ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09» лютого 2015 р. Справа №908/5626/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Алексєєв С.С., за довіреністю №27 від 01.01.2015 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ, (вх.№426(З)/1-40) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2014 року по справі №908/5626/14,

за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РС Проспера», с.Молодецьке, Донецька область,

про стягнення 33985,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2014 року по справі №908/5626/14 (суддя Колодій Н.А.) позовну заяву Державного підприємства «Придніпровська залізниця» та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Позивач із вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2014 року по справі №908/5626/14 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що до позовної заяви були надані належні та допустимі докази в підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а саме оригінал чеку та опису вкладення, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції є безпідставними.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду 23.01.2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 року №01-06/2052/14 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» було здійснено оголошення про прийняття апеляційної скарги по даній справі до провадження, про час та місце судового засідання.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «РС Проспера» відзиву на апеляційну скаргу не надав, свого представника у судове засідання Харківського апеляційного господарського суду не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 09.02.2015 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У грудні 2014 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «РС Проспера», в якій просить стягнути з останнього штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 33985,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1827,00 грн.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 11.12.2014 року позовну заяву Державного підприємства «Придніпровська залізниця» та додані до неї матеріали повернув без розгляду заявнику на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язанні при подані позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Копії позовної заяви та доданих до неї документів повинні надсилатися до подання позовної заяви до суду, виходячи з того, що відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України по позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Невиконання вимоги щодо надіслання сторонами копії позовної заяви та відсутніх у них документів, що додані до позовної заяви, є відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Якщо копії позову надсилаються поштою, документом, який підтверджує надіслання є квитанція поштового відправлення або фінансовий чек поштового відділення.

Перевіркою матеріалів позовної заяви вих.№НЮС-1/417 від 08.12.2014 року (вх.№5852/0905 від 09.12.2014 року), оригінал якої надано позивачем до суду разом з апеляційною скаргою та копії яких здійснено судом першої інстанції та долучено до матеріалів справи вбачається, що позивач в якості доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів надав фіскальний чек №0602 від 08.12.2014 року та опис вкладення на ім'я ТОВ «РС Проспера» від 08.12.2014 року.

Тобто, фіскальний чек №0602 від 08.12.2014 року та опис вкладення на ім'я ТОВ «РС Проспера» є належними та допустимими доказами в підтвердження направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про не надання позивачем належних доказів направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї матеріалів є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Щодо посилання суду на лист УДППЗ «Укрпошта» вих.№04-16-1682 від 01.12.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно вищевказаного листа, УДППЗ «Укрпошта» з 27.11.2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, зокрема до населених пунктів у Шахтарському районі Донецької області (місцезнаходження відповідача).

Однак, колегія суддів зазначає, що будь-яку інформацію, яка стосується роботи об'єктів поштового зв'язку можна отримати на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» - www.ukrposhta.com. Згідно інформації, яка міститься на відповідному ресурсі та яка є загальновідомою, з урахуванням розвитку ситуації в східному регіоні, УДППЗ «Укрпошта» поступово відновлює роботу відділень поштового зв'язку на території Донецької та Луганської областей і частково забезпечується надання послуг поштового зв'язку у відповідних областях. При цьому, УДППЗ «Укрпошта» роз'яснено, що при відправці реєстрованих поштових відправлень адресатам обов'язковою умовою є зазначення на супровідних бланках, оболонках відправлень номера телефону адресата для інформування його про надходження відправлення.

З позовної заяви вбачається, що ДП «Придніпровська залізниця» вказувало номер телефону відповідача, а отже суд першої інстанції не був позбавлений права самостійно пересвідчитись у факті отримання відповідачем документів по даній справі або не отримання.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року №01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (із відповідними змінами), у разі подання заяви (в т.ч. позовної) або скарги, стосовно якої ГПК передбачено обов'язкове надсилання її копії і копій доданих до неї документів іншим учасникам судового процесу, що знаходяться на території проведення АТО і на адресу яких у зв'язку з цим неможливо надіслати відповідні копії, господарський суд:

- приймає заяву (скаргу), про що виносить ухвалу;

- тією ж ухвалою покладає на заявника обов'язок подати документ, яким підтверджується неможливість надсилання копії заяви і доданих до неї документів іншому учасникові судового процесу, що знаходиться на території проведення АТО.

Тобто, законодавець чітко роз'яснив, що подання позовної заяви у відношенні особи, яка перебуває на території АТО не зумовлює повернення позовної заяви, а передбачає її прийняття та вчинення всіх можливих заходів направлених на повідомлення сторони про судову справу.

Невірним є висновок суду першої інстанції щодо покладення на позивача обов'язку надати до суду докази отримання відповідачем копії позовної заяви та доданих до неї документів (повідомлення про вручення, тощо), оскільки відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України на позивача покладено обов'язок надання доказів саме направлення копії позовної заяви та додатків до неї, а не доказів отримання відповідачем документів.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції мав діяти у відповідності до роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених у інформаційному листі від 12.09.2014 року №01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (із відповідними змінами). Натомість, місцевий господарський суд дійшов невірного висновку про не надання позивачем належних доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідачу та безпідставно повернув позовну заяву без розгляду.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства «Придніпровська залізниця» підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Запорізької області від 11.12.2014 року по справі №908/5626/14 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, п.2 ст.103, п.4 ч.1 ст.104, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2014 року по справі №908/5626/14 скасувати.

Справу №908/5626/14 передати на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.