ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 лютого 2015 року Справа № 922/1440/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Волковицької Н.О.,
суддів:Грейц К.В.,
Грека Б.М.,
Добролюбової Т.В.,
Мачульського Г.М.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 30.10.2014
у справі№ 922/1440/14
за позовомДержавного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-Комуненерго"; 2. Публічного акціонерного товариства "Харківхолодмаш"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:Державного концерну "Укроборонпром"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
провизнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.07.2014 у справі № 922/1440/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2014, позовні вимоги задоволено; визнано недійсним договір оренди № 8/11 від 04.07.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Комуненерго" та Публічним акціонерним товариством "Харківхолодмаш".

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014 у справі № 922/1440/14 постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2014 у справі № 922/1440/14, у якій заявник просить вказану постанову скасувати та прийняти нове рішення.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі № 25/528, від 13.04.2010 у справі № 33/210пд, від 16.02.2012 у справі № 11/5025/914/11 та від 20.07.2011 у справі № 17/342-10, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 759 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в допуску даної справи до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 частини першої цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 30.10.2014 у справі № 922/1440/14, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі, виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що при укладенні спірного договору у відповідача-1 як у орендодавця був відсутній належний обсяг цивільної дієздатності, оскільки до укладення спірного договору відповідачем-1 було передано вказану нежитлову будівлю в іпотеку банку та відповідним рішенням господарського суду у іншій справі звернуто стягнення на неї.

Водночас у постанові від 06.08.2014 у справі № 25/528 в частині, що стосується доводів заявника, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у визнанні недійсними договору оренди нерухомого майна та договору оренди рухомого майна. При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що на час укладення спірних договорів право власності на майно, яке є їх предметом, було зареєстровано за відповідачем-1 належним державним органом на підставі договору купівлі-продажу та рішення господарського суду у іншій справі, яке набрало законної сили, а тому відповідач-1 мав право користуватися та розпоряджатися вказаним майном, зокрема, передавати його в оренду.

У постанові від 13.04.2010 у справі № 33/210пд суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди нерухомого майна та застосування наслідків недійсності угоди, з огляду на встановлені обставини справи про обізнаність іпотекодержателя (банку) щодо існування спірного договору оренди та надання ним фактично згоди щодо передання відповідачем предмета іпотеки в оренду позивачу, оскільки відповідач звертався листами до іпотекодержателя з проханням призначити перевірку умов виконання іпотечного договору щодо зберігання та експлуатації предмета іпотеки, який знаходиться у заставі, при цьому відповідач додавав наявні договори оренди, у тому числі й спірний договір оренди, та після укладення оскаржуваного договору представником іпотекодержателя складено акт перевірки наявності, стану та умов зберігання предмету застави згідно іпотечного договору, яким встановлено, що умови зберігання та експлуатації предмету іпотеки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам, викладеним в іпотечному договорі.

З постанови від 16.02.2012 у справі № 11/5025/914/11 вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди, виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що: оспорюваний договір укладений на підставі рішень органу місцевого самоврядування за результатами конкурсу на право оренди комунального майна, підписаний уповноваженими представниками сторін, за формою і змістом відповідає вимогам чинного законодавства; до договору оренди застосовано порядок визначення розміру орендної плати, встановлений статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", при укладенні договору позивач не заперечував проти його умов, протокол розбіжностей не складався, договір виконувався сторонами і у вересні 2009 року був розірваний за згодою сторін.

У постанові Вищого господарського суду України від 20.07.2011 у справі № 17/342-10, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у визнанні недійсним договору оренди приміщення, виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що: підписаний з перевищенням повноважень договір оренди був в подальшому схвалений позивачем; позивач не довів наявності умислу в діях відповідача на введення його в оману при укладенні договору оренди; звертаючись з позовом про визнання недійсним договору оренди з підстав його невідповідності вимогам частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку", позивач не довів, у чому полягає порушення саме його права у такому випадку, а фактично звернувся за захистом інтересів іншої особи (банку).

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних обставин, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" у допуску справи № 922/1440/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. Волковицька
Судді:К. Грейц
Б. Грек
Т. Добролюбова
Г. Мачульський