РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/28117/14

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології"
доПриватної фірми "ЛІТ"
простягнення 2 952 грн 00 коп.
Представники:
від позивача: Корнійчук Л.М. - представник за довіреністю № 227 від 05.06.2014 Крисін М.І. - директор
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.12.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології" з вимогами до Приватної фірми "ЛІТ" про стягнення 2 952 грн 00 коп. переплати за договором № 532 від 10.09.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 порушено провадження у справі № 910/28117/14, розгляд справи призначений на 22.01.2015.

20.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог суду.

Представник відповідача у судове засідання 22.01.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання 22.01.2015 з'явились представники позивача та надали пояснення по суті справи.

Ухвалою суду від 22.01.2015 розгляд справи було відкладено на 09.02.2015 у зв'язку із неявкою відповідача.

У судове засідання 09.02.2015 з'явились представники позивача та надали пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 09.02.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 09.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2010 між Публічним акціонерним товариством "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології" (далі - замовник) та Приватною фірмою "ЛІТ" (далі - підрядник) було укладено договір №532 (далі - договір).

Відповідно до умов замовник доручає, а підрядник виконує ремонт м'якої покрівлі відповідно до складеної до договору діючої калькуляції підрядника та договірної ціни, які є додатком №1 до договору (п. 1. договору). У п. 3. договору встановлено, що вартість робіт складає 23 000 грн 00 коп. з ПДВ.

14.10.2010 сторонами укладено доповнення до договору №532, відповідно до якого замовником доручено підряднику виконати ремонт м'якої покрівлі на суму 9 338 грн 00 коп.

Відповідно до умов договору, відповідач виконав, а позивач оплатив роботи на загальну суму 32 338 грн 00 коп., докази про що наявні в матеріалах справи (акти виконаних робіт та платіжні доручення про перерахування коштів).

В 2013 році працівниками Державної фінансової інспекції в м. Києві була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології" за період з 01.01.2010 по 01.11.2013, за результатами якої складено акт ревізії №11-30/2829 від 31.12.2013, яким було виявлено, зокрема, завищення вартості виконаних відповідачем робіт на 2 952 грн 00 коп.

20.01.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів на суму 2 952 грн 00 коп.

Вказані обставини стали підставою звернення Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології" до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в розмірі 2 952 грн 00 коп.

Судом встановлено, що предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 2 952 грн 00 коп. на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовуються результатами проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в м. Києві фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології", а саме: актом №11-30/2829 від 31.12.2013, яким виявлено завищення вартості робіт, виконаних підрядною організацією Приватною фірмою "ЛІТ" на суму 2 952 грн 00 коп.

Згідно частини другої статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між ними договір №532 від 10.09.2010 та доповнення до нього від 14.10.2010 на виконання ремонту м'якої покрівлі, який за своєю суттю є договором підряду.

Даний договір укладено у відповідності до ст.ст. 627-629, 632 Цивільного кодексу України, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, в зв'язку з чим відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за договором: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт, які підписані без жодних зауважень та застережень, кошторисною документацією, та відповідає вимогам ст. 854 Цивільного кодексу України.

Сам позивач не спростовує того факту, що роботи, передбачені договором, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт та повністю оплатив вартість виконаних робіт, яка була визначена сторонами в договорі та кошторисній документації.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до них були внесені відповідні зміни.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд констатує належне виконання сторонами укладеного між ними договору відповідно до їх умов та згаданих норм права. В даному випадку позивачем не наведено обставин та не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації, підстави для відшкодування відповідачем збитків відсутні, оскільки стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено договір №532 від 10.09.2010 та доповнення до нього від 14.10.2010 на виконання ремонту м'якої покрівлі, а кошти, які позивач просить стягнути, отримано останнім як оплату належно виконаних відповідачем за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 у справі № 5006/18/13/2012, а також Вищим господарським судом України в постановах від 04.02.2014 у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 у справі № 904/8879/13, від 07.05.2014 у справі № 924/560/13.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на обставини, що відображені уповноваженими особами Державної фінансової інспекції в м. Києві в акті ревізії №11-30/2829 від 31.12.2013, який складено за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут авіаційної технології" за період з 01.01.2010 по 01.11.2013.

Однак, сам по собі акт ревізії Державної фінансової інспекції не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції в м. Києві як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Отже, виявлені під час проведення третьою особою перевірки порушення вимог чинного законодавства, відображені в акті №11-30/2829 від 31.12.2013, не можуть підтверджувати порушення умов укладеного між сторонами договору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до правил статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, ст. 43, ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.02.2015

Суддя Н.Б.Плотницька