ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 5023/1625/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року
у справі№5023/1625/12 господарського суду Харківської області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик"
про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4; ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик" арбітражний керуючий Кравцов В.М.; від Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" - Собченко М.В., дов. № 17/22 від 28.04.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2012 року за заявою Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (далі - ПАТ "Енергомашспецсталь") порушено провадження у справі № 5023/1625/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик" (далі - ТОВ "Інтертранслогістик") на підставі ст. ст. 6, 7, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) (далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року у справі № 5023/1625/12 (суддя - Усатий В.О.) визнано ТОВ "Інтертранслогістик" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Інтертранслогістик" арбітражного керуючого Кравцова Володимира Михайловича, зобов'язано ліквідатора в строк до 07.08.2015 року виконати ліквідаційну процедуру та після завершення всіх розрахунків з кредиторами подати до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, інше.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5023/1625/12 (головуючий суддя - Здоровко Л.М., суддя - Плахов О.В., суддя - Шутенко І.А.) апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ "Інтертранслогістик" залишено без задоволення. Постанову господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року у справі № 5023/1625/12 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5023/1625/12, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5023/1625/12 скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ліквідатор ТОВ "Інтертранслогістик" арбітражний керуючий Кравцов В.М. подав до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4, в якому просить залишити її без задоволення, а постанову господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5023/1625/12 залишити без змін.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону про банкрутство.

Ч. 1 ст. 5 Закону про банкрутство передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 13 Закону про банкрутство з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів в ухвалі господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство або в ухвалі, прийнятій на підготовчому засіданні, вказується про введення процедури розпорядження майном боржника і призначається розпорядник майна у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 5023/1625/12 про банкрутство ТОВ "Інтертранслогістик" порушено ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2012 року у справі № 5023/1625/12 за результатами підготовчого засідання встановлено, що розмір безспірних вимог ініціюючого кредитора ПАТ "Енергомашспецсталь" до боржника складають 561 031, 83 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Кравцова В.М.

Відповідно до ст. 4 Закону про банкрутство до боржника застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника, мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Згідно з ч. 8 ст. 16 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації або визнання боржника ТОВ "Інтертранслогістик" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на засіданні комітету кредиторів, яке відбулося 04.06.2014 року, прийнято рішення звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Кравцова В.М.

Постановою господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року у справі № 5023/1625/12 ТОВ "Інтертранслогістик" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Інтертранслогістик" арбітражного керуючого Кравцова В.М.

При цьому, судом першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, взято до уваги рішення засідання комітету кредиторів про недоцільність санації боржника і про необхідність визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та враховано, що фінансовий стан підприємства за час, що пройшов з моменту порушення провадження у справі і введення мораторію, не поліпшується.

Зокрема, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наявного у матеріалах справи звіту про фінансовий стан ТОВ "Інтертранслогістик", виконаний аудиторською фірмою "Курсор-Аудит", що був доведений арбітражним керуючим голові комітету кредиторів на зборах комітету кредиторів ТОВ "Інтертранслогістик" від 04.06.2014 року (протокол №2), у 2013 році діяльність на підприємстві відсутня, фінансовий стан підприємства характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності, нижчі від нормативних значення показників ліквідності вказують на неспроможність підприємства своєчасно погашати зобов'язання перед кредиторами, тобто підтверджується його неплатоспроможність і фінансова нестійкість на ринку. Аналіз фінансової звітності показує, що у підприємства на протязі майже всього періоду оборотні активи більшою мірою складаються з дебіторської заборгованості, знижувалась доля власних коштів в загальному капіталі. Станом на 31.12.2013 року діяльність товариства зупинена. Відсутність запасів і коштів, на протязі всього періоду і при цьому зростання збитку з причин недостатньої доходності, характеризує негативну діяльність підприємства за період з 31.12.2011 року по 31.12.2013 року і вказує на ознаки потенційного банкрутства. Є ймовірність виводу підприємства з даного стану шляхом введення фінансової санації, проте, при проведенні санації неможливо визначити строки погашення кредиторської заборгованості, оскільки графік погашення заборгованості носить імовірний характер. Таким чином, застосування процедури санації є дозволеним законом, економічно доцільним, але дуже розтягнутим у часі, що може бути невигідним кредиторам.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно протоколу № 2, на зборах комітету кредиторів 04.06.2014 року, враховуючи тяжкий фінансовий стан підприємства, відсутність протягом останнього часу сталої тривалої фінансової та господарської діяльності, відсутність інвесторів та пропозицій щодо укладення мирової угоди, було прийнято рішення звернутись до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

При цьому, судами попередніх інстанцій досліджені документи стосовно скликання та проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів та встановлено, що проведені збори кредиторів є повноважними, оскільки всіх кредиторів було письмово повідомлено про час і місце проведення зборів.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вимог ст. 22 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Такими випадками є, зокрема: закінчення процедури розпорядження майном за відсутності клопотання комітету кредиторів про відкриття процедури санації або пропозиції про укладення мирової угоди; подання клопотання комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (ч. 8 ст. 16 Закону про банкрутство), тощо.

Згідно з абз. 4 ст. 1 Закону про банкрутство суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи № № 5023/1625/12 доводять неспроможність боржника виконати свої зобов'язання перед кредиторами у встановлений Законом строк, а також те, що інших доказів щодо можливості відновлення платоспроможності боржника не інакше як через застосування процедури ліквідації боржника не надано, а поданий суду протокол зборів кредиторів ТОВ "Інтертранслогістик" від 04.06.2014 року відповідає приписам ст. 16 Закону про банкрутство, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, визнав боржника банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновок судів попередніх інстанцій про необхідність визнання ТОВ "Інтертранслогістик" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі є правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи та нормам законодавства.

Викладені в касаційній скарзі доводи не спростовують вказаного висновку судів попередніх інстанцій.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу скаржника, що у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута, ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство передбачено право суду за клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 07.08.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 року у справі № 5023/1625/12 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді: Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.