ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.02.2015р. Справа № 917/2511/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс"

про розстрочку виконання рішення суду по справі №917/2511/14

за позовом Малишевої Ганни Тимофіївни, 38754, Полтавський район, Полтавська область, с. Мачухи

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс", 36008, м. Полтава, вул. Серьогіна, 3

про стягнення частини вартості майна товариства в розмірі 193 820, 20 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від стягувача: Смага Г.А.

від боржника (заявника): Сенькова Н.М.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 12.02.2015 року після виходу з нарадчої кімнати.

Суть спору: розглядається заява про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2014 року по справі № 917/2511/14.

Представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі.

Представник стягувача проти задоволення заяви боржника заперечує, з мотивів, викладених у відзиві на заяву.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

18.12.2014 року господарським судом Полтавської області прийнято рішення по справі №917/2411/14 за позовом Малишевої Ганни Тимофіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс", яким позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс" на користь Малишевої Ганни Тимофіївни частки майна товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс", пропорційну частці 16,7% від статутного капіталу, у розмірі 193820,20 грн. в зв'язку з виходом позивача з учасників відповідача та 3876,40 грн. судового збору. ( арк. спр. 42-43).

На виконання даного рішення, яке набрало законної сили, видано наказ № 917/2511/14 від 05.01.2015 р. про примусове виконання (копія наказу в матеріалах справи, арк. спр. - 44), який був отриманий представником стягувача.

28.01.2015 р. відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 121 ГПК України, звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2014р. по даній справі (арк. спр. 50-51) та просить розстрочити виконання даного рішення строком на один рік з дня винесення ухвали по справі. В обґрунтування заяви боржник посилається на скрутне матеріальне становище підприємства та зазначає про те, що діяльність підприємства має сезонний характер, який починається з весни. При отриманні коштів, зазначає заявник, підприємство в першу чергу повинно розрахуватися з працівниками та сплатити комунальні послуги, бюджетні платежі.

Заперечуючи проти задоволення заяви боржника, представник стягувача посилається на похилий вік стягувача (85 років), тяжкий стан її здоров'я, скрутний матеріальний стан, а також наявність інфляційних процесів в економіці країни. За таких обставин, на думку стягувача, розстрочка завдасть шкоди матеріальним інтересам стягувача.

Згідно ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" ( далі по тексту - Постанова), господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.п. 7.1-7.1.1, п.7.2 Постанови).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

У заяві про розстрочку виконання рішення боржник посилається на скрутне фінансове становище, на підтвердження чого надає суду фінансові звіти станом на 30.09.2014 р. та 31.12.2013 р.

Наведені у даній заяві обставини у обґрунтування розстрочки виконання судового рішення, зокрема, сезонність замовлень на ремонт сільськогосподарської техніки та необхідність виплати заробітної плати, сплати комунальних та бюджетних платежів року не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення виконання судового рішення у розумінні вищенаведених правових приписів.

Інших доказів, які б свідчили про наявність виключних об'єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником не подано, так само не подано жодних обґрунтувань того, що виконання рішення буде можливе відповідно на протязі строку вказаного в заяві.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника заявника, керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого технічного автоцентру "ДТА-Сервіс" про розстрочку виконання рішення суду від 18.12.2014 р. по справі№917/2511/14.

Суддя Н.Г. Гетя