КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. Справа№ 5011-4/18245-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового

засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивач Малютов С.В. -дов. від 01.09.2014р. №4

відповідач - 1 Конюхов В.С. -дов. від 04.01.2015р. № 14/7

Субач В.П. -дов. від 15.01.2013р. №14/223

відповідач - 2 Ковальчук І.В. -дов. від 14.11.2014 №220/836д

третя особа Пащук В.В. - дов. від 11.06.2014р. № Д-999/2014

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2014р.

у справі № 5011-4/18245-2012 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом ДП "Український науково-дослідний

конструкторсько-технологічний інститут

еластомерних матеріалів і виробів"

до відповідача -1 ДП "Конструктрське бюро "Південне"

ім. М.К. Янгеля

відповідача -2 Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій та стягнення боргу

за Договорами у сумі - 305 438, 09 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДП "Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - 1 ДП "Конструктрське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля та відповідача - 2 Міністерства оборони України за яким просив:

- визнати дії Відповідача-1 та представника замовника №640 протиправними, а Висновки Відповідача-2 недійсними через необґрунтоване та протиправне зменшення обсягу витрат на фінансування дослідно-конструкторських робіт за Договором від 01.11.2007р. №100-5-2007 та №101-1-2007 на загальну суму 305 438,09 грн., в тому числі: за Договором №100-5-2007 на суму 138 607,98 грн. та за Договором №101-1-2007 на суму 166 830,11 грн., які стали підставою для зменшення обсягу фінансування Міністерством оборони України замовнику робіт ДП "КБ "Південне" за вказаними Договорами позивачу;

- зобов'язати відповідача сплатити позивачу борг в сумі 305 438,09 грн., в тому числі за Договором №100-5-2007 в сумі 138 607,98 грн. та за Договором №101-1-2007 в сумі 166 830,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2014р. провадження у справі №5011-4/18245-2012 було зупинено до розгляду пов'язаної з нею справи №826/5062/13-а, яка розглядалася Окружним адміністративним судом міста Києва.

14.02.2014 позивач звернувся до господарського суду із клопотанням про поновлення провадження у справі, оскільки обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі відпали, а саме у справі №826/5062-13-а Окружним адміністративним судом міста Києва була винесена Постанова від 11.07.2013р., за якою у позові ДП "Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут еластомерних матеріалів і виробів" про визнання висновків недійсними відмовлено, Київським апеляційним адміністративним судом винесена Ухвала від 24.09.2013р., за якою названу Постанову ОАС від 11.07.2013р. скасовано, провадження у справі закрито, в зв'язку з тим, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва провадження у справі №5011-4/18245-2012 було поновлено та призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2014р. залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державний концерн "Укроборонпорм".

10.07.2014р. позивачем до суду першої інстанції було подано Заяву про зміну предмета позову, за якою він просив:

1) визнати недійсними:

- Висновок вих. № 706 від 18.11.2009 Представництва замовника №640 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини ДКР Договору від 01.11.2007р. №101-1-2007 "Розробка конструкції еластичного елемента опорного шарніру";

- Висновок вих. № 707 від 18.11.2009 Представництва замовника №640 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини ДКР Договору від 01.11.2007р. №101-5-2007 "Розробка конструкції внутрішнього теплозахисного покриття корпусів маршових двигунів.

2) стягнути з відповідача - 2 ДП "Конструкторське бюро "Південне" суму в розмірі 305 438,09 грн. за роботи, виконані Позивачем згідно із Договорами №100-5-2007 від 01.11.2007 та №101-1-2007 від 01.11.2007 відповідно до вартості, визначеної Протоколами погодження договірних (твердих фіксованих) цін 1-их етапів робіт за вказаними Договорами, після одержання грошових коштів від Міністерства оборони України.

Господарський суд прийняв вказану Заяву про зміну предмета позову по справі до розгляду, оскільки вона відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, в подальшому спір вирішувався з урахуванням цієї Заяви.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2014р. №5011-4/18245-2012 позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсними:

- Висновок Міністерства оборони України вих. № 706 від 18.11.2009 року Представництва замовника №640 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини дослідно-конструкторської роботи Договору від 01.11.2007р. №101-1-2007 "Розробка конструкції еластичного елемента опорного шарніру";

- Висновок Міністерства оборони України вих. № 707 від 18.11.2009 року Представництва замовника №640 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини дослідно-конструкторської роботи Договору від 01.11.2007р. №101-5-2007 "Розробка конструкції внутрішнього теплозахисного покриття корпусів маршових двигунів.

Присуджено до стягнення з відповідача - 1 ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" на користь позивача ДП «Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут еластомерних матеріалів і виробів» заборгованість в розмірі 305 438,09 грн. за виконані роботи, що складається з заборгованості згідно із Договором №100-5-2007 від 01.11.2007р. на суму 138 607,98 грн. та за Договором №101-1-2007 від 01.11.2007р. на суму 166 830,11 грн.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач - 2 Міністерство оборони України звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2014р. №5011-4/18245-2012 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою КАГС від 21.11.2014р. №5011-4/18245-2012 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача-2 та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Куксова В.В.).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача - 2 Міністерства оборони України залишити без задоволення, Рішення Господарського суду Києва від 30.09.2014р. по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було укладено Державний контракт від 25.07.2007р. № 247/2/07-03, Дослідно-конструкторські роботи шифр "Сапсан", на виконання робіт, передбачених державним оборонним замовленням на 2007 рік, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. № 731-4.

В межах виконання вказаного державного замовлення були укладені Договори між Позивачем та Відповідачем-1 від 01.11.2007 р. № 100-5-2007 за темою "Сапсан-ВТЗП" на суму 460 000,00 грн., та від 01.11.2007 № 101-1-2007 за темою "Сапсан-ЕОШ" на суму 499 999,69 грн.

Виконання зазначених Договорів контролювалося представником Генерального замовника в особі Міністерства оборони України №640, який дислокується на території Позивача та представником Генерального замовника №227, який дислокується на території Відповідача-1.

01.11.2007р. було складено Протоколи узгодження орієнтовної ціни Договору та попередньої ціни І етапу на науково-технічну продукцію спеціального призначення. Дані Протоколи затверджено першим заступником Генерального директора-головним інженером Відповідача-1 Василіною В.І., директором Позивача Хорольським М.С. та погоджено представниками Відповідача-2: начальником ПЗ № 227 Шкуренком М.В. та начальником ПЗ № 640 Юнаком A.M..

08.01.2009р. представники Позивача та Відповідача-1 затвердили Висновки на ескізні проекти складових частин дослідно-конструкторських робіт за Договорами № 100-5-2007 та № 101-1-2007р. від 01.11.2007р., відповідно до яких перший етап погодились вважати виконаним. Висновки були узгоджені начальником Представництва замовника № 640 Юнаком A.M..

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що наприкінці 2008 року - на початку 2009 року представниками сторін було погоджено Акти приймання етапу 1 за Договорами № 100-5-2007 від 01.11.2007 та № 101-1-2007 від 01.11.2007.

Відповідно до п. 25 Договорів № 100-5-2007 від 01.11.2007 та № 101-1-2007 від 01.11.2007, виконана у відповідності з вимогами Договору робота оплачується по договірній (твердій фіксованій ціні), яка узгоджується Виконавцем і Замовником.

08.01.2009 Позивач та Відповідач-1 затвердили Протокол узгодження договірної ціни етапу 1 Договору № 100-5-2007 від 01.11.2007 за темою "Сапсан-ВТЗП", у якому представником замовника фактичні витрати по етапу 1 було запропоновано у розмірі 460 000,00 грн. Також було затверджено Протокол узгодження твердої фіксованої ціни етапу 1 Договору № 101-1-2007 від 01.11.2007 за темою "Сапсан-ЕОШ", у якому представником замовника фактичні витрати по етапу 1 було визначено у розмірі 499 999,69 грн.

Викладене свідчить про те, що Позивачем було виконано, а Відповідачем прийнято (роботи за Договорами № 100-5-2007 та №101-1-2007 від 01.11.2007р.) і в останнього виник обов'язок їх оплатити їх за узгодженою ціною.

Однак, господарським судом встановлено, що 23.11.2010 Відповідач-1 Позивачу за Договорами № 100-5-2007 та № 101-1-2007 від 01.11.2007 перераховує не всі кошти боргу, а лише в сумі 101 392,02 грн. за Договором №100-5-2007 від 01.11.2007 та 103 169,58 грн. за Договором №101-1-2007 від 01.11.2007р., тобто не доплачує до визначеної твердої ціни 305 438,09 грн.

Свої дії Відповідач-1 пояснює зменшенням ціни за проведені Позивачем роботи в односторонньому порядку Генеральним замовником в особі Міністерства оборони України на підставі Висновків представника замовника №640. Крім цього, Відповідач-1, Листом від 13.12.2010 №453/7553 направив Позивачу затверджені Акти робіт зі зменшенням загальної суми робіт на 305 438,09 грн.

Спір по даній справі виник з причин того, що Позивач вважає, що спірні Висновки Представництва замовника №640 від 18.11.2009 вих. №706 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини ДКР Договору від 01.11.2007 №101-1-2007 "Розробка конструкції еластичного елемента опорного шарніру" та Представництва замовника №640 від 18.11.2009 вих. №707 по фактичних витратах 1-го етапу складової частини ДКР Договору від 01.11.2007 №101-5-2007 «Розробка конструкції внутрішнього теплозахисного покриття корпусів маршових двигунів» є незаконними і підлягають визнанню недійсними, оскільки прийняті Відповідачем-1 з порушенням прав Позивача, не відповідають та порушують вимоги чинного законодавства України в частині встановленого законодавством порядку та з перевищенням господарської компетенції Відповідача-2, а Відповідачі у даній справі проти цього заперечують.

За результатами розгляду цього спору, місцевий господарський суд дійшов висновку, що представником замовника (Відповідача-1) було незаконно занижено розмір фактичних витрат за першим етапом, з огляду на наступне.

18.11.2009 вих. № 706 та № 707, представництво замовника № 640 надало Висновки (т. 2 а/с 116-119), за якими вартість першого етапу складової частини дослідно-конструкторських робіт (надалі - ДКР) Договору від 01.11.2007 № 101-1-2007 за шифром "Сапсан-ЕОШ" було прийнято у розмірі 333 169,58 грн., а не у розмірі 541 874,80 грн., як пропонувалося Позивачем, а вартість першого етапу складової частини ДКР Договору від 01.11.2007 р. № 100-5-2007 за шифром "Сапсан-ВТЗП" було прийнято у розмірі 321 392,00 грн., а не у розмірі 460 000,00 грн. відповідно.

Заниження цін було обґрунтовано тим, що при повторній перевірці Представництво Відповідача-2 визнало завищеними трудомісткість робіт, розподіл заробітної плати між виконавцями та інші статті видатків.

Більше того, своїми Листами від 13.10.2009 № 624 та від 15.10.2009 №631 начальник Представництва замовника № 640 повідомив Позивача про те, що підписи Представництва замовника № 640 в Протоколах погодження договірних (твердих фіксованих) цін І етапу робіт за Договорами № 100-5-2007 від 01.11.2007 "Сапсан-ВТЗП", № 101-1-2007 від 01.11.2007 "Сапсан-ЕОШ", а також підписи на Актах № 100-5-2007 та № 101-1-2007 - здавання-приймання науково-технічної продукції є скасованими та недійсними.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, на момент проведення повторної перевірки Представником відповідача-2 та підписання зазначених Висновків, попередні Висновки, Представництва замовника, узгоджені сторонами та начальником Представництва замовника, не були скасовані чи визнані недійсними у порядку, встановленому законодавством України.

Крім того, жодним діючим нормативно-правовим актом Відповідачу-2 не надано повноважень скасовувати будь-чиї підписи.

Окрім того, Положення про 640 військове представництво Міністерства оборони України, яке надає Представництву 640 повноваження щодо аналізу собівартості та трудомісткості продукції оборонного призначення за державним оборонним замовленням, а також розгляду розрахункових матеріалів з визначення договірних цін (п.7 Положення), затверджене не було.

Водночас, Положенням про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 № 1107, Представництвам Відповідача-2 НЕ НАДАНО ПОВНОВАЖЕНЬ З ПРОВЕДЕННЯ ПОВТОРНИХ ПЕРЕВІРОК СОБІВАРТОСТІ ТА ТРУДОМІСТКОСТІ ПРОДУКЦІЇ ОБОРОННОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА ДЕРЖАВНИМ ОБОРОННИМ ЗАМОВЛЕННЯМ.

Відповідно до п. 26 (прім 8) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 р. № 464 "Порядку планування, формування, розміщення та коригування державного оборонного замовлення, а також здійснення контролю за його виконанням", зміна ціни, визначеної державним контрактом, не допускається, якщо продукцію, роботи та/або послуги оборонного призначення, які є предметом державного контракту, виготовлено (виконано, надано) та прийнято представництвом державного замовника з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, що підтверджується посвідченням (актом), передбаченим підпунктом 6 пункту 9 Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 р. № 1107.

Отже дії представництва замовника щодо зниження вартості першого етапу робіт вчинено всупереч законодавчим вимогам із порушенням умов договорів між Позивачем та Відповідачем, та з перевищенням господарської компетенції.

У зв'язку з цим, господарський суд дійшов висновку, що зазначені вище Висновки (вих. № 706 та вих. № 707 від 18.01.2009р.) Представництва замовника № 640 порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, внесені всупереч встановленому законодавством порядку та з перевищенням господарської компетенції Відповідача-2, оскільки вони були прийняті після виконаних робіт та підписання відповідних Актів здачі-приймання виконаних робіт, в яких було зазначено про виконання Позивачем робіт згідно календарного плану, визначеному договором, в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За вищеназваних обставин, господарський суд дійшов правомірного рішення, що названі Висновки підлягають визнанню недійсними.

Враховуючи, що Позивачем було виконано, а Відповідачем прийнято (роботи за Договорами № 100-5-2007 та №101-1-2007 від 01.11.2007р.) у останнього виник обов'язок їх оплатити за узгодженою ціною.

За аналізом змісту укладених між сторонами Договорів від 01.11.2007 № 100-5-2007 за темою "Сапсан - ВТЗП" та від 01.11.2007 № 101-1-2007 за темою "Сапсан-ЕОШ", суд першої інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є господарськими договорами підряду, за якими визначено цивільно-правові відносини обох сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 25 Договорів № 100-5-2007 від 01.11.2007 та № 101-1-2007 від 01.11.2007, виконана у відповідності з вимогами договору робота оплачується по договірній (твердій фіксованій ціні), яка узгоджується Виконавцем і Замовником.

08.01.2009 Позивач та Відповідач-1 затвердили Протокол узгодження договірної ціни етапу 1 Договору № 100-5-2007 від 01.11.2007 за темою "Сапсан-ВТЗП", у якому представником замовника фактичні витрати по етапу 1 було запропоновано у розмірі 460 000,00 грн. Також було затверджено Протокол узгодження твердої фіксованої ціни етапу 1 Договору № 101-1-2007 від 01.11.2007 за темою "Сапсан-ЕОШ", у якому представником замовника фактичні витрати по етапу 1 було запропоновано у розмірі 499 999,69 грн.

Відповідно до п. 27 Договорів оплата вартості роботи проводиться Замовником на рахунком Виконавця в термін до 20 банківських днів після одержання грошових коштів від Генерального Замовника.

За ствердженнями відповідача -1, Генеральним замовником не було одержано кошти у повному обсязі на свій рахунок.

Однак, не перерахування Генеральним замовником коштів у повному обсязі Відповідачу-1 не звільняє останнього від обов'язку здійснити оплату вартості виконаного етапу дослідно-конструкторської роботи Позивача.

Бюджетні установи, для свого нормального функціонування і здійснення передбаченої установчими документами діяльності, укладають договори, оплата за якими здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

При цьому, не зважаючи на залучення до відносин між бюджетними установами бюджетних коштів, зазначені відносини є не бюджетними, а господарсько-правовими.

Статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, отже для таких господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, в тому числі й державних органів, організацій та установ, заснованих на державній власності, якими, зокрема, є позивач та відповідач.

Згідно з частини першої ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що ані Господарський кодекс України, ані Цивільний кодекс України при визначенні відповідальності за укладеним Договором не виділяють в окрему категорію осіб "бюджетні установи" і не встановлюють окремі правила для них. Тобто, орган державної влади, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь-яких привілей чи пільг у рамках виконання своїх зобов'язань за такими договорами.

Тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Тобто, відповідач - 1, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за Договором, і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких інших осіб.

При цьому, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Відповідач-1 повинен оплатити Позивачу вартість робіт виконаного етапу робіт, відповідно до Протоколів узгодження договірної ціни етапу 1 Договорів № 100-5-2007 та 101-1-2007 від 01.11.2007.

Доказів оплати виконаних позивачем робіт в термін встановлений Договором, відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем-2 було порушено умови договору, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, за оцінкою колегії суддів, господарський суд дійшов правомірного висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 305 438,09 грн. за виконані роботи, що складаються з заборгованості за Договором № 100-5-2007 від 01.11.2007 на суму 138 607,98 грн. та за Договором №101-1-2007 від 01.11.2007 на суму 166 830,11грн., у зв'язку з цим позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача - 2 Міністерства оборони України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського проесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача - 2 Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2014р. №5011-4/18245-2012 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. №5011-4/18245-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. №5011-4/18245-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № №5011-4/18245-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

В.В. Куксов