ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2015 р. Справа № 911/5545/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення 394 174,36грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Сидоренко А.С. (довіреність № 14-100 від 18.04.2014);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі -КП «Вишнівськтеплоенерго») про стягнення 394 318,41грн, у тому числі:

- 58 855,95грн процентів за період з 19.10.2013 по 16.10.2014;

- 335 318,41грн втрат від інфляції за період листопад 2013 року - вересень 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №14/2557/11 від 30.09.2011 купівлі - продажу природного газу, а саме порушення строку, встановленого договором, при здійсненні розрахунків за природний газ, поставлений протягом грудня 2012 року (а.с.2-3).

Відповідач у справі - КП «Вишнівськетеплоенерго» відзиву по суті заявлених вимог не надало; в судовому засіданні 27.01.2015 вказувало на проведення розрахунків з порушенням внаслідок несвоєчасних розрахунків споживачів з підприємством.

В судовому засіданні з 27.01.2015 оголошувалась перерва до 13.02.2015 для подання сторонами додаткових доказів.

В продовжене судове засідання 13.02.2015 представник відповідача не з'явився, однак, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с.60).

Щодо задоволення відповідного клопотання не заперечував представник позивача.

Судом відповідне клопотання задоволено та розгляд справи завершено за відсутності повноважного представника відповідача, оскільки відповідач надав пояснення по суті заявлених вимог та документи, необхідні для вирішення спору, а неявка його представника не є перешкодою до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 27.01.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представники відповідача - надали пояснення щодо неможливості виконання зобов'язання у встановлений строк.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 між сторонами у справі - НАК «Нафтогаз України» (далі - продавець) та КП «Вишнівськтеплоенерго» (далі - покупець) укладено договір № 14/3557/11 на купівлю-продаж природного газу (а.с.10-15, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Не виконання відповідачем зобов'язань за цим договором щодо оплати поставленого природного газу у встановлений договором строк стало предметом розгляду у справі №911/4505/13 господарського суду Київської області.

Так, рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2014 у вказаній справі стягнуто з КП «Вишнівськтеплоенерго» на користь НАК «Нафтогаз України» 1 972674,19грн основного боргу, 138 087,19грн штрафу, 169534,59грн пені, 52764,53грн процентів, 10645,48грн втрат від інфляції, 46874,11грн судового збору (а.с.33-39).

Вказаним рішенням встановлено факт поставки відповідачу природного газу, у т.ч. у грудні 2012 року на суму 2625317,23грн та факт допущення відповідачем порушення строку виконання зобов'язання з оплати природного газу, переданого у грудні 2012 року, а також наявність заборгованості за поставлений у відповідному місяці природний газ у розмірі 1 972674,19грн.

Зазначене рішення, повний текст якого підписано 27.01.2014, згідно ч.5 ст.85 ГПК України, набрало законної сили.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідні факти, встановлені вказаним рішення суду, не потребують доведення у даній справі.

Як встановлено під час розгляду даної справи, зобов'язання з оплати поставленого природного газу у грудні 2012 року за відповідним договором у вказаний період припинені після прийняття рішення у справі №911/4505/13, а саме: 1 972 674,19грн перераховано платіжним дорученням №43 від 16.10.2014 (а.с.61).

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановлної ст.625 ЦК України, за несвоєчасне виконання обов'язків з оплати поставленого природного газу, визначених зазначеним рішенням суду.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідачем зобов'язання з оплати природного газу виконано не у строк, встановлений п. 6.1 договору, ним допущено порушення зобов'язань.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення факту прострочення грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача в частині стягнення процентів за період прострочення є обґрунтованими, однак, не у повному обсязі.

Так, розмір процентів позивачем обрахований на заборгованість за поставлений природний газ у грудні 2012 року за період з 19.10.2013 по 16.10.2014 на суму боргу у розмірі 1 972 674,19грн.

Разом з тим, у такому розрахунку нарахування процентів здійснено також і за день, у якій фактично відповідачем вже проведено оплату, що є неправильним.

Розмір процентів, за розрахунком суду, з урахуванням дати оплати боргу - 16.10.2014 складає 58 693,81грн - за період з 19.10.2013 по 15.10.2014 на суму боргу у розмірі 1 972 674,19грн.

Таким чином, загальний розмір процентів, які підлягають стягненню, становить 58693,81грн, а у задоволенні вимог про стягнення процентів у розмірі 162,14грн суд відмовляє.

Вимоги про стягнення втрат від інфляції за листопад 2013 року - вересень 2014 року у розмірі 335 318,41грн, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу, отриманого відповідачем у грудні 2012 року, у розмірі 1 972 674,19грн підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Вимоги про стягнення втрат від інфляції, нарахованих на борг за газ, переданий у грудні 2012 року, заявлялись позивачем у справі №911/4505/14 за січень 2013 року на суму боргу у розмірі 2 420 617,23грн, та задоволені рішенням у вказаній справі.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, з врахуванням індексу інфляції, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, природа яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання та є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" і на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 N 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97 N 62-97р).

При цьому, з огляду на положення ст.625 ЦК України, право заявити вимоги про стягнення боргу з урахуванням втрат від інфляції є правом кредитора. Однак, прийнявши рішення про заявлення таких вимог, кредитор має розрахувати такі втрати з урахуванням періоду прострочення, не зважаючи на показники інфляції (менше або більше одиниці).

Враховуючи, що заборгованості у розмірі 1 972 674,19грн виникла у відповідача 31.01.2013, розмір втрат від інфляції мав розраховуватись позивачем з врахуванням місяців 2013 року, у яких мала місце інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), за кожний місяць (рік) такого прострочення.

За таких обставин, за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції складає 326 026,51грн, а саме з урахуванням кожного місяця (року) такого прострочення починаючи з 01.02.2013 (з наступного дня, після закінчення періоду нарахування втрат від інфляції у справі №911/4505/13) по 15.10.2014.

Таким чином, загальний розмір втрат від інфляції, які підлягають стягненню становить 326 026,51грн, а у задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції у розмірі 9291,90грн суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 7 697,41грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 17.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 58 693,81грн процентів, 326 026,51грн втрат від інфляції, а також 7697,41грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.В частині стягнення 162,14грн процентів, 9291,90грн втрат від інфляції у задоволенні позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.