ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2015 Справа № 920/15/15

за позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра"

Інституту сільського господарства північного сходу Національної

академії аграрних наук України", село Кашпури, Роменський район

Сумської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР",

м. Суми,

про визнання правочину недійсним,

Суддя Н.П. Лугова

Представники сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідачів: не з'явився;

При секретарі судового засідання - А.Г. Кириченко-Шелест

Позивач просить суд визнати недійсним правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме Заяву-повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" "Про зарахування однорідних вимог, строк виконання яких настав у порядку ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України" № 56 від 27.11.2014р.

У відзиві на позов (а.с. 100) відповідач проти вимог позивача заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні.

04.02.2015 року від представника позивача надійшло письмове пояснення на відзив відповідача, в якому зазначено, що відповідач по справі оскаржуваним зарахуванням однорідних вимог в порушення порядку встановленого ст. ст. 45, 55, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 321 Цивільного кодексу України та поза межами зведеного виконавчого провадження фактично здійснив погашення своїх вимог до боржника, тому зміст оспорюваного правочину суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження", що дає підстави відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу для визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого Заявою-повідомленням "про зарахування однорідних вимог, строк виконання яких настав, у порядку ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України" № 56 від 27.11.2014 року.

02.02.2015 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що по односторонньому правочину було зараховано виключно суму основного боргу, що в свою чергу повністю відповідає ст. 534 Цивільного кодексу України - черговість погашення виконання за грошовими зобов'язаннями. Судовий збір, інфляційні, річні та частина основного боргу були зараховані відповідно до Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.07.2014 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. У клопотанні за вх. № 1852 від 16.02.15р. позивач просить розглядати справу за відсутності його представника.

В судове засідання надійшли додаткові письмові пояснення по справі (вх. № 1853 від 16.02.15р.), відповідно до яких позивач підтримує позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши й оцінивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як пояснює позивач, рішенням господарського суду Сумської області від 09.01.2014 року у справі № 920/2113/13 з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» стягнуто основний борг у розмірі 1337153,40 грн., 30% річних у розмірі 142946,86 грн., пеню у розмірі 63102,86 грн., індекс інфляції у розмірі 7061,34 грн., штраф у розмірі 11753,22 грн. та судовий збір в розмірі 31240,35 грн.

21.01.2014 року на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ, а 30.01.2014 року відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.

03.04.2014 року між ТОВ "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" (замовник) та ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства північного сходу НААН України" (продавець) укладено Договір підряду на виконання науково-технічних робіт № 1 та в подальшому підписано Додаткову угоду № 1 від 08.04.2014р.

Відповідно до умов договору підряду позивач за завданням відповідача протягом 30.04.2014р. - 03.11.2014р. розробив та передав науково-технічну продукцію на загальну суму 1 273 200,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (а.с. 23-29).

Відповідач неповністю розрахувався за виконані позивачем роботи і його заборгованість складала 632 218,06 грн.

Як зазначає позивач, 05.12.2014 року ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства північного сходу НААН України" отримало від ТОВ "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" Зайву-повідомлення «Про зарахування однорідних вимог, строк виконання яких настав у порядку ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України» № 56 від 27.11.2014р.

Позивач вважає що Зайва-повідомлення про зарахування однорідних вимог суперечить ст. ст. 321, 601 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 8, 12, 44, 49, 55, 57 Закону України «Про виконавче провадження» та просить суд визнати заяву недійсною на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Позивачем у розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними та допустимими доказами існування підстав, необхідних для визнання недійсною заяви-повідомлення про зарахування однорідних вимог. При цьому слід зазначити, що позивач не оспорює зараховану суму зустрічних однорідних вимог.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину. Підставою позову можуть бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру. Позивач для обгрунтування своїх вимог повинен наводити повний комплекс фактів. Відсутність одного з них може зробити вимогу необґрунтованою.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Взаємні зобов'язання сторін по сплаті заборгованості, встановленої судовим рішенням, по сплаті боргу за отриманий товар та грошових коштів за виконані роботи є зустрічними однорідними зобов'язаннями в силу положень ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України. Факт існування взаємної заборгованості між сторонами позивачем не заперечується.

Частиною 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Тобто наказ господарського суду Сумської області від 21.01.2014 року у справі № 920/2113/13 виданий на виконання рішення від 09.01.2014 року, є обов'язковим для виконання у спосіб не заборонений законом.

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (стаття 601 ЦК України).

Зарахування можливе за умови одночасної участі сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому; вимоги повинні бути однорідними (гроші, однорідні речі); настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або коли термін виконання не вказано; відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання; звернення із відповідною заявою однієї із сторін.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які впливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим законом, а здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів. Добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чиним законодавством спосіб або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

У данному випадку за наявності умов для зарахування зустрічних однорідних вимог, передбачених ст. 601 ЦК України та за відсутності випадків недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачених ст. 602 ЦК України, а також за відсутності прямої заборони в Законі України «Про виконавче провадження» на здійснення під час виконавчого провадження заліку зустрічних однорідних вимог, зарахування на стадії виконання судового рішення є можливим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого Господарського суду України у справах № 5008/218/2012 від 29.10.2012р., № 911/3252/13 від 28.07.2014р., № 922/3683/13 від 01.10.2014р.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову про визнання недійсною заяви-повідомлення про зарахування зустрічних вимог суд відмовляє.

Судовий збір, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Повне рішення складено 23.02.2015 року.

Суддя Н.П. Лугова