ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 р. Справа № 923/133/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД", м. Херсон

про стягнення 5217 грн. 98 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Сафонова Р.В., представник, дов. від 20.01.2015 року № 01-12/1;

від відповідача - не прибув.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" (відповідач) про стягнення 5217 грн. 98 коп., з яких 489 грн. 77 коп. - 3 % річних, 4728 грн. 21 коп. інфляційних втрат.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали (а.с. 22), але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

Неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

04 листопада 2009 р. Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів уклало з товариством з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" договір про надання цільової позики на створення робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів на суму 151770 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, в частині погашення позики, відділення Фонду звернулось до господарського суду Херсонської області про дострокове стягнення позики в сумі 151770 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.07.2012 року по справі № 5024/797/2012 позовні вимоги відділення Фонду задоволено у повному обсязі.

Рішення суду про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 8.1.14 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України у прострочення виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від прострочної суми з урахуванням інфляційних втрат.

Аналогічно діють норми ГК України. Так частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивачем за період з 12.07.2012 р. по 30.09.2014 р. згідно п. 8.1.14 Договору № 142 від 04.11.2009 р. "Про надання цільової позики на створення робочих призначених до працевлаштування інвалідів" та з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми з урахуванням інфляційних втрат.

Станом на 06.02.2015 р. відповідачем сплачено 3% річних від простроченої суми з урахуванням інфляційних втрат за період з 12.07.2012 р. по 31.12.2013 р. Накази господарського суду Херсонської області щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми з урахуванням інфляційних втрат за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Херсонській області.

26.01.2015 р. позивач звернувся до суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 489 грн. 77 коп. з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 4728 грн. 21 коп. за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 03-08/9 від 13.01.2015 р. з вимогою сплатити 3 % річних від простроченої суми боргу з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 5217 грн. 98 коп., проте, відповідач відповіді на лист не надіслав, заборгованість не погасив.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання 489 грн. 77 коп. 3% річних та 4728 грн. 21 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 489 грн. 77 коп. 3% річних та 4728 грн. 21 коп. інфляційних втрат. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" (73009, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 13, ідентифікаційний код 00307974) на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (73000, м. Херсон, провулок 40 років Жовтня, буд. 5 А, ідентифікаційний номер - 14125171) - 489 грн. 77 коп. 3% річних, 4728 грн. 21 коп. інфляційних втрат.

3.Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "Шкіряний завод "Платан ЛТД" (73009, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 13, ідентифікаційний код 00307974) на користь держави в доход Державного бюджету (р/р 3002, МФО 852010, код за , одержувач УДКСУ у місті Херсоні, банк ГУДКСУ у Херсонській області) - 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.02.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова