номер провадження справи 22/57/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 Справа № 908/5713/14

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Романовій К.І.

За участю представників сторін: від позивача - Лемента Я.О., довіреність № 01-19/07 від 16.01.2015 р.; від відповідача - Золотухіна О.М., довіреність від 01.12.2014 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/5713/14

за позовом: Міністерства охорони здоров'я України (адреса: 01601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7; поштова адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна, 25-27)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, скорочено ТОВ "ФРА-М")

про стягнення 37226,19 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Міністерством охорони здоров'я України заявлено позовні вимоги до ТОВ "ФРА-М" про розірвання договору № 251Т/412/21-24 (в частині невиконаних зобов'язань), укладеного 25.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України і ТОВ "ФРА-М", та стягнення з останнього основного боргу в розмірі 87560 грн., штрафних санкцій на загальну суму 22065,12 грн., 3% річних у сумі 1676,83 грн. та інфляційних збитків у сумі 13484,24 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5713/14, якій присвоєно номер провадження 22/57/14, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 20.01.2015 р.

Ухвалою від 20.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 12.02.2015 р.

Ухвалою від 12.02.2015 р. прийнято відмову Міністерства охорони здоров'я України від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" в частині розірвання договору № 251Т/412/21-24, укладеного 25.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України і ТОВ "ФРА-М", та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" основного боргу в розмірі 87560 грн. у зв'язку зі здійсненням поставки відповідачем. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинено провадження по справі № 908/5713/14 в частині позовних вимог Міністерства охорони здоров'я України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" про розірвання договору № 251Т/412/21-24, укладеного 25.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України і ТОВ "ФРА-М", та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" основного боргу в розмірі 87560 грн.; строк розгляду справи продовжено на 15 днів - до 27.02.2015 р.; розгляд справи відкладено на 16.02.2015 р.

ТОВ "ФРА-М", відповідач у справі, письмового відзиву на позовну заяву не надав. 12.02.2015 р. від відповідача надійшло клопотання, в якому, зокрема, зазначено, що ТОВ "ФРА-М" не виконало свої зобов'язання належним чином з огляду на обставини, які не залежали від відповідача. Просив суд максимально зменшити розмір пені, штрафу, 3% річних та інфляційних збитків, зазначивши, що фактично підприємство зможе сплатити суму не більше 15000 грн.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без допомоги засобів технічної фіксації.

Представник позивача у судовому засіданні 16.02.2015 р. наполягав на позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2015 р. підтримав правову позицію, викладену у клопотанні № 14-04/02-15 від 02.02.2015 р., просив максимально зменшити суму штрафних санкцій.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 16.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України (Замовник, позивач у справі) та ТОВ "ФРА-М" (Постачальник, відповідач у справі) укладено договір № 251Т/412/21-24 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договір), згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити Ліки, зазначені в Специфікації (Додаток 1) (далі - Товар), а Замовник оплатити такий Товар на умовах цього Договору. Закупівля Товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Централізована закупівля лікарських засобів та виробів медичного призначення для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання». Товар постачається уповноваженому підприємству Замовника Державне українське об'єднання «Потітехмед» (далі - Уповноважене підприємство), з метою подальшої його поставки до закладів охорони здоров'я.

Валютою договору є гривня України. Сума цього Договору становить 127712 грн., без ПДВ (п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.12.2013 р. до Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, наведений в реквізитах Постачальника, на підставі видаткової накладної.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що Замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.10.2006 р. № 1404 у термін до 90 днів з моменту оплати у розмірі до 100% від ціни Договору на підставі рахунку, виставленого Постачальником.

Згідно із п. 4.4 Договору грошові зобов'язання Замовника перед Постачальником вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку Замовника в державному казначействі в рахунок оплати Товару по договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, Постачальник забезпечує поставку Товару, на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад уповноваженого підприємства замовника Державне українське об'єднання «Політехмед» за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 66-А, 08320 протягом 90 днів з дня оплати (Додаток 2 до Договору).

Приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною Постачальника (в двох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою Постачальника і Уповноваженим підприємством, на ту кількість Товару, яка відповідає вимогам Договору (п. 5.4 Договору).

Пунктом 5.7 Договору визначено, що датою виконання Постачальником зобов'язань щодо поставки Товару у повному обсязі вважається дата надходження Товару у відповідній кількості та якості, що відповідає вимогам цього Договору на склад Уповноваженого підприємства.

Підтвердженням факту виконання зобов'язань згідно з Договором є підписання Постачальником і Замовником акту про поставку (передачу) Товару та виконання умов Договору (п. 5.8 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань ( п. 10.1 Договору).

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору платіжним дорученням № 5651 від 30.12.2013 р. було перераховану відповідачу грошові кошти у розмірі 127712 грн. На виконання умов договору, відповідачем 12.03.2014 р. було поставлено Товар на суму 40152 грн., що підтверджується видатковою накладною № 112752/3.

В порушення взятих на себе зобов'язань, ТОВ "ФРА-М" здійснило поставку Товару по Договору на суму 87560 грн. вже після звернення до суду із даною позовною заявою, а саме 30.12.2014 р., що підтверджується видатковою накладною № 535481/3.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ТОВ "ФРА-М" штрафних санкцій на загальну суму 22065,12 грн., 3% річних у сумі 1676,83 грн. та інфляційних збитків у сумі 13484,24 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань по Договору підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Вимоги щодо стягнення пені та штрафу позивач обґрунтовує п. 7.2 Договору, який передбачає: у випадку затримки поставки Товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 цього Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожний день прострочення поставки Товару, а за прострочення понад 30 календарних днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого (неприйнятого) Товару, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Положенням ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов до висновку, що він є вірним, стягненню підлягає пеня в загальній сумі 15935,92 грн., яка нараховується позивачем з 31.03.2014 р. за 182 днів прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов до висновку, що він є вірним, стягненню підлягає штраф у розмірі 6129,20 грн.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обов'язком суду.

Клопотання ТОВ "ФРА-М" про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване тим, що невиконання зобов'язань по Договору було неможливим з причин, які не залежать від волі ТОВ "ФРА-М", а порушення умов поставки товару сталося внаслідок непереборної сили.

Суд відхиляє клопотання відповідача, оскільки ТОВ "ФРА-М" не надано жодного належного доказу в обґрунтування заявленого клопотання. Посилання заявника на сертифікат (висновок) № 1130 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України судом не приймається, оскільки відсутні докази підтвердження повідомлення іншої сторони по Договору про настання обставин непереборної сили, як того вимагає пункт 8.2 Договору.

Судом також враховано мету, з якою було укладено Договір - поставка ліків для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання - та наслідки несвоєчасного виконання зобов'язань за цим Договором.

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Постачальник мав право здійснити поставку ліків по Договору протягом 90 днів з моменту здійснення передоплати позивачем.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних суд дійшов до висновку, що він є вірним, стягненню підлягають кошти в розмірі 1676,83 грн. за період з 31.03.2014 р. по 18.11.2014 р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції суд дійшов висновку, що він не є вірним, однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, втрати від інфляції підлягають задоволенню в заявленій сумі 13484,24 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до розгляду у суді з його вини, та підлягають стягненню, як то зазначено в прохальній частині позовної заяви, на користь Державного українського об'єднання «Політехмед» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, код ЄДР 14282255).

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, код ЄДР 20322326) на користь Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7, розрахунковий рахунок: , р/р 0199 в ДКСУ, код ЄДР 37567646, МФО 820172, КПКВ 2301400) штрафні санкції на загальну суму 22065 (двадцять дві тисячі шістдесят п'ять) грн. 12 коп., 3% річних у сумі 1676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 83 коп. та інфляційні збитки у сумі 13484 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 24 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, код ЄДР 20322326) на користь Державного українського об'єднання «Політехмед» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, розрахунковий рахунок: р/р 1397 в ПАТ Укрсоцбанку м. Київ, МФО 300023, код ЄДР 14282255) суму сплаченого судового збору в розмірі 5540 (п'ять тисяч п'ятсот сорок) грн. 73 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 20.02.2015 р.

Суддя О.В. Ярешко