ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа № 911/3991/14

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка

2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», Луганська область, Білокуракинський район, с. Бунчуківка

про стягнення 39820,40 грн.

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі - відповідач 1) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі - відповідач 2) про стягнення 39820,40 грн.

Заявлені позовні вимоги, а саме: солідарне стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 5327,99 грн. штрафу та 34492,41 грн. пені обґрунтовані тим, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» порушило взяті на себе зобов'язання згідно умов договору №01-05-08 від 29 квітня 2008 року та додатків до нього. Як вбачається з позовної заяви штраф у розмірі 5327,99 грн. та пеня у розмірі 34492,41 грн. нараховані позивачем на суму боргу, яка встановлена рішенням господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі №911/2445/14.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 18 вересня 2014 року та призначено справу до розгляду на 30 вересня 2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2014 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 14 жовтня 2014 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 4 листопада 2014 року.

Ухвалою суду від 4 листопада 2014 року провадження у справі №911/3991/14 зупинено до розгляду пов'язаної з нею справи №911/2445/14.

Ухвалою суду від 26 січня 2015 року провадження у справі №911/3991/14 поновлено та призначено розгляд справи на 10 лютого 2015 року.

Відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалами суду, у судові засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

10 лютого 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» укладено договір купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу за №01-05-08, згідно якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець - прийняти товар для власних та виробничих потреб, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішенням господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі №911/2445/14 встановлено наявність заборгованості Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» згідно договору купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 29 квітня 2008 року за №01-05-08 у розмірі 35519,95 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 4 листопада 2014 року рішення господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про стягнення 35519,95 грн. відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 24 грудня 2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 листопада 2014 року залишено без змін.

Оскільки, дані позовні вимоги позивач обґрунтовує наявною заборгованістю відповідачів, встановленою рішенням господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі №911/2445/14, яке, як вже зазначалось вище скасоване постановою Київського апеляційного господарського суду від 4 листопада 2014 року, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову з огляду на наступне.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Київським апеляційним господарським судом у постанові від 4 листопада 2014 року у справі №911/2445/14 встановлено, що зобов'язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» згідно договору №01-05-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 29 квітня 2008 року припинилися 7 квітня 2010 року у зв'язку із його виконанням.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд, з висновком якого погодився Вищий господарський суд України (постанова від 24 грудня 2014 року №911/2445/14), встановив наступне.

Факт виконання боржником зобов'язань в повному обсязі підтверджується також актом звірки, скріпленим печатками та підписаним уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» і Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» в якому вказано, що станом на 18 січня 2010 року заборгованість між сторонами відсутня.

Проте, всупереч наведеному, 23 грудня 2010 між товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та ФОП Грищенком О.М. укладено угоду №193-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), тобто після виконання СТОВ «Україна» своїх зобов'язань перед ТОВ «Тридента Агро».

Під час укладання угоди №193-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), станом на 23 грудня 2010 року зобов'язання СТОВ «Україна» перед ТОВ «Тридента Агро» згідно Договору №01-05-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 29 квітня 2008 року були виконані, а відтак, угода №193-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні для СТОВ «Україна» не породжувала будь-яких прав та обов'язків.

Отже, відсутня правова та економічна підстава для відступлення права вимоги, так як відсутнє будь-яке саме право вимоги.

Враховуючи наведені вище обставини та те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» відсутнє право вимоги до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про стягнення 39820,40 грн. у справі №911/3991/14 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено - 12 лютого 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць