РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/26838/14

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 6 810,44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Дудуц О.В. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи, дослідження додаткових доказів, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 810,44 грн. відповідно до Договору добровільного страхування транспортного засобу від 04.10.2013 № УБ 1023806.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач стверджує, що його права порушені, надав письмові пояснення по справі в яких просив позов задовольнити у повному обсязі в сумі 6 810,44 грн.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 04.10.2013 між Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією "Оранта", далі Страховик, та Ярощук Оленою Борисівною, далі Страхувальник, було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1023806, далі Договір, предметом якого є страхування транспортного засобу "Nissan Note", державний номер АА3104HХ, 2008 року випуску.

13 жовтня 2013 року на перехресті проспекту Червонозорягий - вул. М. Кривоноса у м. Києві відбулася дорожньо - транспортна пригода, далі ДТП, у часниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Nissan Note", державний номер АА3104HХ, під керуванням водія Ярощук Олени Борисівни;

- автомобіль марки "Mitsubishi Grandis", державний номер АА2528ЕЕ, під керуванням водія Єщенко Олександра Івановича;

- автомобіль марки "Citroen Berlingo", державний номер АА2971ІО, під керуванням водія Любарського Олександра Геннадійовича.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП Любарського Олександра Геннадійовича, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 06.11.2013 у справі № 3-7937/13, яке в розумінні вимог статті 35 ГПК України є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для справи.

Позивач на підставі довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9282687, страхового акту № СТО-13-13402/1 від 06.11.2013, розрахунку суми страхового відшкодування до від 06.11.2013 та враховуючи звіт спеціаліста - автотоварознавця про оцінку автомобіля "Nissan Note" від 23.10.2013 № АА3104НХ-23.10/5 здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6 810,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2013 № 86238 та відомістю від 26.12.2013 № 272. Таким чином, позивач наполягає на стягненні з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 810,44 грн.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір страхування, сторони досягли всіх його суттєвим умов, а саме відносно предмету страхування, дотримали його письмову форму, визначили суттєві умови, у тому числі страхову суму, а тому відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст.ст. 180, 181 ГК України він вважається укладеним.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 6 810,44 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Солом'янського районного суду міста Києва від 06.11.2013 у справі № 3-7937/13), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГП України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Складова шкоди доведена позивачем, а вина Любарського Олександра Геннадійовича установлена постановою суду про адміністративне правопорушення у цивільної справі, і є фактом, який не потребує доказуванню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар). При цьому, документи виконавця робіт по відновленню транспортного засобу (рахунок, акт виконаних робіт тощо) не завжди можуть вважатися належним підтвердженням розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до звіту від 23.10.2013 № АА3104НХ-23.10/5 спеціаліста - автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля "Nissan Note" вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 5 425,42 грн. Таким чином до уваги береться саме звіт, а не рахунок СТО.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, а саме право регресного відшкодування виплаченої ним суми на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України. Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Nissan Note", державний номер АА3104HХ було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, в тому числі докази відсутності вини у заподіяних позивачеві шкоди. Згідно полісу АЕ/574551, наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу автомобілю марки "Citroen Berlingo", державний номер АА2971ІО, була застрахована відповідачем з нульовою франшизою та лімітом по майну в 50 000 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) підлягає задоволенню частково в розмірі 5 425,42 грн.

У задоволенні решти частини позовних вимог в сумі 1 385,02 грн., слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно частини п'ятої статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 27 Закону України "Про страхування", ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 627, 629, 979, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 69, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", 01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд. 19/3, , на користь:

- Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, , суму виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі 5 425,42 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 455,45 грн., видавши наказ.

3. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 16.02.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко