ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р.Справа № 922/6045/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш", м. Луганськ
про визнання недійсним договору поставки
за участю представників сторін:

позивача - Цевалихина Я.І., дов. № 17/55 від 12.11.2014 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання недійсним договору поставки № 15/2556 від 25 квітня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш".

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно Акту господарського суду Харківської області від 31 січня 2015 року поштове відправлення господарського суду Харківської області за вихідними номерами № 003193 по справі № 922/6045/14, адресоване до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш", останньому не надсилалися, з посиланням на лист Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 01 грудня 2014 року № 07-13-3569, якими поінформовано, що відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської області.

Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

25 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" (позивачем, покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш" (відповідачем, постачальником) було укладено договір поставки № 15/2556.

Договір поставки № 15/2556 від 25 квітня 2014 року був підписаний сторонами та скріплений печатками сторін, повністю відповідає за формою та змістом діючому законодавству. Загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна ціна товару та виробник вказуються у специфікації, яка є невід*ємною частиною вказаного договору та яка також підписана сторонами та скріплена печатками сторін.

Згідно умов договору поставки № 15/2556 та специфікації № 1 від 25 квітня 2014 року постачальник зобов*язався передати товар у власність покупця, а покупець зобов*язався згідно умов договору прийняти товар та сплатити його вартість.

Товар за договором поставки від 25 квітня 2014 року поставлявся на умовах DDP ІНКОТЕРМС-2010. Згідно даних умов товар поставляється будь-якими видами транспорту, продавець відповідає за прибуття товару в погоджене місце або пункт призначення та зобов*язаний нести всі ризики і витрати по доставці товару до цього місця.

Документами, які підтверджують виконання договору поставки № 15/2556 сторонами, є видаткові накладні. Згідно видаткових накладних від 25 квітня 2014 року № 319, від 16 травня 2014 року № 391, від 04 червня 2014 року № 421, від 11 липня 2014 року № 590, від 05 вересня 2014 року № 623, від 05 вересня 2014 року № 625, від 05 вересня 2014 року № 624, від 17 вересня 2014 року № 636, від 17 вересня 2014 року № 637, від 17 вересня 2014 року № 639, від 13 жовтня 2014 року № 668, від 05 листопада 2014 року № 708 Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" отримало від відповідача товар на загальну суму 132018,90 грн.

Для сплати вартості товару позивачу були виставлені розрахунки: від 24 квітня 2014 року № 428 на суму 4999,32 грн., від 14 травня 2014 року № 506 на суму 598,80 грн., від 16 травня 2014 року № 436 на суму 58380,00 грн., від 11 липня 2014 року № 788 на суму 14523,60 грн., від 13 серпня 2014 року № 800 на суму 11104,32 грн., від 12 серпня 2014 року № 799 на суму 3804,18 грн., від 12 серпня 2014 року № 797 на суму 3348,72 грн., від 13 серпня 2014 року № 801 на суму 27570,48 грн., від 10 жовтня 2014 року № 895 на суму 5289,60 грн., від 13 жовтня 2014 року № 897 на суму 119159,88 грн.

На виконання умов договору поставки № 15/2556 Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" сплатило вартість брухту чорних металів згідно платіжного доручення від 03 вересня 2014 року № 99796 в сумі 50000,00 грн.

Контрагентом по договору поставки від 25 квітня 2014 року були надані наступні податкові накладні: від 25 квітня 2014 року № 74 на суму 4999,32 грн.,від 16 травня 2014 року № 56 на суму 598,80 грн., від 04 червня 2014 року № 7 на суму 58380,00 грн., від 11 липня 2014 року № 46 на суму 14523,60 грн., від 05 вересня 2014 року № 4 на суму 3717,72 грн., від 05 вересня 2014 року № 5 на суму 2124,54 грн., від 05 вересня 2014 року № 6 на суму 3348,72 грн., від 17 вересня 2014 року № 18 на суму 7386,60 грн., від 17 вересня 2014 року № 19 на суму 1679,64 грн., від 17 вересня 2014 року № 21 на суму 27570,48 грн., від 13 жовтня 2014 року № 20 на суму 5289,60 грн., від 05 листопада 2014 року № 5 на суму 2399,88 грн., а всього на загальну суму 132018,90 грн.

Також контрагентом були передані позивачу паспорта якості на товар.

Отриманий від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш" за специфікацією № 1 від 25 квітня 2014 року до договору поставки товару № 15/2556 від 25 квітня 2014 року товар був використаний у виробництві. Таким чином, отримання товару та його використання у виробництві викликало зміни у структурі активів та зобов*язань, а також потягло за собою реальні зміни майнового стану підприємства.

Товар, отриманий від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш" був оприбуткований на підприємстві згідно прибуткових ордерів: від 29 квітня 2014 року № 147, від 23 травня 2014 року № 155, від 06 червня 2014 року № 174, від 15 липня 2014 року № 199, від 08 вересня 2014 року № 255, від 08 вересня 2014 року № 254, від 08 вересня 2014 року № 256, від 19 вересня 2014 року № 268, від 19 вересня 2014 року № 269, від 19 вересня 2014 року № 270, від 16 жовтня 2014 року № 309, від 07 листопада 2014 року № 326.

Крім того, використання даного товару у виробництві підтверджується бухгалтерськими довідками по товару.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі договору поставки товару № 15/2556 від 25 квітня 2014 року позивачем формуються податкові кредити та валові витрати.

Представник позивача вказує, що до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" дійшла інформація, що під час перевірки відповідача податковий орган поставив під сумнів провадження сторонами реальної фінансово-господарської діяльності. Згідно листа № 17883/10/28-10-39-2-11, Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговавання великих платників встановлено здійснення у 2014 році операцій між Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімермаш", які мають ознаки сумнівності у факті їх вчинення.

Позивач вважає, що зазначені вище обставини можуть суттєво вплинути на використання Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" прав, передбачених податковим законодавством та автоматично призвести до його порушення, оскільки на підставі спірного договору позивачем формуються податкові кредити, валові витрати.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір - погоджена дія двох або більше сторін спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частини 1,2, 4 статті 202 Цивільного кодексу України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано копію оспорюваного договору, копію специфікації, копії видаткових і податкових накладних, копії рахунків.

Підставою визнання спірного договору недійсним, позивач визначає лист Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговавання великих платників № 17883/10/28-10-39-2-11, згідно якого виявлені факти, що свідчать про можливі порушення сторонами податкового законодавства при визначенні податкових зобов*язань з податку на додану вартість, у тому числі під час проведення господарських операцій за вказаним договором.

Проте, чинне законодавство не містить такої підстави для визнання недійсним договору як припущення про можливе порушення законодавства.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.02.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець