ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/5865/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління активами "Форвард", м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 724,36 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Виноградова Ю.О. за довіреністю № 37 від 08.12.2014 року,

відповідача - Бігдан О.А. за довіреністю від 24.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті ворота" м. Харків (позивача) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління активами "Форвард", м. Харків про стягнення заборгованості за договором № і - 337/12 від 23.04.2012 року на відкриття рахунку у цінних паперах у розмірі 724,36 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач, в порушення умов п.п. 3.1., 3.2., 4.1. договору на відкриття рахунку у цінних паперах № і - 337/12 від 23.04.2012 року, своєчасно та в повному обсязі не оплатив послуги надані позивачем, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу в розмірі 724,36 грн.; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 11, 15, 16, 526, 530, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 19.01.2015 року о 10:45 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2015 року було відкладено розгляд справи на 10.02.2015 року о 10:30.

До господарського суду Харківської області 10.02.2015 року від представника позивача надійшло клопотання по справі (вх. № 5269), відповідно до якого позивач просить суд долучити до матеріалів справи витребувані судом документи, які були прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення по суті справи.

До господарського суду Харківської області 09.02.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.4877), який було прийнято судом до розгляду, досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

18.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті ворота" (надалі - Банк, Зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія управління активами "Форвард" (надалі - Депонент, Відповідач) було укладено Договір на відкриття рахунку у цінних паперах № і-337/12 від 23.04.2013 р. (арк.с. 9-11), відповідно до умов п. 1.1. якого депонент доручає, а зберігач за винагороду зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання та обліку на рахунку належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів з цінних паперів на викладених нижче умовах, відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 р. № 999, Внутрішнього положення зберігача, чинного законодавства України та на підставі розпоряджень депонента.

В подальшому, між Зберігачем та Депонентом було підписано нову редакцію Договору № і-337/12 від 12.10.2013 року на відкриття рахунку у цінних паперах (арк.с.13-15).

Згідно з п.3.1.4 Договору Депонент забов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Послуги Депозитарної установи згідно з умовами та строками, передбаченими Договором та тарифами Депозитарної установи.

Відповідно до п.4.2 вищевказаного Договору, оплата послуг Позивача здійснюється згідно із актом-рахунком. Депозитарна установа (Зберігач) надсилає Депоненту засобами поштового зв'язку два примірники акту-рахунку на оплату послуг, наданих Депозитарною установою.

Другий примірник акту підписується уповноваженою особою депонента, посвідчується його печаткою та передається Депозитарній установі.

Таким чином, обов'язок оплати послуг Позивача згідно із умовами вказаного договору, виникає у Відповідача, після отримання, підписання та повернення Позивачу примірника відповідного акту-рахунку.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем до позовної заяви (а.с.16), визначена заборгованість відповідача перед позивачем, за наступні послуги, а саме:

- закриття рахунку у цінних паперів в розмірі 50,00 грн.,

- заборгованість за проведення облікових операцій із цінними паперами, в розмірі 300,00грн.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача становить 724,36 грн.

Проте, у відповідача, відсутні відповідні документи, а саме, акти-рахунки, направлені у визначеному договором порядку на адресу Відповідача, на підтвердження сум зазначеної заборгованості.

Позивач, порушуючи умови Договору, не надав належних доказів направлення на адресу Відповідача відповідних актів-рахунків для оплати наданих послуг, у зв'язку із чим Позивачем належним чином не доведено існування та обов'язок сплати заборгованості Відповідачем, за послуги, надані Позивачем згідно зазначеного договору про обслуговування рахунку у цінних паперах №і-337/12 від 12.10.2013р., у розмірі, визначеному у позовної заяві.

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до п.6.1 договору про обслуговування рахунку у цінних паперах №і-337/12 від 12.10.2013 року, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє на протязі строку дії договору про обслуговування Зберігачем активів пайового інвестиційного фонду №337/12 від 23.04.2012р.

Відповідно до п.6.2 договору, дія договору припиняється автоматично разом з припиненням дії договору про обслуговування зберігачем активів пайового інвестиційного фонду №337/12 від 23.04.2012р.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 29.07.2014р. до договору про обслуговування зберігачем активів пайового інвестиційного фонду №337/12 від 23.04.2012 року, копія якого надана відповідачем до матеріалів справи, сторони договору дійшли згоди про встановлення строку дії договору до 29.07.2014р.

Відповідно до викладеного, договір про обслуговування активів пайового інвестиційного фонду №і-337/12 від 23.04.2012 року припинив дію 29.07.2014р., у зв'язку із чим також 29.07.2014р. припинив дію договір про обслуговування рахунку у цінних паперах №і- 337/12 від 12.10.2013р.

Одночасно, відповідно до п.4.5 договору про обслуговування рахунку у цінних паперах №і-337/12 від 12.10.2013р., у разі припинення дії договору депонент зобов'язаний сплатити фактично надані депозитарною установою послуги до моменту припинення дії договору.

Таким чином, Позивач, згідно із умовами договору, мав звернутися із будь-якими грошовими вимогами до Відповідача, пов'язаними із договором, до дати припинення дії договору. Проте, із такими вимогами в термін до 29.07.2014р. Зберігач до Депонента не звертався.

Відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, Позивач зазначає про дату виникнення заборгованості за договором про обслуговування рахунку у цінних паперах - 18 серпня 2014р., в то й же час, як договір про обслуговування активів пайового інвестиційного фонду №і-337/12 від 23.04.2012 року припинив свою дію 29.07.2014р.

Відповідно до ч.1. ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.1. ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Таким чином, зазначена сума заборгованості виникла на підставі правочину, дія якого була припинена до дати виникнення заборгованості, визначеної Позивачем, тобто без належних правових підстав, без наявності між сторонами відповідних правовідносин.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню існування в законі підстав для стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий. Доказів в обгрунтування своєї позиції у справі не надано.

В силу принципу змагальності судового процесу (ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України) ризик ненадання необхідних доказів несе сторона, котра на них посилається.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 724,36 грн. є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі. Проте, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до положень п.22 ч.1. ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір в даному випадку не стягується.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 202, 203, 205, 207, 215, 251, 255, 626 Цивільного кодексу України, статті 193, 198 Господарського кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 54, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.02.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/5865/14