ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 р. Справа № 918/2049/14

Суддя Гудзенко Я.О. розглянувши позов Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Міський комерційний Банк" Разянцева А. В. до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми "Екомедтех" про стягнення 49 509, 70 грн.

За участю:

Від позивача: Голік О. А. (дов. №23/63 від 30.01.2015 р.);

Від відповідача: Семенко В.В.(договір № б/н від 14.01.2015р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Міський комерційний Банк" Разянцева А.В. (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми "Екомедтех" (далі - Відповідач) про стягнення 49 509, 70 грн., з яких: 41 651, 34 грн. прострочена заборгованість по основному боргу, 670, 99 грн. поточна заборгованість по відсоткам, 5 144, 19 грн. прострочена заборгованість по відсоткам, 2 043, 18 грн. пеня.

Ухвалою господарського суду від 30 грудня 2014 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/2049/15 розгляд якої призначено на 15 січня 2015 р.

Ухвалами господарського суду від 15, 21, 27 січня 2015 року розгляд справи відкладався.

4 лютого 2015 року від Позивача надійшли додаткові письмові докази у справі.

В судовому засіданні 4 лютого 2015 року для мирного врегулювання спору було оголошено перерву до 11 лютого 2015 року.

11 лютого 2015 року Відповідач не заперечив проти заявлених вимог, зазначив про переговори з банком з приводу врегулювання спору, Позивач підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.02.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2013 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про надання овердрафту №1055/980-ЮО/О (з фіксованою процентною ставкою) (далі - Договір, а. с. 11-13), за умовами якого Позивач надав Відповідачу короткостроковий кредит у вигляді відновлювального овердрафту на умовах Договору, а Відповідач зобов'язався повернути Позивачу заборгованість за овердрафтом та сплатити проценти за користування овердрафтом та інші платежі на умовах, які передбачені Договором. Овердрафт надався Відповідачу на здійснення поточної діяльності, тобто для здійснення платежів з рахунку Відповідача незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку).

За умовами п. 1.2. Договору ліміт овердрафту складав 90 000, 00 грн.

У відповідності до п. 1.3. Договору розмір фіксованої плати за користування овердрафтом складає 28% річних.

За змістом умов п. 1.5. Договору ліміт овердрафту встановлюється з 23 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до умов укладеного Договору Відповідач зобов'язався погасити залишок на рахунку за овердрафтом у межах строку, встановленого п. 1.5. Договору та сплатити нараховані проценти за весь період фактичного знаходження залишку на рахунку за овердрафтом у розмірі згідно з п. 1.3. Договору.

Згідно з п. 1.7. Договору заборгованість за кредитом за Договором вважається залишок за дебетом поточного рахунку Відповідача №01 в ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" протягом операційного та вихідного дня та/або сума простроченої заборгованості за кредитом, що обліковується на відповідних рахунках в ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК".

Згідно з п. 3.5. Договору моментом (днем) повернення кредиту, наданого Позивачем на умовах овердрафту, вважається день зарахування на Поточний рахунок Відповідача грошових коштів до досягнення на ньому кредитового залишку або повного погашення кредитної заборгованості перенесеної з Поточного рахунку на окремий позичковий рахунок згідно з цим Договором.

Відповідно до п. 3.10. Договору кредит погашається при надходженні коштів на поточний рахунок Відповідача. Погашення нарахованої плати за кредитом на умовах овердрафту здійснюється на підставі меморіального ордеру Позивача.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем надано Відповідачу кошти у визначеній Договором сумі, проте, Відповідач кошти не повернув, внаслідок чого станом на момент закінчення строку дії Договору в нього утворилася заборгованість: 41 651, 34 грн. - основна сума боргу, 670, 99 грн. - поточна заборгованість по відсотках (розрахунок міститься у відомості нарахування відсотків, а.с 17), 5 144, 19 грн. - прострочена заборгованість по відсотках (розрахунок міститься у відомості нарахування відсотків, а .с 15-16).

За умовами п. 5.3. Договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом Відповідач сплачує Позивачу пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

На підставі зазначеного пункту Договору Позивач також нарахував Відповідачу 2 043, 18 грн. пені, з яких: 1 845, 21 грн. пені в період з 23.10.2014 р. по 21.12.2014 р. за прострочену заборгованість та 197, 97 грн. пені в період з 23.10.2014 р. по 21.12.2014 р. за прострочені відсотки.

Судом встановлено, що розрахунок пені проведено вірно, відповідно до положень Договору та чинного законодавства України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Позивачем доказів вбачається, що Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав належним чином, проте Відповідачем розрахунків проведено не було. В судових засіданнях Відповідач визнав наявну заборгованість, однак, доказів сплати боргу під час розгляду справи суду не надав.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення сторін, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, - вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 1 827, 00 грн., покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми "Екомедтех" (33023, м. Рівне, вул. С. Крушельницької, буд. 77-а, код 21093603) на користь Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33 код 34353904) 41 651 (сорок одна тисяча шістсот п'ятдесят одна) грн. 34 коп. заборгованості по основному боргу, 670 (шістсот сімдесят) грн. 99 коп. поточної заборгованість по відсоткам, 5 144 (п'ять тисяч сто сорок чотири) грн. 19 коп. простроченої заборгованості по відсоткам, 2 043 (дві тисячі сорок три) грн. 18 коп. пені та 1 827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення підписано 16.02.2015 року

Суддя Гудзенко Я.О.