РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015Справа №910/29762/14
За позовом Приватного підприємства "Південний бріз"

до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

про стягнення 108 767, 58 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

Від позивача: Луук А.В. (за дов. від 19.01.2015)

Від відповідача: не прибув

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 позивач- приватне підприємство "Південний бріз", звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою б/н від 25.12.2014 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення суми основного боргу в розмірі 64998, 56 грн., пені в розмірі 3485,86 грн., 3 % річних в розмірі 392,13 грн., інфляційних витрат в розмірі 2598, 23 грн., витрат на ремонт приміщення у розмірі 8818,80 грн., неустойки за прострочення повернення приміщення в розмірі 28474, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором суборенди частини нежитлового приміщення від 17.05.2012 , внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 108 767,58 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.01.2015 порушено провадження у справі №910/29762/14 та призначено до розгляду на 22.01.2015.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання 12.02.2015, причин неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтвержується поштовим повідомленням № 165.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

17.05.2012 між позивачем - приватним підприємством "Південний бріз" (орендар), та публічним акціонерним товариством «Конверсбанк» (суборендар), яке з 17.08.2012 перейменовано в публічне акціонерне товариство «Міський Комерційний банк», укладено договір суборенди нежитлового приміщення (далі за текстом-договір), предметом якого відповідно до п.1 договору є строкове платне користування частини нежитлового приміщення загальною площею 123, 8 кв.м., розташоване за адресою : м. Миколаїв, вул. Радянська, № 14 (далі за текстом - приміщення).

Пунктом 1.6 договору визначено строк суборенди з 17.05.2012 по 17.03.2015 за умовами дотримання сторонами договору. Строк суборенди починає обчислюватися з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення.

Передача-приймання приміщення здійснюється сторонами у 5-ти денний строк з підписання договору на підставі акта приймання-передачі, що є невід'ємною частиною договору (п. 2.1. договору). Акт приймання-передачі є доказом фактичної передачі приміщення суборендарю і з цього моменту починається строк обчислення суборенди.

Пунктами 4.1.4, 4.1.6 договору сторони узгодили обов'язки суборендаря робити поточний ремонт приміщення, а також усувати ушкодження в орендованому приміщенні, що виникли з вини суборендаря, з письмової згоди орендаря; у встановлений термін вносити орендну плату за орендоване приміщення.

Пунктом 4.1.7 договору встановлено, що суборендар зобов'язаний цілком звільнити орендовану приміщення протягом 10 календарних днів після припинення строку дії даного договору.

Орендна плата за користування приміщенням погоджена сторонами у п. 6.1 договору, відповідно до якого за орендоване приміщення суборендар сплачує орендну плату з розрахунку 150,00 грн. за кв.м. в місяць з ПДВ. Загальна сума орендної плати в місяць складає 18 570,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.6.2 договору орендна плата, вказана в п.6.1, включає в себе плату за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться приміщення, а також яка прилягає до приміщення і необхідна для досягнення мети оренди.

Пункт 6.4 договору визначає, що орендна плата в період дії договору, починаючи з моменту фактичної передачі приміщення орендарю по акту приймання-передачі, сплачується передоплатою до 5-го числа поточного місяця на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. 6.6 договору в оренду плату не входить вартість витрат, пов'язаних з використання телекомунікаційних систем. Суборендар самостійно укладає угоди з підприємствами, які надають телекомунікаційні послуги, з обов'язковим погодженням орендодавцем.

Комунальні платежі та витрати з технічного обслуговування приміщення, які суборендар компенсує орендарю, визначаються згідно:

- за використану електроенергію - згідно показання електролічильника;

- за послуги по водопостачанню, водовідведенню, опаленню, експлуатаційні витрати- пропорційно орендованій площі.

Відповідальність сторін за порушення зобов'язань передбачена п.7.2, 7.3 договору, відповідно до якого у випадку порушення орендарем чи суборендарем зобов'язань за договором, якщо це призвело до виникнення збитків відповідної сторони, винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіянні збитки в повному обсязі, а у випадку встановлення договором пені (штрафу) за те чи інше порушення умов договору - збитки відшкодовуються з рахуванням сплаченої пені (штрафу). Стягнення заборгованості по орендній платі проводиться у встановленому законі порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків оплати, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 9.7 договору приміщення повинно бути повернути орендарю в стані не гіршому, ніж те, що зафіксоване у підписаному сторонами акту прийому-передачі в суборенду приміщення з урахуванням його фізичного зносу.

Матеріали справи містять акт приймання-передачі частини нежитлового приміщення в суборенду від 21.05.2012 за договором суборенди нежитлового приміщення від 17.05.2012.

Додатковою угодою № 1 від 28.02.2014 до договору суборенди нежитлового приміщення від 17.05.2012 сторони внесли зміни до договору та встановили термін сплати орендної плати за березень 2014 року до 10 квітня 2014.

Орендна плата за договором відповідачем сплачувалася не у повному обсязі.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію вих. № 16/09-2014 від 16.09.2014 про сплату заборгованості з орендної плати за липень, серпень та вересень 2014 року (в сумі 18570, 00 грн. за кожен місяць) в розмірі 59955,84 грн.

10.11.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 10/11-2014 з вимогою про сплату заборгованості за користування нежитловим приміщенням до 17.11.2014 в розмірі 59 368, 62 грн. Вказану претензію отримано начальником відділення №52 ПАТ «Міський комерційний банк» Задунайським І.А. 10.11.2014.

Листом №26/11-2014 від 26.11.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання (припинення) договору з 10.11.2014, вимогою про забезпечення явки представника відповідача для складання та підписання акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення у зв'язку з розірванням договору. Лист було направлено ТОВ «Кур'єрською службою доставки» з описом вкладень 26.11.2014, та отримано повноважним представником відповідача 27.11.2014.

Відповідно до акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 12.12.2014 суборендарем повернуто частину нежитлового приміщення орендарю у зв'язку із розірванням договору в односторонньому порядку, сторонами узгоджено питання про необхідність виконання косметичного ремонту , відповідно до договірної ціни і локального кошторису (додаток № 1); погоджено суму заборгованості за договором в розмірі 64 998,56 грн.

Матеріали справи містять договірну ціну на ремонт орендованого приміщення ПАТ «Міський комерційний банк» в розмірі 8 818,80 грн.

Позивач на виконання умов договору виставив рахунки на оплату суборендної плати за користуванням нежитловим приміщенням за договором :

- №209 від 01.07.2014 на суму 18 570,00 грн.;

- № 234 від 01.08.2014 на суму 18 570, 00 грн.;

- №247 від 01.09.2014 на суму 18 570,00 грн.;

- №248 від 01.09.2014 на суму 4 245, 84 грн. на компенсацію комунальних платежів;

- № 308 від 01.10.2014 на суму 18 570,00 грн.;

- № 330 від 03.11.2014 на суму 18 570,00 грн.;

- № 311 від 31.10.2014 на суму 3 658,62 грн.;

- № 354 від 30.11.2014 на суму 5 629, 94 грн.

Виставлені рахунки були сплачені відповідачем частково.

Сума заборгованості станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом становить 64998,56 грн.

Вказану суму позивачем заявлено до стягнення з відповідача за позовом.

За період прострочення сплати орендної плати позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 3485,86 грн., 3% річних у загальному розмірі 392,13 грн., інфляційні нарахування на суму заборгованості у загальному розмірі 2598, 23 грн.

Розрахунки сум пені, 3% річних, інфляційних нарахувань наведені позивачем у позовній заяві.

Крім того, за період прострочення повернення приміщення з 20.11.2014 по 12.12.2014 (дату складення акту приймання-передачі приміщення відповідачем позивачеві) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача неустойку за прострочення повернення приміщення в розмірі 28 474, 00 грн. на підставі положень ст. 785 Цивільного кодексу України.

Актом приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 12.12.2014 відповідач погодився із наявністю у нього обов'язку щодо здійснення зобов'язання відповідно до пунктів 4.1.4 договору про необхідність виконання косметичного ремонту відповідно до договірної ціни і локального кошторису (додаток № 1 до договору), вартість якого складає 8818,80 грн.

Вказані ремонтні роботи відповідачем у справі не виконані, грошові кошти, необхідні на виконання такого ремонту, позивачеві відповідачем після припинення договору не сплачені.

З урахуванням викладеного позивач заяив вимогу про стягнення 8818,80 грн. у рахунок вартості ремонтних робіт.

Відповідач під час судового розгляду справи заперечень на позов не надав, а також не скористався правом участі свого повноважного представника у судовому засіданні.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено наявність заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором, а також з відшкодування витрат на комунальні послуги у загальному розмірі 64998,56 грн.

Вказані обставини відповідачем у справі під час судового розгляду справи не спрстовані. Доказів сплати заборгованості відпвоідач суду не надав.

За таких обставин вимога позивача про стягнення заборгованості за договором у 64998,56 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заборгованість з орендної плати не сплачувалася відповідачем більш ніж трьох місяців підряд - з липня по листопад 2014 року.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Листом від 10.11.2014 № 10/11-2014 позивач повідомив відповідача про припинення договору внаслідок невнесенння вдіповідачем плати за користування приміщеннями протягом більш ніж трьох місяців. Вказаний лист отриманий повноважним представником відпвоідача - начальником відділення № 52 ПАТ «Міський комерційний банк» Задунайським І.А. 10.11.2014.

За таких обставин укладений сторонами у справі договір оренди є розірваним з 10.11.2014.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Умовами пункту 4.1.7 договору встановлено, що відповідач звільняє приміщення протягом 10 днів з моменту припення дії договору. Таким чином, строк для звільнення приміщення закінчився 19.11.2014, перший день прострочення обов'язку з поверення орендованого майна - 20.11.2014.

За період прострочення повернення приміщення з 20.11.2014 по 12.12.2014 (дату складення акту приймання-передачі приміщення відповідачем позивачеві) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача неустойку за прострочення повернення приміщення в розмірі 28 474, 00 грн. на підставі положень ст. 785 Цивільного кодексу України.

Вказана вимога є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін .

Нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачено п.7.1 та 7.2 договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення сплати орендної плати позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 3485,86 грн., 3% річних у загальному розмірі 392,13 грн., інфляційні нарахування на суму заборгованості у загальному розмірі 2598, 23 грн.

Розрахунки сум пені, 3% річних, інфляційних нарахувань наведені позивачем у позовній заяві і є обгрунтованими,а вимоги про стягнення вкзааних нарахувань підлягають задоволенню.

Актом приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 12.12.2014 відповідач погодився із наявністю у нього обов'язку щодо здійснення зобов'язання відповідно до пунктів 4.1.4, 4.1.6 договору про необхідність виконання косметичного ремонту відповідно до договірної ціни і локального кошторису (додаток № 1 до договору), вартість якого складає 8818,80 грн.

Вказані ремонтні роботи відповідачем у справі не виконані, грошові кошти, необхідні на виконання такого ремонту, позивачеві відповідачем після припинення договору не сплачені.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про обгрунтованість вимоги про компенсацію вартості ремонтних робіт у розмірі 8818,80 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та її фактичними обстаивнами, а тому позов підлягає задовоелнню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Міський комерційни банк» (03141, м. Київ, вул. Соломянська, буд. 33, код 34353904) на користь приватного підприємства «Південий бриз» ( 54017, м. Миколаїв, вул. Дунаєва, буд. 34 «Д», код 33189040) суму боргу в розмірі 64998 (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім ) грн. 56 коп., пеню в розмірі 3485 (три тисячі чотириста вісімсот п'ять) грн.. 86 коп., 3 % річних в розмірі 392 (триста дев'яносто дві) грн. 13 коп., інфляційні витрати в розмірі 2598 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 23 коп., витрати на ремонт приміщення 8818 (вісім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 80 коп., неустойку за прострочення повернення приміщення в розмірі 28474 (двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) 00 грн. та 2175 (дві тисячі сто сімдесят п'ять) грн. 35 коп. судового збору за подання позовної заяви. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення підписано 17.02.2015

Суддя В.О. Демидов