РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/25962/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АК Інжинірінг»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір»
Пророзірвання договору та стягнення 34 001, 55 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Шумейко О.О. - за дов.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про:

- розірвання договору поставки №22/03/13-4 від 22.03.2013р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Інжинірінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір»;

- стягнення з відповідача на свою користь суму здійсненої попередньої оплати, що складає 34 001, 55 грн.

Уповноважений представник Відповідача у судові засідання не з'являвся, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 24.11.2014 р. про порушення провадження у справі не подав.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір»: 02095, м. Київ, проспект Григоренка, буд. 28-Б, офіс 4.

Водночас, ухвала суду від 24.11.2014р. направлена на адресу відповідача: 02095, м. Київ, проспект Григоренка, буд. 28-Б, офіс 4, що підтверджується повернутим суду рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням: „ вручено 02.12.2014р. уповноваженому ".

Тому повернення суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням: „ вручено 02.12.2014р. уповноваженому " з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

За клопотанням представника позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Інжинірінг» (Покупцем, Позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір» (Постачальником, Відповідачем) було укладено Договір поставки №22/03/13-4 (далі - Договір), за умовами якого Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Договором, поставити Позивачу плитку керамічну (Продукцію), а Позивач зобов'язався своєчасно прийняти Продукцію та здійснити оплату цієї Продукції за номенклатурою, кількістю, цінами, що обумовлені у Договорі.

Орієнтована загальна ціна Договору на момент його укладення, визначена в п. 7.3. Договору та становила 45 518, 08 грн. Враховуючи необхідність виконання додаткових обсягів поставки Продукції, сторонами була укладена Додаткова угода від 05.04.2013р. №1 до Договору, якою було узгоджено та закріплено необхідність додаткової поставки Продукції Відповідачем на суму 3 055, 56 грн.

Відповідно до п. 7.4 Договору, Позивач зобов'язався здійснити попередню оплату за Продукцію в розмірі 70% від суми, вказаної в Специфікації, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Судом встановлено, що Позивачем на банківський рахунок Відповідача було перераховано грошову суму в якості попередньої оплати за поставку Продукції в розмірі 34 001, 55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3077 від 05.04.2013р.

Згідно п. 2.1. Договору, поставка Продукції здійснюється на умовах DDP - м. Київ, на об'єкт Позивача: «Секція 3.3, 4 черга будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та паркінгом за адресою: 40-річчя Жовтня, 60, в Голосіївському районі міста Києва, Україна».

Строк поставки Продукції (п. 4.1. Договору) - окремими партіями потягом 60 календарних днів з моменту отримання Відповідачем попередньої оплати Продукції згідно п. 7.4. Договору.

Таким чином, з урахуванням положень додаткової угоди №1 до Договору, останнім днем поставки Продукції є 04.06.2013р.

Однак, у визначений Договором строк та час розгляду справи, Відповідач поставку Продукції не здійснив, чим порушив взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами Договору.

Позивачем на адресу Відповідача були направлені листи-претензії та листи-вимоги щодо виконання своїх зобов'язань за Договором та повернення в повному обсязі суми попередньої оплати за не поставлену Продукцію у розмірі 34 001, 55 грн., у зв'язку із невиконанням останнім своїх зобов'язань за Договором, зокрема: лист-претензія від 12.08.213р. №296; лист-вимога від 16.10.2013р. №334; лист-вимога від 21.03.2014р. №51; лист-претензія від 05.04.2014р. №59.

Відповідно до п. 10.1 Договір вступає в силу після підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Пунктом 10.3. Договору, сторони передбачили, що одностороннє розірвання цього Договору не допускається. У випадку розірвання Договору сторони повинні виконати свої зобов'язання, які існували на день розірвання.

Позивач просить розірвати договір поставки, у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки Продукції.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

За своєю правовою природою, Договір №22/03/13-4 від 22.03.2013 року, укладений між Позивачем та Відповідачем є Договором поставки.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що на підставі Договору Відповідачем не поставлено Продукцію, згідно з умовами Договору на суму 34 001, 55 грн. та не повернуто зазначену суму на вимогу Позивача.

Таким чином, факт заборгованості Відповідача перед Позивачем на суму 34 001, 55 грн. за непоставлену Продукцію суду належним чином доведений.

Відповідно до вимог ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо поставки Продукції на суму 34 001, 55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суду доведено, що Позивач звертався до Відповідача щодо виконання своїх зобов'язань за Договором та повернення в повному обсязі суми попередньої оплати за не поставлену Продукцію у розмірі 34 001, 55 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Факт наявності боргу у Відповідача за договором поставки від 22.03.2013р. за №22/03/13-4 у сумі 34 001, 55 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вимога позивача про розірвання договору поставки №22/03/13-4 від 22.03.2013р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Інжинірінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір», судом не задовольняється, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10.1. Договір вступає в силу після підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Пунктом 10.3. Договору, сторони передбачили, що одностороннє розірвання цього Договору не допускається. У випадку розірвання Договору сторони повинні виконати свої зобов'язання, які існували на день розірвання.

В силу ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не доведено підстав для розірвання Договору поставки внаслідок його істотного порушення Відповідачем.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Наявність вищевказаних обставин позивачем також не доведена.

Таким чином, як вбачається, із змісту позовної заяви, у якості підстав позову про розірвання договору, позивач не посилається на обставини, які виходячи із викладених вище норм законодавства України, є підставами розірвання (в тому числі достроково) укладеного з відповідачем договору поставки, зокрема, на істотну зміну обставин, якими позивач керувався при укладенні договору.

Судом не встановлено наявності 4 умов, необхідних для розірвання договору у встановленому законом порядку, передбачені ст. 652 ЦК України, а тому підстав для дострокового розірвання договору суд не вбачає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги підлягають задоволенню частково.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фокус Папір» (02095, м. Київ, проспект Григоренка, 28-Б, оф. 4; Код: 37515315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Інжинірінг» (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1; адреса для листування: 03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 58-А, оф. 16; Код: 32041006) суму здійсненої попередньої оплати за непоставлену Продукцію в розмірі 34 001 (тридцять чотири тисячі одну) грн. 55 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині позову, а саме в задоволенні вимоги про розірвання Договору поставки №22/03/13-4 від 22.03.2013р. - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.02.2015р.

Суддя І.І.Борисенко