номер провадження справи 17/60/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 Справа № 908/2374/14

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА", 03038, м. Київ, вул. Ямська, 28-А

до відповідача: фермерського господарства "Вікторія", 72040, Запорізька область, Михайлівський район, село Братське

про стягнення 174 664,66 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кошова В.І., довіреність від 02.01.15 № 21/3

СУТЬ СПОРУ:

07.07.14 до господарського суду з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" (далі ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА") до фермерського господарства "Вікторія" (ФГ " Вікторія ") про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 174 664,66 грн. за договором купівлі-продажу від 21.05.12 № 014/12-К, з якої: 51 785,25 грн. - основний борг, 24 403,87 грн. - індексація різниці валютних курсів, 3 505,01 грн. - 3 % річних, 5 957,56 грн. - пені, 5178,53 грн. штрафу та 83 834,44 грн. - сума відсотків за користування товарним кредитом.

07.07.14 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 07.07.14 судом порушено провадження у справі № 908/2374/14, судове засідання призначено на 21.07.14.

Крім того, ухвалою від 07.07.14 по справі № 908/2374/14 судом задоволено клопотання ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" за вих. від 03.07.14 № 01/11-1 та доручено господарському суду м. Києва забезпечити участь ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" в судовому засіданні по справі № 908/2374/14 призначеному на 21.07.14 о 12 год. 15 хв. в режимі відеоконференції.

Представник позивача приймав учать в судовому засіданні 21.07.14 в режимі відеоконференції, хід і результати процесуальних дій судом зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису.

Ухвалою від 21.07.14 судом у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача відкладено розгляд справи на 04.08.14.

Також, ухвалою від 21.07.14 судом доручено господарському суду м. Києва забезпечити участь ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" в судовому засіданні по справі № 908/2374/14 призначеному на 04.08.14 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Представник позивача приймав учать в судовому засіданні 04.08.14 в режимі відеоконференції, хід і результати процесуальних дій судом зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису.

Ухвалою від 04.08.14 клопотання відповідача про зупинення провадження по справі № 908/2374/14 задоволено, провадження у справі № 908/2374/14 зупинено. Позивачу запропоновано надати суду у справі № 908/2374/14 докази виконання ним ч. 3 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині звернення ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" в 30-денний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника - ФГ "Вікторія" у справі № 908/2375/14 про банкрутство. Зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою від 19.01.15 судом поновлено провадження у справі № 908/2374/14 з 09.02.15, судове засідання призначено на 09.02.15. Також, вказаною ухвалою судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача (яке викладене у прохальній частині заяви за вих. від 16.01.15 № 15/06) про призначення до розгляду судових засідань у справі № 908/2374/14 в режимі відео конференції.

За заявою представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 09.02.15, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом повідомлено представника відповідача про дату складення повного тексту рішення.

Представник позивача в ході розгляду цієї справи підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зазначав наступне. 21.05.12 між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 014/12-К, на виконання умов якого позивачем передано відповідачу товар на загальну суму 81 785,25 грн. Разом з тим, відповідач не виконав свої грошові зобов'язання належним чином, в установлений строк не здійснив оплату отриманого товару, що призвело до виникнення боргу в сумі 51 785,25 грн. Враховуючи, що відповідач заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду та просить на підставі ст.ст. 6, 11, 509, 524, 525, 526, 533, 549, 610, 612, 625-629, 655, 692-694 ЦК України, ст.ст. 230, 231, 232 ГК України стягнути з ФГ "Вікторія" 51 785,25 грн. основного боргу, 24 403,87 грн. індексацію різниці валютних курсів, 3 505,01 грн. 3 % річних, 5 957,56 грн. пені, 5178,53 грн. штрафу та 83 834,44 грн. суми відсотків за користування товарним кредитом.

Відповідач у відзиві від 09.02.15 № 32 на позовну заяву проти позовних вимог заперечив частково. Так, відповідач визнав суму основного боргу в розмірі 51 785,25 грн., 5 957,56 грн. - пені, 5178,53 грн. - штрафу та 3 505,01 грн. - 3 % річних. При цьому, відповідач не визнає нарахування позивачем відсотків за користування товарним кредитом в сумі 83 834,44 грн. Зокрема, відповідач вважає, що відсотки за користування товарним кредитом за своєю правовою природою підпадають під визначення пені. А тому, на думку відповідача, одночасне стягнення пені та відсотків за користування товарним кредитом є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов'язання покупцем. Також, відповідач вважає, що позивач безпідставно вимагає стягнення індексації різниці валютних курсів в сумі 24 403,87 грн. оскільки зміна ціни договору може бути проведена тільки за двосторонньою угодою сторін, а не за фактом зміни курсу іноземної валюти. Отже, вимоги позивача про стягнення індексації різниці валютних курсів у сумі 24 403,87 грн. є також незаконними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.12 між товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" (Продавець) та фермерським господарством "Вікторія" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 014/12-К, за умовами якого (п. 1.1. договору) Продавець зобов'язався передати, а Покупець зобов'язався прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин/насіннєвого матеріалу/мінеральних добрив, іменованих у подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору (додатків та специфікацій до нього).

Пунктом 3.1. договору закріплено, що конкретний асортимент, кількість та ціна Товару на кожну окрему партію зазначається у додатках та/або накладних на передачу Товару (видаткових), що є невід'ємною частиною цього Договору. У випадку виникнення розбіжностей щодо асортименту, кількості, якості та ціни Товару, що визначені у додатках до Договору та накладних на передачу Товару (видаткових), привілейоване значення будуть мати дані щодо асортименту, кількості та ціни Товару, що визначені у накладних на передачу Товару (видаткових). Ціна Товару встановлена по домовленості сторін, а Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - Долар США. Оплата Товару (виконання зобов'язання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього Договору.

Загальна сума Договору, у відповідності до п. 3.2. договору, складається із суми вартості Товару згідно всіх накладних на передачу Товару (видаткових), підписаних в рамках цього Договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 4.10. договору, Продавець в ході передачі Товару надає Покупцю наступні документи: податкову накладну; накладну на передачу Товару (видаткова). На вимогу покупця: товарно-транспортну накладну.

Продавець зобов'язаний надати Продавцю доручення на право отримання товарно-матеріальних цінностей, для отримання Товару (п. 4.11. договору).

Згідно із п. 5.1. договору, право власності на товар переходить до Покупця в момент одержання ним Товару, про що свідчить факт підписання накладної на передачу Товару (видаткової).

Договір, згідно із п. 13.1., набирає сили з моменту підписання обома Сторонами і діє до " 31" грудня 2012 р., а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/2374/14, на виконання умов спірного договору купівлі-продажу, ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" передало відповідачу товар на суму 81 785,25 грн.

Факт передачі товару відповідачу на вказану суму підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних від 12.06.12 № 64/0000021 на суму 62 905,25 грн., від 13.06.12 № 64/0000023 на суму 4 050 грн., від 14.06.12 № 64/00000026 на суму 8 350 грн. та від 02.07.12 № 64/0000036 на суму 6 480 грн., які містяться в матеріалах цієї справи та не заперечувався представником відповідача в ході розгляду цієї справи.

Зміст вказаних видаткових накладних свідчить, що товар був прийнятий уповноваженим представником відповідача без жодних претензій та зауважень.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що на вартість Товару, згідно всіх підписаних Сторонами даного Договору, накладних на передачу Товару (видаткових), Продавець надає Покупцю товарний кредит, який повинен бути погашений Покупцем у строк до 31.07.12.

Згідно із п. 4.2 договору, моментом фактичного відвантаження Товару, є дата вказана у накладній на передачу Товару (видатковій). Оплата, зроблена протягом зазначеного в п. 4.1. терміну, вважається своєчасною. При здійсненні Покупцем своєчасної оплати отриманого ним Товару, відсотки за користування товарним кредитом не стягуються.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за прийнятий товар у строк, визначений у договорі здійснив частково, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість в сумі 51 785,25 грн.

Отже, відповідач порушив умови договору.

Факт наявності заборгованості у розмірі 51 785,25 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й визнаний відповідачем повністю.

Оскільки відповідач в ході розгляду цієї справи не надав суду доказів сплати ним заборгованості, або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 51 785,25 грн. основного боргу на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.12 № 014/12-К є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами та, як наслідок такими, що підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Положеннями п. 7.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов даного Договору Покупець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Позивачем надано розрахунок штрафної санкції (пені) в розмірі 5 957,56 грн., а саме за період: з 01.08.12 по 06.12.12 в сумі 4290,37 грн., з 08.12.12 по 24.01.13 в сумі 1554,12 грн. та з 26.01.13 по 29.01.13 в сумі 113,07 грн.

Факт прострочення основного зобов'язання матеріалами справи № 908/2374/14 доведено.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею З Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, за розрахунком суду, який здійснений у відповідності до норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені за заявлений позивачем період становить 5889,64 грн., з яких за період: з 01.08.12 по 06.12.12 в сумі 4256,86 грн., з 08.12.12 по 24.01.13 в сумі 1519,71 грн. та з 26.01.13 по 29.01.13 в сумі 113,07 грн.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 5889,64 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені відхиляються через необґрунтованість.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 178,53 грн. штрафу за прострочення виконання основного зобов'язання.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що у випадку неналежного виконання Покупцем зобов'язань згідно умов даного договору Покупець зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 10 % від суми неоплаченого товару.

За розрахунком суду штраф становить 5 178,52 грн. (51 785,25 грн. х 10% = 5 178,52 грн.). У зв'язку із чим, судом вимоги позивача про стягнення штрафу задовольняються в сумі 5 178,52 грн., в іншій частині відхиляються.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у сумі 3 505,01 грн. за період з 01.08.12 по 24.06.14 (розрахунок міститься в матеріалах справи).

За розрахунком суду розмір 3 % річних за заявлений позивачем період складає 3 502,25 грн. Отже, вимоги в цій частині задовольняються судом частково в сумі 3 502,25 грн. У задоволені іншої частини вимог про стягнення 3% річних судом відмовляється.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача проіндексовану суму вартості товару в розмірі 24 403,87 грн.

Пунктом 4.6. договору встановлено, що оплата вартості Товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились про зміну ціни на Товар згідно наступного способу: у разі якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - (Долар США) збільшиться в порівняні до офіційного курсу гривні до іноземної валюти - (Долар США), що діяв на момент фактичного відвантаження Товару, Продавець має право вимагати від покупця сплати проіндексованої суми вартості Товару у гривні по Договору.

Проіндексована сума вартості Товару у гривні встановлюється як (А1:А0) х СП=ПСП, де:

- А1 - офіційний курс Долара США на момент здійснення платежу/на момент висування вимоги про здійснення платежу/на дату подачі позовної заяви до суду;

- А0 - офіційний курс Долара США, що був встановлений на момент фактичного відвантаження товару;

- СП - сума вартості Товару (платежу у гривні) визначена у відповідних накладних на передачу Товару (видаткових);

- ПСП - проіндексована сума вартості Товару (платежу у гривні) по договору.

Перевіривши розрахунок позивача щодо індексації різниці валютних курсів поставленого товару суд визнає його обґрунтованим, а тому вимоги в цій частині задовольняються судом повністю в сумі 24 403,87 грн.

Доводи відповідача про збільшення відповідачем ціни договору в односторонньому порядку суд визнає необґрунтованими оскільки умовами п. 4.6. договору від 21.05.12 № 014/12-К, наведеними вище, сторони чітко визначили порядок та підстави зміни ціни на товар.

Також, ТОВ "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" просить суд стягнути з відповідача 83 834,44 грн. відсотків за користування товарним кредитом, які нараховані позивачем за період з 13.06.12 по 24.06.14.

У відповідності до приписів ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч.1). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем (ч.5).

Статтею 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ч.1). Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.2).

Згідно з п. 4.3 договору, на суму заборгованості по договору нараховуються відсотки за користування товарним кредитом по ставці 02,% за кожний день користування. Нарахування відсотків здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості Товару, що передавався на умовах товарного кредиту, за період з моменту фактичного відвантаження Товару до моменту сплати Покупцем суми вартості Товару отриманого на умовах товарного кредиту. Товар вважається оплаченим Покупцем у момент надходження грошей на поточний рахунок продавця.

За розрахунком суду розмір відсотків за користування кредитом за заявлений позивачем період (з 13.06.12 по 24.06.14) становить 83 834,42 грн. В іншій частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом судом відмовляється через необґрунтованість.

Посилання відповідача на постанову Верховного суду України від 24.12.13 у справі № 8/5025/1402/12 суд визнає безпідставними оскільки предметом позовних вимог у справі № 908/2374/14 є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 21.05.12 № 014/12-К, який за своєю суттю є договором купівлі-продажу товарів в кредит з відстроченням платежу.

Правовідносини з купівлі-продажу товарів в кредит регламентуються спеціальними нормами ст. 694 ЦК України, які поширюють свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товарів в кредит.

Крім того, як вбачається із тексту постанови Верховного Суду України від 24.12.13 у справі № 8/5025/1402/12 та постанови Вищого господарського суду України від 24.07.13, яку скасовано постановою Верховного Суду України від 24.12.13 у справі № 8/5025/1402/12, предметом розгляду справи № 8/5025/1402/12 був договір поставки від 19.09.12 № 190912-1, правовідносини якого регламентувались загальними нормами статей ЦК України про поставку товару та купівлю-продаж.

При цьому, із тексту вказаних вище постанов вбачається, що умовами п. 6.6. договору поставки від 19.09.12 № 190912-1 сторони передбачили нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами саме за невиконання Покупцем грошових зобов'язань, тобто як вид забезпечення виконання зобов'язання, а не як плату за користування чужими грошовими коштами. У зв'язку з чим, Верховний Суд України у своїй постанові від 24.12.13 у справі № 8/5025/1402/12 і дійшов висновку, що сторони фактично встановили подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України.

В даному ж випадку, у справі № 908/2374/14 умови спірного договору купівлі-продажу від 21.05.12 № 014/12-К містять положення про відсотки за користування чужими грошовими коштами не як міру відповідальності Покупця за прострочення оплати отриманого товару, а як плату за користування чужими грошовими коштами в розумінні ст.ст. 536, 694 ЦК України.

Пунктом 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (ст. 536 ЦК України), зокрема процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (ч. 5 ст. 694 названого Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Отже, доводи відповідача не підтверджуються умовами договору купівлі-продажу від 21.05.12 № 014/12-К та зібраними у справі № 908/2374/14 доказами. А тому, визнаються судом необґрунтованими та відхиляються.

Відповідно до ст. 49 ГПК України 3 491,88 грн. судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 48, 49, 69, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства "Вікторія" (72040, Запорізька область, Михайлівський район, село Братське, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА-КРАЇНА" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28-А, , р/р 2766 в АТ «ЗЛАТОБАНК» м. Київ, МФО 380612) - 51 785 (п'ятдесят одну тисячу сімсот вісімдесят п'ять) грн. 25 коп. основного боргу, 3 502 (три тисячі п'ятсот дві) грн. 25 коп. 3 % річних, 5 889 (п'ять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять ) грн. 64 коп. пені, 5 178 (п'ять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 52 коп. штрафу, 83 834 (вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять чотири) грн. 42 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 24 403 (двадцять чотири тисячі чотириста три) грн. 87 коп. проіндексованої суми вартості товару у гривні та 3 491 (три тисячі чотириста дев'яносто одну) грн. 88 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 13.02.15

Суддя В.Л. Корсун