ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 914/3407/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим» на рішення господарського суду Львівської області від 04.12.2014р. та апеляційні скарги Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на ухвали господарського суду Львівської області від 25.09.2014р. та 22.12.2014р.

у справі № 914/3407/14

за позовом Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим», м.Львів

до відповідача Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м.Львів

про припинення дій, що порушують право,

з участю представників :

від скаржника - Цімко П.О.

від відповідача - Урбанська Т.М.

В ході судового засідання представникам сторін права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.09.2014р. у справі № 914/3407/14 (суддя Король М.Р.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим», м.Львів до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м.Львів про припинення дій, що порушують право задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим» про вжиття заходів до забезпечення позову, вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» вчиняти будь-які дії по відключенню каналізаційної мережі ПАТ «Компанія «Ензим» від мереж каналізації до набрання рішення у справі законної сили.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.12.2014р. у даній справі в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.12.2014р. у справі № 914/3407/14 скасовано вжиті ухвалою господарського суду від 25.09.2014р. заходи до забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду від 04.12.2014р. позивач - Приватне акціонерне товариство «Компанія «Ензим» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в порушення статті 43 ГПК України господарський суд не вжив заходів, спрямованих на всебічне, повне і об»єктивне встановлення всіх обставин справи, оскільки, як зазначає скаржник, обгрунтовуючи рішення про відключення позивача від міської каналізації невиконанням ПАТ «Компанія «Ензим» умов договору № 300058, відповідачем не взято до уваги те, що питання приймання наднормативно забруднених стічних вод ПАТ «Компанія «Ензим» не є предметом договору № 300058. ЛМКП «Львівводоканал» здійснює приймання наднормативно забруднених стічних вод товариства на підставі договору № 217 про приймання наднормативно забруднених вод від 01.12.2011р.. Умови договору № 300058, як зазначає скаржник, ним повністю дотримуються, що надає йому право на належне та безперебійне отримання послуг на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі міста.

Приймаючи рішення про відключення каналізаційної системи позивача від мереж міської каналізації, відповідач керувався п.п.3.2.2, 9.4.3.5 місцевих Правил. Разом з тим, як вказує скаржник, жодних листів з вимогами про обмеження об»єму скидання стічних вод або заборону скидання стічних вод у міську каналізацію, позивачем не отримувалось. Натомість, 04.07.2014р. позивачем отримано лист ЛМКП «Львівводоканал» № 35-3633, яким повідомлено ПАТ «Компанія «Ензим» про необхідність вжиття термінових заходів для забезпечення попереднього очищення стічних вод та зменшення скиду забруднювальних речовин у міську каналізацію, а також зобов»язано позивача повідомити ЛМКП «Львівводоканал» в термін до 01.12.2014р. про вжиті заходи. Цим самим листом позивача попереджено про те, що у разі невиконання даної вимоги, договір № 217 буде анульовано з 01.01.2015р., при цьому втратять чинність ліміт та дозвіл на скид, надані ПАТ «Компанія «Ензим» на підставі даного договору.

На думку скаржника, вказані дії відповідача щодо прийняття рішення про відключення каналізаційних мереж позивача від мереж міської каналізації є необгрунтованими та незаконними і не узгоджуються з умовами договору № 300058 та нормами місцевих Правил.

Відповідач - Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» не погоджуючись з ухвалами місцевого господарського суду від 25.09.2014р та 22.12.2014р. подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційні скарги, в яких просить вказані ухвали скасувати.

Підставами для скасування вважає те, що всупереч норм чинного процесуального законодавства на адресу ЛМКП «Львівводоканал» не було надіслано заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідач не викликався в судове засідання щодо заслуховування його думки з приводу цієї заяви, копія ухвали суду від 25.09.2014р. відповідачу не направлялась. Також, скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано достатньо доказів, не наведено обгрунтованих мотивів, які могли б свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення. Крім того, на думку скаржника, підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду від 22.12.2014р. є незаконність винесення ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову від 25.09.2014р., а не у зв»язку з набранням рішення, яким відмовлено в позові, законної сили.

Наводять скаржники і інші доводи, що є на їх думку підставою для скасування оскаржуваних процесуальних документів.

06.02.2015р. до Львівського апеляційного господарського суду поступила заява ПАТ «Компанія «Ензим» про відмову від апеляційної скарги на рішення господарського суду Львівської області від 04.12.2014р., яку колегія суддів розглянула та вирішила відмовити в її задоволенні, враховуючи вимоги частини шостої статті 22 та частини другої статті 100 ГПК України.

Враховуючи те, що апеляційні скарги на рішення від 04.12.2014р. та ухвали господарського суду від 25.09.2014р. та 22.12.2014р. є взаємопов»язані, суд апеляційної інстанції вирішив об»єднати їх в одне апеляційне провадження.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

24.09.2014 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства "Компанія Ензим" (м. Львів) до Львівського міського коммунального підприємства "Львівводоканал" (м. Львів) про припинення дій, що порушують право.

Крім цього, 24.09.2014 року позивачем подано заяву (від 23.09.2014 року № 2207, вх. № 4578/14 від 24.09.2014 року) про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" вчиняти будь-які дії по відключенню каналізаційної мережі ПрАТ "Компанія Ензим" від мереж каналізації дo набрання рішенням у цій справі законної сили.

Вимогу про вжиття заходів до забезпечення позову позивач обгрунтовував тим, що невжиття таких заходів до забезпечення позову шляхом заборони до вчинення дій може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Просив суд заходи до забезпечення позову, наведені у заяві, вжити під час підготовки справи до розгляду відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, із врахуванням можливого відключення позивача від каналізаційної мережі з 25.09.2014 року, що викладенено в листі відповідача № 35-5383 від 22.09.2014 року.

Суд, дослідивши подані позивачем матеріали, прийшов до вірного висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Позивач у позовній заяві від 23.09.2014 року, яка поступила до господарського суду 24.09.2014 року просив суд зобов'язати Львівське комунальне підприємство "Львівводоканал" припинити дії по відключенню каналізаційної мережі позивача від мереж міської каналізації. Підставою такого позову є лист відповідача № 35-5383 від 22.09.2014 року із повідомленням про те, що внаслідок порушення позивачем "Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова", затверджених рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 року № 292 в частині вимог щодо якості стічних вод, що є порушенням умов договору № 300058 від 13.10.2009 року "На подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі", відповідач відключить ПрАТ "Компанію Ензим" від мереж міської каналізації з 25.09.2014 року.

Позивач вважав, що у відповідача відсутнє право на відключення каналізаційної мережі ПрАТ "Компанія Ензим" від мереж міської каналізації з 25.09.2014 року з підстав, наведених у вищезазначеному листі. В діях відповідача позивач вбачав безпідставність, необґрунтованість та порушення умов Договору № 300058 та невідповідність нормам Правил.

Суд обгрунтовано взяв до уваги те, що відключення можливе до винесення судом рішення у даній справі, що призведе до незворотніх наслідків, а саме зупинення безперервного виробничого процесу, невиконання договірних зобов'язань на поставку продукції та неможливості виготовлення хлібобулочної продукції на більшій території України, загибель висотехнологічної дріжджової культури, утворення великої кількості відходів та ін. Тобто, наведені обставини можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За викладених обставин, враховуючи те, що статті 66, 67 Господарського процесуального кодексу України надають право суду вживати заходи до забезпечення позову, а також те, що наведений у заяві захід до забезпечення позову призведе до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, місцевий господарський суд підставно вжив заходи до забезпечення позову відповідно до заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказана ухвала господарського суду від 25.09.2014р. про вжиття заходів до забезпечення позову для виконання до Державної виконавчої служби не пред»явлась, а відтак для сторін у справі не настали юридично-правові наслідки та порушення прав відповідача.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, 13.10.2009 р. між Приватним акціонерним товариством "Компанія Ензим" та Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" укладено договір №300058 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналазаційної мережі.

Відповідно до п. 1.1 договору, Львівводоканал надає послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чиним законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 договору, Львівводоканал має право при невиконанні абонентом умов договору після завчасного попередження, припинити йому подачу води та приймання стоків.

01.12.2011 р. сторони уклали договір №217 про приймання наднормативно забруднених стічних вод, відповідно до п. 1 якого водоканал приймає наднормативно забруднені стічні води абонента, а абонент здійснює скид наднормативно забруднених стічних вод у каналізацію і сплачує додаткову плату за приймання цих вод на умовах, які визначені договором згідно з "Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації міста Львова".

ЛКП "Львівводоканал" направило позивачу лист №35-5383 від 22.09.2014 р. про відключення відповідача від міської каналізації з 25.09.2014 р. у зв'язку з систематичним порушенням ПрАТ "Компанія Ензим" "Правил приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації міста Львова" в частині вимог щодо якості стічних вод.

Вважаючи вказані дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача до припинення дій по відключенню каналізаційної мережі ПрАТ "Компанія Ензим" від мереж міської каналізації.

У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В переліку способів захисту порушеного права, передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України, міститься, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, у відповідності до ст. 11 ЦК України.

Положеннями статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання. Частинами 1, 2 статі 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №300058 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналазаційної мережі від 13.10.2009 р. та договору №217 про приймання наднормативно забруднених стічних вод від 01.12.2011 р.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи із змісту зазначеної норми, порушення права чи інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

На думку позивача, повідомляючи про відключення каналізаційної мережі ПрАТ "Компанія Ензим" від мереж міської каналізації листом №35-5383 від 22.09.2014 р., відповідач вчиняє дії, що порушують право позивача на ведення виробничо - господарської діяльності. З наведеним твердженням погодитись не можна в зв'язку з наступним.

Вказаним листом відповідач повідомив позивача про відключення відповідача від міської каналізації з 25.09.2014 р. у зв'язку з систематичним порушенням ПрАТ "Компанія Ензим" "Правил приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації міста Львова" в частині вимог щодо якості стічних вод

Виходячи із змісту позовної заяви та доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд обгрунтовано дійшов висновку, що між сторонами на момент звернення до суду відсутній предмет спору, оскільки відповідач лише висловлював наміри по відключенню позивача від мереж каналізації, а тому такі дії відповідача не є протиправними та не перешкоджають позивачу здійснювати господарську діяльність. Наведене свідчить про відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

У відповідності до п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що предмет спору між сторонами не існував на момент звернення з позовом до суду та не існує в процесі розгляду справи, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Крім того, беручи до уваги те, що рішення господарського суду від 04.12.2014р., яким у задоволенні позову відмовлено повністю, набрало законної сили, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв ухвалу від 22.12.2014р. про скасування заходів до забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 25.09.2014р.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржники не надали належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в рішенні господарського суду Львівської області від 04.12.2014р. та ухвалах господарського суду від 25.09.2014р. та 22.12.2014р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 04.12.2014 року та ухвали суду від 25.09.2014р. та 22.12.2014р. у даній справі відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підстав для їх скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваних процесуальних документів.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим» про відмову від апеляційної скарги - відмовити.

2. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Компанія «Ензим» та Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» - залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду Львівської області від 04.12.2014р. та ухвали господарського суду Львівської області від 25.09.2014р. та 22.12.2014р. у справі № 914/3407/14 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення та ухвал в апеляційному порядку покласти на сторін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Львівської області.

6. Повний текст постанови складено « 20» лютого 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Новосад Д.Ф.