край» з грошовими вимогами до боржника неодноразово відкладався.

18.11.2014 постановлено оскаржувану ухвалу, зокрема , пунктом 3 визнано недійсним в повному обсязі договір № 05/03-1 купівлі - продажу від 05.03.2012 року, укладений між СОК «Гребінчин край» та ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод», та пунктом 4.1 відхилено вимоги СОК «Гребінчин край» в повному обсязі.

Справа розглядається у межах заявлених вимог апеляційної скарги СОК «Гребінчин край».

Як убачається з матеріалів справи, СОК «Гребінчин край» обґрунтував свою заяву з грошовими вимогами до кредитора тим, що згідно договору № 09/11-1 від 09.11.2010 року ним на зберігання ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» передано наступну продукцію: соя - 660 тн 357 кг, кукурудза - 287 тн 976 кг, соняшник - 302 тн 803 кг, про що свідчать складські квитанції АС 882391 №09111 від 09.11.2010 року, АС 882392 № 09112 від 09.11.2010 року, АС 882394 № 10111 від 10.11.2010 року. Термін дії договору до запитання. Окрім того, згідно договору № 14 /04-2 від 14.04.2011 року на зберігання передано комбікорм та макуху соєву на загальну вартість 10 800 000,00 грн. згідно накладної № 14041 від 14.04.2011 року. В 2012 році, у зв'язку з неможливістю забрати зі зберігання вищевказану продукцію, складено договір купівлі - продажу № 05/03-1 від 05.03.2012 року, відповідно до умов якого СОК «Гребінчин край» продав, а ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» купив наступну продукцію: соя -660 тн 357 кг, кукурудза - 287тн 976 кг, соняшник -302 тн.803 кг, комбікорм 1500 тн та макуху соєву - 450 тн на загальну суму 16 852 109,00 грн, про що свідчить накладна № 05031 від 05.03.2012 року та доручення № 05/1 від 05.03.2012 року, видане ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» на дану продукцію. Термін сплати по договору № 05/03-1 від 05.03.2012 року - до 05.04.2012 року, строк дії договору згідно з пунктом 5.1 договору «до повного виконання сторонами своїх обов'язків». Заборгованість боржника перед кредитором також підтверджується актом звірки по розрахункам від 30.04.2014 року.

Розпорядник майна у повідомленні (а.с. 40 т. 9) про результати розгляду вимог кредиторські вимоги СОК "Гребінчин край" визнав в повному обсязі.

05.06.2014 року кредитор, ТОВ СП «Нібулон», надав заперечення на заяву Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Гребінчин край» від 08.05.2014 року (вих.№ 08/05) про визнання його кредитором у справі № 917/433/14 про банкрутство ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» на суму 16 852 109,00 грн, в яких просив відхилити грошові вимоги заявника, посилаючись на те, що ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» як один із засновників СОК «Гребінчин край» є власником товару, який відповідно до договору № 05/03-1 від 05.03.3012 року СОК «Гребінчин край» продало ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод», а тому підстави для звернення до суду з заявою про визнання кредиторських вимог у СОК «Гребінчин край» відсутні.

11.10.2014 року господарський суд Полтавської області отримав висновок комісійної судової експертизи № 610 від 14.10.2014 року, виконаний по даній справі, відповідно до якого розмір кредиторської заборгованості ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» перед СОК «Гребінчин край» складає 16 852 109,00 грн., яка виникла за договорами № 09/11-1 від 09.11.2010 року складського зберігання зерна, зберігання № 14/04-2 від 14.04.2011 року, купівлі - продажу № 05/03-1 від 05.03.2012 року документально підтверджується. Порушень вимог нормативних актів, що регламентують ведення бухгалтерського обліку і контролю, які б мали місце при здійсненні фінансово - господарського діяльності ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» з СОК «Гребінчин край» не встановлено. .

18.11.2014 року постановлено оскаржувану ухвалу, зокрема, розглянуто вимоги кредитора Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Гребінчин край" до ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод", щодо якого були заперечення учасників у справі про банкрутство.

При цьому, відмовляючи у визнанні грошових вимог СОК "Гребінчин край" до боржника в повному обсязі, суд виходив з того, що договір № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р., укладений між СОК "Гребінчин край" та ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод", є недійсним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим правові підстави для включення до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" грошових вимог СОК "Гребінчин край" в сумі 16 852 109,00грн. відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів частини 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, учасники судового процессу у даній справі, зокрема, представники ТОВ СП "НІБУЛОН", ПАТ "Укрсоцбанк" та Аграрного фонду щодо визнання судом кредиторських вимог СОК "Гребінчин край" та включення їх до реєстру вимог кредиторів боржника заперечували, вважаючи сумнівним законність виникнення грошових вимог кредитора СОК "Гребінчин край" та посилаючись, зокрема, на те, що СОК "Гребінчин край" та ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" пов'язані між собою відносинами контролю і контролюються однією і тією ж особою. Також, просили суд вважати висновок № 610 комісійної судової експертизи від 14.10.2014р. неналежним доказом по справі № 917/433/14.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і цього не спростовано в апеляційній інстанції, що кредиторські вимоги СОК "Гребінчин край" до боржника згідно поданої заяви становлять 16 852 109,00грн. і грунтуються на:

1) договорі № 09/11-1 від 09.11.2010 р. складського зберігання зерна,

2) договорі зберігання №14/04-2 від 14.04.2011 р.,

3) договорі № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р..

Відповідно до договорів складського зберігання продукції у боржника виникає обов"язок повернути майно в натурі, а у разі неповернення боржником зазначеного майна СОК "Гребінчин край" має право на відшкодування збитків, пов"язаних з неповерненням майна ( розмір яких підлягає доведенню завником).

В розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитором є юридична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов"язань до боржника, а тому в ході перевірки обґрунтованості СОК "Гребінчин край" до боржника предметом судового розгляду є грошові вимоги СОК "Гребінчин край", які грунтуються на договорі № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р.

Як встановлено судом першої інстанції, інстанції договір за № 05/03-1 купівлі - продажу від 05.03.2013р. укладено між сторонами у зв"язку з неможливістю забрати зі зберігання продукцію.

Відповідно до умов зазначеного договору СОК "Гребінчий край" (за договором - продавець) зобов'язався передати у власність ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" (за договором - покупець) товар (перелік та кількість див. в п. 1.1 договору), а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Загальна сума договору становить 16 852 109,00грн. (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 договору оплата товару здійснюється до 05.04.2012р.

Згідно умов договору № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р. СОК "Гребінчий край" повинен передати, а ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" прийняти обумовлений в договорі товар, про що виписана видаткова накладна від 05.03.2012р. за № 05031 та довіреність від 05.03.2012 року № 05/1, видана на ім"я ОСОБА_2 (а.с. 13-14 т. 6).

Як убачається з матеріалів справи, згідно наказу № 27-К від 02.11.2002р. ОСОБА_2 був призначений виконуючим обов"язки голови правління ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" на час відпустки ОСОБА_7 по догляду за дитиною. З 02.11.2002р. і дотепер перебуває на вказаній посаді та одноособово виконує обов"язки керівника зазначеного підприємства (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - а.с.200-201 т. 1 матеріали оскарження).

Також, судом першої інстанції встановлено, що одним із засновників СОК "Гребінчин край" та одночасно його керівником є ОСОБА_2 (копія витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - а.с. 16-17 т.6).

Як свідчать матеріали справи, договір № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р. від імені продавця СОК "Гребінчин край" (за договором - продавець) та покупця ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" (за договором - покупець) підписаний ОСОБА_2, який на час укладання спірного договору виконував повноваження керівника зазначених суб"єктів господарювання.

Зобов'язання, згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а керівник юридичної особи відповідно до приписів частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України має діяти добросовісно в інтересах юридичної особи, в даному випадку ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод".

Приписами частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України ( в редакції, чинній на момент вчинення спірного договору) передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою .

Частиною 3 статті 238 Цивільного кодексу України унормовано, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов*язує недійсність правочинів, зокрема: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правоздатність сторін правочину; свободу волевиявлення учасників правочину та відповідність волевиявлення їх внутрішній волі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що згідно завдань СОК «Гребінчин край» як сільськогосподарського кооперативу, то такі обумовлені частиною 1 статті 9 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», згідно якої сільськогосподарські обслуговуючі кооперативи здійснюють обслуговування свої членів - виробників сільськогосподарської продукції, не маючи на меті одержання прибутку, і є неприбутковими організаціями.

В той же час, згідно частини 2 статті 9 вказаного Закону сільськогосподарські обслуговуючі кооперативи не є власниками сільськогосподарської продукції. Власниками сільськогосподарської продукції, яка заготовляється, переробляється, постачається, збувається (продається) таким кооперативом, є його члени.

Отже, з наведеного вбачається, що ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" як один із засновників (учасників) СОК «Гребінчин край» є власником товару, яке відповідно до договору № 05/03-1 від 05.03.2012 року СОК «Гребінчин край» продало ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод».

При цьому, слід зазначити, що заявником кредиторських вимог не надано жодного доказу щодо витрат на придбання, перевезення, придбаних товарів та інших витрат, які виникають при аналогічних господарських операціях, не надано доказів відображення у бухгалтерському та податковому обліку ані витрат, ані прибутку за спірним договором.

З матеріалів справи вбачається, що з 2009 року анульовано сертифікат відповідності зернового складу ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» за невиконання своїх зобов'язань і недотримання умов договорів складського зберігання та інших вимог Технічного регламенту. З 2010 року товариство не здійснює господарську діяльність, що підтверджується листами за підписом начальника контрольно -ревізійного відділу у Гребінськівському районі Полтавської області Цимбала С.М., в.о. начальника контрольно-ревізійного відділу у Гребінківському районі Полтавської області Комар І.А. та слідчого прокуратури Гребінківського району Єни А.Л., відповідно до яких на протязі більш ніж 2 (двох) років посадові особи товариства на території об*єкта (підприємства) не з*являються, на дзвінки мобільного телефону не відповідають. Згідно відповіді Гребінськівської філії «Полтаваобленерго» за № 1307 від 04.12.2014 року на запит арбітражного керуючого - розпорядника майна т.в.о. голови правління ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» Черкасова С.А. про надання інформації про використання електроенергії товариством в період з 2010 року по 2014 роки, повідомлено, що з вересня 2011 року постачання електроенергії на об*єкти товариства припинено на підставі листа боржника (вх.1007 від 18.08.2011 р.) у зв'язку з відсутністю споживання електроенергії.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» як суб*єкта господарювання та одночасно контрагента за договорами зберігання тощо належно здійснювати господарську діяльність, виконувати зобов'язання як стороною за договорами без забезпечення електричною енергією підприємства та відсутністю дозвільної документації на здійснення зберігання зернових культур.

Отже, укладена між СОК «Гребінчин край» та ВАТ «Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» угода не спричинила реальної зміни майнового стану сторін правочину, не відповідає дійсним намірам сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що договір № 05/03-1 купівлі - продажу від 05.03.2012 року, всупереч вимогам частини 3 статті 238 Цивільного кодексу України , укладений від імені продавця та покупця однією і тією ж особою, тобто договір направлений на реалізацію інтересів однієї особи. Керівник ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод» ОСОБА_2 діяв не в інтересах товариства, а в інтересах СОК ««Гребінчин край» і відповідно в своїх інтересах, що пояснюється його статусом засновника (учасника) СОК «Гребінчин край».

Відповідно до приписів статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право, зокрема, :

1) визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; 2) виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторонни.

Ухвали зі справ про банкрутство, в яких вирішуються питання по суті, фактично є рішеннями суду, а тому суд першої інстанції правомірно і обгрунтовано, у відповідності до приписів статті 83 ГПК України, визнав договір № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р., укладений між СОК "Гребінчин край" та ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод", недійсним як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відтак, і правові підстави для включення до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Гребінківський міжгосподарський комбікормовий завод" грошових вимог СОК "Гребінчин край" в сумі 16 852 109,00грн., які грунтуються на договорі № 05/03 - 1 купівлі - продажу від 05.03.2012 р., відсутні.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок № 610 комісійної судової експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових ім. засл. Професора Бокаріуса, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно приписів статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об*єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні бухгалтерські документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, у виготовленому висновку від 14.10.2014 року експертами досліджені документи, надані розпорядником майна та СОК "Гребінчин край", які не є первинними бухгалтерськими документами, а лише їх копіями.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні Дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Згідно статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає, що висновки, які містяться в резолютивній частині експертного висновку здійснені на підставі явищ і процесів, які містили інформацію про обставини справи, що містились у копіях зроблених частково з первинних документів та зведених облікових бухгалтерських документів щодо ведення господарської діяльності підприємства, що унеможливило здійснити співставлення з оригіналами таких ні експертом, ні судом з метою встановлення відповідності їх один - одному.

Відповідно до приписів статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Полтавської області від 18.11.2014 року по справі № 917/433/14 відповідає вимогам чинного законодавства та скасуванню не підлягає, у зв'язку з чим апеляційну скаргу СОК «"Гребінчин край" слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 99, ст.101, п.1ч1. ст.103, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Гребінчин край» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.11.2014 року за результатами попереднього засідання у справі № 917/433/14 вимог у частині вимог Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Гребінчин край» залишити без змін.

Справу направити на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Повний текст постанови складено 25.02.2015 року.

Головуючий суддя О.А. Пуль

суддя Я.О.Білоусова

суддя В.В.Лакіза