ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.15 Справа № 904/7804/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК", м. Київ

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", м. Харків

про стягнення 1 831 030, 75 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Лантух І.В - представник за дов. б/н від 19.05.14

від відповідача-1: ОСОБА_3 - представник за дов. б/н від 17.04.14

від відповідача-2: Трубіна Т.В. - представник за дов. № 33-21

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 635783, 54 грн. основного боргу, 62465, 74 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1036021, 36 грн. заборгованості за відсотками, 96760, 11 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19.12.2007 в частині повного погашення отриманого кредиту і нарахованих процентів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 27.10.2014.

27.10.2014 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що заборгованість перед Акціонерним товариством "УкрСиббанк" була погашена шляхом реалізації заставного майна та списанням банком залишку заборгованості відповідно до довідки № 54-2-599-10/79 від 09.07.2013, виданої ПАТ "УкрСиббанк".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014 розгляд справи відкладений на 17.11.2014 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк".

17.11.2014 представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 09.12.2014.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 залучено до участі в справі в якості відповідача-2 Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", розгляд справи відкладено на 19.01.2015.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 розгляд справи відкладено на 27.01.2015, попереджено відповідача-2, що за ухилення від виконання вимог даної ухвали, будуть застосовані положення ст. 90 ГПК України з повідомленням Національного Банку України.

Ухвалою суду від 27.01.2015 розгляд справи було відкладено на 09.02.2015.

27.01.2015 господарським судом було прийнято окрему ухвалу, відповідно до якої зобов'язано Національний банк України вжити заходів реагування на бездіяльність ПАТ "УкрСиббанк" та невиконання ним вимог ухвал суду.

09.02.2015 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає наступне.

Заборгованість ФОП ОСОБА_1 по кредитному договору № 0 від 19.12.2007 року перед АТ «УкрСиббанк» станом на момент передачі Прав вимоги за кредитом № 0 від 08.12.2011 ПАТ «Дельта Банк» складала: 1174612, 02 грн.: заборгованість за сумою кредиту - 635 783, 54 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом - 538 828, 48 грн.

Стосовно довідки № 54-2-599-10/79 від 09.07.2013, відповідач зазначає, що дана довідка була видана після укладання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №0 від 19.12.2007 та начальником ТТ № 599 помилково було вказано "кредит списаний за рахунок резерву", заміст "проданий новому кредитору по договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011".

У судовому засіданні 09.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - відповідач-2, банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, позичальник) було укладено кредитний договір № 0 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в сумі 804000 грн. в порядку і на умовах визначених цим договором.

Надання кредиту здійснюється у наступній термін: з 19.12.2007 до 18.12.2012 (п. 1.2.1 кредитного договору).

Згідно з п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі, в терміни встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1). Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок НОМЕР_2 в АКІБ "УкрСиббанк". Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок банку.

У додатку № 1 до кредитного договору сторони узгодили графік погашення кредитної заборгованості (арк. с. 21-22).

За користування кредитними коштами за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 15 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору (п. 1.3.1 кредитного договору).

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 17 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором (п. 1.3.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком прийнято: - застава транспортного засобу, а саме HOWO НОМЕР_3 згідно договору застави № 0/З від 19.12.2007; - поручительство, а саме ОСОБА_6, згідно договору поруки № 0/П від 19.12.2007.

ПАТ "УкрСиббанк" умови кредитного договору виконав, надав відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 804000 грн., проти чого не заперечує відповідач-1 у своєму відзиві на позов (арк. с. 37).

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань згідно кредитного договору, ПАТ "УкрСиббанк", у зв'язку з чим, з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку за рахунок реалізації заставленого майна, АТ "УкрСиббанк" звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_7

06.08.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського територіального округу ОСОБА_7 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3468, про звернення стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 (арк. с. 95-96). Відповідно до даного виконавчого напису стягнуто 159659 грн. та залишок заборгованості перед АТ "УкрСиббанк" склав 639691, 45 грн. (постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.01.2011, арк. с. 93-94)

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (далі - продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - позивач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 27.12.2011 та зареєстрований у реєстрі за № 3749 (далі - договір) (арк. с. 23-24).

Відповідно до додатку № 1 "Перелік прав вимоги за кредитами" до договору сторони погодили передачу позивачу заборгованості ФОП ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 у розмірі 1174612, 02 грн. (арк. с. 99).

19.12.2011 між сторонами було складено та підписано акт приймання передачі, відповідно до якого відповідач-2 передав, а позивач прийняв права вимоги за кредитом, який зазначено у договорі (арк. с. 91).

22.01.2012 на адресу ФОП ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про передачу від 12.01.2012 № 17.5/k-11730. яким позивач повідомив відповідача-1 про відступлення права вимоги ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 0 від 19.12.2007 (арк. с. 108-110)

10.02.2012 відбувся прийом-передача документації за договором купівлі-продажу прав за кредитами від 08.12.2011 (арк. с. 25).

Враховуючи вищевикладене, позивач, з огляду на невиконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором, звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача-1 заборгованості за кредитом у сумі 635783, 54 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 1036021, 36 грн. станом на 04.09.2014.

Згідно з ст. 1069 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, де розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора ( ст. 515 ЦК України ).

Таким чином, на підставі укладеного між відповідачем-2 та позивачем договору купівлі-продажу прав вимоги, відбулася заміна особи у зобов'язанні, яке виникло з кредитного договору.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору відповідачем-1 доказів сплати заборгованості по кредиту та процентів за фактичне користування кредитом, господарському суду не надано, обставин наведених позивачем у позовній заяві не спростовано, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 заборгованості по кредиту у розмірі 635783, 54 грн. та процентів за користування кредитними коштами у сумі 1036021, 36 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем розрахована та заявлена до стягнення з відповідача-1 пеня у сумі 159225, 85 грн., з яких 62465, 74 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту та 96760, 11 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

За порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісії) розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом "факт/360 (метод факт/360 передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України (п. 7.1 кредитного договору).

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, перевіривши правильність нарахування пені, задовольняє дану вимогу повністю у розмірі 159225, 85 грн., з яких 62465, 74 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту та 96760, 11 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами.

Щодо позовних вимог до відповідача-2 господарський суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1, посилаючись на довідку № 54-2-599-10/79 від 09.07.2013, видану відповідачу-1 ПАТ "УкрСиббанк, зазначає, що заборгованість перед Акціонерним товариством "УкрСиббанк" була погашена шляхом реалізації заставного майна та списанням банком залишку заборгованості до укладання ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011.

Ухвалою суду від 09.12.2014 залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у якості другого відповідача.

09.02.2015 відповідач-2 надав до суду відзив, в якому зазначив, що довідка № 54-2-599-10/79 від 09.07.2013 була видана після укладання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №0 від 19.12.2007 та начальником ТТ № 599 помилково було вказано "кредит списаний за рахунок резерву", заміст "проданий новому кредитору по договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011" (арк. с. 40).

Відповідачем-2 до матеріалів справи залучено пояснення ОСОБА_9, яка на момент видачі вищезазначеної довідки займала посаду начальника відділу № 599 АО "УкрСиббанк", щодо помилкового зазначення у даній довідці "кредит списаний за рахунок резерву", заміст "проданий новому кредитору по договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011" (арк. с. 92).

Крім того, визнання відповідачем-1 своєї заборгованості за кредитним договором від 19.12.2007 № 0 перед позивачем підтверджується заявою від 02.08.2012, з якою відповідач-1 звернувся до позивача, та в якій пропонував погасити кредитну заборгованість, за умови прощення частини заборгованості по кредиту та списання штрафних санкцій за кредитним договором (арк. с. 111).

Враховуючи викладене, господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача-1, викладені у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ПАТ "УкрСиббанк" не порушувало права позивача, а тому позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача-1 на користь позивача у розмірі 36620, 62 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) заборгованість за кредитом у сумі 635783, 54 грн., проценти за користування кредитом у сумі 1036021, 36 грн., пеню у розмірі 159225, 85 грн. та 36620, 62 грн. витрат по сплаті судового збору.

У позові щодо відповідача-2 відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.02.2015

Суддя В.І. Ярошенко