РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/29666/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Авіа"

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

про стягнення 3 455,33 грн.

за участю представників:

від позивача:Демський О.С.- представник за довіреністю б/н від 14.12.2014 р.
від відповідача:Ханович К.В.- представник за довіреністю № 427 від 22.08.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер-Авіа" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення 3 455,33 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору доручення № МА 132/2011 від 16.08.2011 р. в частині своєчасного відшкодування витрат, пов'язаних зі створення необхідних умов для функціонування банкомату банку.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер-Авіа" просить суд стягути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" заборгованість за вказаним договором у сумі 3 455,33 грн., яка складється з: 2 880, 00 грн. - основної заборгованості, 296,28 грн. - пені, 242,54 грн. - інфляційної складової суми боргу та 36,51 грн. - 3 % річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що заборгованість у нього відсутня, оскільки договір доручення було припинено. Крім того, зазначив, що банк віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому розпочато процедуру ліквідації з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У зв'язку з цим, вимоги позивача можуть бути задоволені тільки за рахунок ліквідаційної маси ПАТ "Брокбізнесбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, 16.08.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер-Авіа" (повірений) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (довіритель), був укладений договір доручення 126, відповідно до якого повірений зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок довірителя створювати необхідні умови для функціонування банкомату, на першому поверсі в будівлі аеровокзалу, що знаходиться за адресою: 03036, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, а довіритель зобов'язується виплачувати винагороду повіреному.

Повірений зобов'язується встановити банкомат у визначеному місці за актом приймання-передачі банкомату (п. 2.1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору на підставі надісланого рахунку довіритель сплачує повіреному винагороду до 01 числа поточного місяця за надання послуг у поточному місяці у розмірі 720,00 грн.

Договір набирає сили з 16.08.2011 р. та діє до 31.12.2012 р. (п. 7.2 договору).

У подальшому до вказаного договору сторонами були внесені зміни шляхом укладення додаткових угод, якими було продовжено строк дії договору до 31.12.2013 р. та строк сплати винагороди повіреному - до 10 числа поточного місяця.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу на виконання умов договору було передано банкомат Wincor 2000 xe s/n (акт приймання-передачі від 16.08.2011 р.), та у відповідача виникло зобов'язання сплачувати винагороду позивачу за обслуговування вказаного банкомату.

У подальшому вказаний договір доручення було припинено з 30.09.2014 р. (додаткова угода № 3 від 30.09.2014 р.), проте відповідач зі свого боку зобов'язання за договором доручення не виконав, заборгованість у сумі 2 880,00 грн. за період з 30.06.2014 р. по 30.09.2014 р. не сплатив, що підтверджується рахунками-фактурою, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вказаний період та актом звірки взаєморозрахунків від 16.12.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, умови укладеного сторонами правочину та невиконання його відповідачем, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на стягнення з банку заборгованості у сумі 2 800,00 грн. за договором доручення.

Доводи відповідача щодо відсутності у нього заборгованості у вказаній сумі, у зв'язку з припиненням договору доручення, суд не приймає, оскільки відповідно до ч. 2 п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов'язань.

Разом з тим, судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 28.02.2014 р. прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 р. № 339 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Процедура ліквідації регулюється спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Частиною 2 ст. 49 вказаного Закону України визначено порядок здійснення уповноваженою особою Фонду заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав та припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як встановлено судом, позивач у визначеному вище порядку не звертався до банку з кредиторськими вимогами.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з переходом банку до процедури ліквідації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

При цьому, за приписами ч. 6 ст. 49 вказаного Закону, уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, та перевіривши їх на відповідність нормам діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що у стягненні витрат, пов'язаних з виконанням договору доручення з відповідача, необхідно відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України судові витрати, які складаються з судового збору, у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Авіа" до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення 3 455,33 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 лютого 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 23 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення

Суддя К.І. Головіна