ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р.Справа № 12/192-10-5389
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі: Головуючого судді: В.В.Лашина

Суддів: О.Л.Воронюка

М.А.Мирошниченка

при секретарі Р.О. Кияшко

за участю представників сторін:

Від Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради - Вовкович О.В., довіреність № 212, від 17.02.15;

Від Іллічівської міської ради - Охотніков В.В., довіреність № 1-17-1122, від 22.12.14;

Інші представники сторін в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Іллічівської міської ради Одеської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 року у справі № 12/192-10-5389

за позовом Іллічівської міської ради Одеської області

до відповідача громадської організації "Спортивний Клуб "Бастіон"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міського управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська Одеської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області

про визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року Іллічівська міська рада Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до громадської організації "Спортивний клуб "Бастіон" (далі - ГО "СК "Бастіон") про визнання права власності на будівлю стадіону, обгрунтовуючи свої вимоги самочинним здійсненням відповідачем будівництва на землі, що належить на праві власності територіальній громаді м. Іллічівська.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.03.2014 р. позов задоволено. За позивачем визнано право власності на будівлю стадіону загальною площею 6 563 м2, а саме: двохповерховий адміністративно-побутовий корпус з підвальним поверхом (літ "А") загальною площею 251,3 м2, огорожа (№ 1), хвіртка (№ 2, № 5), ворота (№ 3, № 4, № 6), підпірна стіна (№ 7), оглядовий колодязь (№ 8), футбольне поле (І) та спортивний майданчик (ІІ), який розташовано за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Набережна, 2. Стягнуто з ГО "СК "Бастіон" на користь Іллічівської міської ради Одеської області витрати по сплаті державного мита та витрат по сплаті інформаційного забезпечення судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 р. зазначене рішення місцевого суду скасоване. В задоволенні позову відмовлено.

Вказане судове рішення апеляційної інстанції залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2014 р.

05 січня 2015 року Іллічівська міська рада звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 р. за нововиявленими обставинами, в якій просить за результатами перегляду винести постанову, якою залишити в силі рішення господарського суду Одеської області від 11.03.2014 р. Заявник посилається в якості нововиявленої обставини на ухвалу Вищого адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі № К80042640/13, якою були скасовані постанова Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2011 р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 р. по справі № 2а-1570/181/2011, які слугували підставою Одеському апеляційному господарському суду при винесенні його постанови від 10.06.2014 р.

Обговоривши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заслухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява Іллічівської міської ради не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 112 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Згідно із частиною другою зазначеної статті підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно із роз'ясненнями, що викладені у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

У пункті 8.6 зазначеної постанови від 26.12.2011 р. № 17 також наведено те, що результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності ново виявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Предметом спору по даній справі є визнання права власності за Іллічівською міською радою на будівлю стадіону, розташованою за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 2, яка була реконструйована орендарем - ГО "СК "Бастіон" без виділення останньому земельної ділянки для цих цілей, а також без належного дозволу на здійснення будівельних робіт в порядку, передбаченому ст. 376 Цивільного кодексу України.

Приймаючи рішення про задоволення позову Іллічівської міської ради, місцевий господарський суд керувався приписами ч.ч. 2, 5 ст. 376, ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України та виходив із того, що реконструйований стадіон є самочинним будівництвом, оскільки Іллічівська міська рада не надавала згоди відповідачу на оформлення користування земельною ділянкою.

Однак при перегляді вказаного рішення, Одеський апеляційний господарський суд не погодився з такими висновками господарського суду, з підстав неправильного застосування господарським судом положення ст. 331 ЦК України, яка визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на новостворене майно, будівництво якого здійснювалося у встановленому законом порядку, однак не регулює правовий режим самочинного будівництва.

Апеляційною інстанцією було зазначено про те, що відповідно до договору від 17.05.2006 р., укладеному між Міським управлінням житлово-комунального господарства м. Іллічівська та ГО "СК "Бастіон", відповідачеві в оренду було передано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс: стадіон, разом із земельною ділянкою площею 5 744 кв.м., на якій він розташований. При цьому, мета використання цієї ділянки, як й умови договору оренди, передбачали можливість здійснення реконструкції, перепланування, переобладнання орендованого стадіону за письмовою згодою орендодавця, що було отримано відповідачем.

Крім цього, Одеський апеляційний господарський суд звернув увагу на те, що судовою практикою Вищого господарського суду України сформовано підхід, згідно з яким звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, позаяк за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 1 ГПК України).

Таким чином, перш за все з'ясуванню підлягають обставини, чи вирішував компетентний державний орган за зверненням позивача питання про визнання за ним права власності на самочинно побудоване нерухоме майно та чи мали місце заперечення цього органу проти цього, оскільки відсутність такого заперечення свідчить про відсутність порушеного або оспореного права чи законного інтересу позивача, а отже, і про відсутність предмета спору.

Разом з тим, як вказав суд апеляційної інстанції, належних доказів про вчинення таких дій позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. При цьому, позивачем не зазначено та не обґрунтовано, чим саме створено відповідачем неможливість реалізації позивачем свого права у встановленому законом порядку.

Саме ці обставини були покладені в основу судового рішення Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 р., тоді як постанова Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2011 р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 р. по справі № 2а-1570/181/2011 були лише враховані апеляційною інстанцією, але не вплинули на юридичний аналіз спірних правовідносин.

Відтак, скасування зазначених рішень судів адміністративної юрисдикції не вказує на існування дійсно істотних обставин, з якими пов'язується можливість перегляду постанови суду апеляційної інстанції від 10.06.2014 р. за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У задоволені заяви Іллічівської міської ради Одеської області про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 р. за нововиявленими обставинами відмовити, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.06.2014р. у справі № 12/192-10-5389 залишити без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя М.А. Мирошниченко