ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року Справа № 904/8468/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Бахмат Р.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Назаренко С.Г.

представники сторін:

від позивача: Вітренко П.І. представник, довіреність № 34 від 12.01.15;

від відповідача: Слюньков Д.Ю. представник, довіреність № 3 від 01.09.14;

від третьої особи-3: Сидоренко О.А. представник, довіреність № 01-Д/05 від 12.01.15;

від третьої особи-2: представник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Обласного комунального підприємства "Фармація"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 р. у справі

за позовом Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9"

Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства "Вітамін-Фарм", м. Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Обласне комунальне підприємство "Фармація" , м. Дніпропетровськ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Дніпропетровська обласна рада, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дочірнього підприємства "Вітамін-Фарм", про стягнення ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ) заборгованості по сплаті орендних платежів з урахуванням індексу інфляції в сумі 14 361,68 грн., пені в розмірі 690,12 грн. та 3% річних в розмірі 1160,35 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 р. ( суддя Мартинюк С. В. ) у справі № 904/8468/14 позов задоволено частково - стягнуто з Дочірнього підприємства "Вітамін-Фарм" на користь комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради" заборгованість в розмірі 14 071,21 грн., інфляційні втрати в розмірі 290,47 грн., 3 % річних в розмірі 116,77 грн., пеню в розмірі 690,12 грн. та судовий збір в розмірі 1709,40 грн. В решті позову - відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що фактично договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р. є дійсним, Позивач правомірно звернувся до Відповідача про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати.

Не погодившись з вказаним рішенням Обласне комунальне підприємство "Фармація" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 р. у справі № 904/8468/14 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданій скарзі йдеться про те, що задовольняючи позов суд першої інстанції, без посилання на будь-які докази, зробив припущення про те, що договір оренди № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р. був би продовжений навіть за відсутності додаткової угоди № 3 від 16.05.2011 р. до нього. Проте, навіть припускаючи зазначене, суд не врахував той факт, що, до укладення додаткової угоди № 3 від 16.05.2011 р., термін дії договору оренди № 238- УКВ/08 від 01.07.2008 р. не вимагав його обов'язкового нотаріального посвідчення, а отже й продовження договору оренди № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р. могло відбутись виключно на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області № 904/6456/13 від 24.09.2013 р. було встановлено, що додатковою угодою № 3 від 16.05.2011 р. до договору оренди № 238- УКВ/08 від 01.07.2008 р. було змінено строк дії вказаного договору оренди, збільшивши його до 4 років 349 днів. При цьому, збільшивши строк дії договору оренди № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р., його сторони, в порушення ч. 2 ст. 793 ЦК України, не посвідчили цей договір нотаріально.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін.

Відповідач вважає рішення суду, що оскаржується неправочиним та таким що не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим при його розгляді та просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким щонайменше відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки, застосувавши ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України для її зменшення. Належну до сплати суму орендної плати, Відповідач в повному обсязі сплатив на користь ОКП «Фармація». За таких обставин, Відповідач зазначає на відсутності його вини у порушенні грошового зобов'язання та у доведенні суперечки до судового розгляду. Відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов у повному обсязі, не скориставшись своїм правом на зменшення неустойки відповідно до ст. 233 ГК України, яка надає суду можливість такого зменшення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 р. у справі № 904/8468/14, колегією суддів у складі: головуючого судді - Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С. апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" прийнято до розгляду, який було призначено на 24.02.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати від 23.02.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Євстигнеєва О.С. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., у відпустці, керуючись ст. 4 6 ГПК України, п. п. 3.1.6, 3.1.7 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., наказом голови суду № 7 від 17.01.2011 р. визначена для розгляду справи колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів Бахмат Р.М. , Вечірка І.О.

Представник Третьої особи - 2 в призначений час в судове засідання не явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи від Дніпропетровської обласної ради до суду не надходило.

Ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Третьої особи -2.

У судовому засіданні 24.02.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін та Третьої особи -1, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 01.07.2008 р. між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради ( Орендодавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітамін" ( Орендар ) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 238-УКВ/08, за умовами п. 1.1 якого, Орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007 р. № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а Орендар приймає у строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 19,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, 29, на першому поверсі п'ятиповерхового будинку, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 135 037,0 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі міської клінічної лікарні № 9, для використання під розміщення аптеки.

Передача нерухомого комунального майна (об'єкт оренди) в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на цей об'єкт оренди; власником майна (об'єкта оренди) залишається територіальна громада міста Дніпропетровська (в особі міської ради), а орендар користується ним протягом строку оренди ( п. 2.1 договору ).

Відповідно до п. 3.2. договору, розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невідомою частиною цього договору, становить 940,23 грн. без ПДВ ( базова за травень місяць 2008 рік ) і спрямовується Орендарем на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди, як бюджетної установи. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Згідно з п. 3.4. орендна плата сплачується Орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності..

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням штрафних санкцій, у співвідношенні, визначеному п. 3.2. договору.

Згідно з п. 9.6. договору, контроль за часткою орендної плати, що надходить балансоутримувачу, наявністю, станом , фактичним і цільовим використанням переданого в оренду майна, згідно з цим договором, здійснює балансоутримувач цього майна.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.07.2008 р. Управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради передало Відповідачу в тимчасове платне користування нежитлове приміщення площею 19,0 кв., яке знаходиться за адресою: пр. Воронцова, 29, за вартістю за незалежною оцінкою на 30.04.2008 р. в сумі 135 037,0 (без ПДВ) (а. с. 29).

07.12.2010 р. між управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ДП "Вітамін-Фарм" укладено додаткову угоду № 2, відповідно до п. 1 внесено зміни у преамбулу договору оренди № 189/УКВ/08 від 05.05.2008 р., а саме змінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітамін" на ДП "Вітамін-Фарм".

Відповідно до умов додаткової угоди від 01.01.2012 р. змінено договір оренди № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р. та викладено в новій редакції назву договору: "Договір оренди нерухомого майна" та у тексті договору замінено назву "міська клінічна лікарня № 9" на Комунальний заклад "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" ДОР" ( п. 1 ).

Згідно з п. 2 додаткової угоди від 01.01.2012 р. сторони погодили наступне: з моменту підписання цієї угоди Комунальний заклад "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради" буде виступати Орендодавцем нежитлового приміщення зазначеного у договорі.

Також п. 3 додаткової угоди від 01.01.2012 р. сторони доповнили п. 3.2. договору абз. 5 наступного змісту: "Орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Орендодавця в розмірі 100 %, а Орендодавець, в свою чергу, перераховує до загального фонду обласного бюджету на рахунок Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області 30 % від орендної плати".

Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р., укладений між Дочірнім підприємством "Вітамін-Фарм" та Комунальним закладом "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради" визнано продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме на 4 роки 349 день ( до 30 травня 2018 року), на тих самих умовах ( рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 р. по справі № 904/6456/13 ).

Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічну норму містить і ч.1 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата- це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Позивачем на підставі умов договору № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р. було нараховано Відповідачу: заборгованість в розмірі 14 361,68 грн. (з урахуванням індексу інфляції), суму 3 % річних в розмірі 1 160,35грн., місцевий господарським судом здійснивши перерахунок заявлених сум, встановив суму основного боргу, яка складає 14 071,21грн., при цьому судом була розрахована більша сума інфляційних втрат, однак за неможливості виходу за межі позовних вимог, суд першої інстанції присудив до стягнення 290,47 грн. інфляційних втрат, та 116,77 грн. за правильним розрахунком 3 % річних з суми основного боргу за період прострочення.

Враховуючи наявне прострочення Відповідачем виконання грошового зобов'язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог Позивача щодо стягнення інфляційних та річних у визначених сумах.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з п. 9.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п. 33.2. договору.

На підставі п. 9.2. договору, Позивачем нараховано Відповідачу пеню в розмірі 690,12 грн.

Перевіривши розрахунок Позивача, господарським судом встановив, що оскільки не враховано зміну подвійної облікової ставки НБУ у спірному періоді, вірна сума пені складає 834,07 грн., але враховуючи межі позовних вимог, залишив розмір пені в межах позовних вимог.

Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" за пунктом 5.18. якого передала майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, а саме: нежитлове приміщення площею 19,0 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Воронцова, 29 та закріплене на праві оперативного управління за Комунальним закладом "Дніпропетровська міська лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради, у господарське відання ОКП "Фармація".

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України ).

За змістом ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно ( далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України ( ч. 1 ст. 133 ГК України ).

За ч. 1 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном , закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом) ( ч. 1 ст. 137 ГК України ).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за вказаних обставин, відповідно до приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перехід речового права обласного комунального підприємства "Фармація" на вказане майно у формі господарського відання підлягає обов'язковій державній реєстрації. Оскільки на час розгляду спору, сторони не надали суду доказів реєстрації відповідних речових прав на орендоване майно за обласним комунальним підприємством "Фармація", тому місцевий суд обґрунтовано відхилив доводи ОКП "Фармація" щодо виникнення у останнього права господарського відання стосовно орендованого нерухомого майна, а відтак і відсутності переходу права Орендодавця за договором оренди зазначеним у позові до ОКП "Фармація".

Додаткова угода №1 від 19.02.2014 р. не може вважатися зміною Орендодавця за зазначеним договором оренди, оскільки КЗ "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" ДОР" не був учасником вказаної угоди.

Щодо посилань ОКП "Фармація" на нікчемність у зв'язку з недодержанням нотаріальної форми договору № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 року з моменту укладення додаткової угоди до нього від 16.05.2011 р., то місцевий господарський суд обґрунтовано взяв до уваги рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 р. по справі № 904/6456/13, залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.11.2013 р. та постановою Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р., яким договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р., укладений між Дочірнім підприємством "Вітамін-Фарм" та Комунальним закладом "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради" визнано продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме на 4 роки 349 день ( до 30 травня 2018 року), на тих самих умовах.

Отже, виходячи з наведеного та враховуючи чинність Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 238-УКВ/08 від 01.07.2008 р., Позивач правомірно звернувся до Відповідача з позовною вимогою про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, яку місцевий господарський суд обґрунтовано частково задовольнив.

Щодо заперечень Відповідача пов'язаних із наявністю підстав для зменшення штрафних санкцій, з посиланням на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд , приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки ( штрафу, пені ), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне

усунення нею порушення та його наслідків) тощо ( постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Через не надання Відповідачем суду доказів існування саме виняткових обставин, відсутні підстави і для зменшення суми пені.

З огляду на наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

При таких обставинах, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки воно прийнято при правильному застосування норм матеріального та процесуального права при повно встановлених обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 р. у справі № 904/8468/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 25.02.2015 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Р.М. Бахмат

Суддя І.О. Вечірко