ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 р. Справа № 914/4147/14

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Приватного підприємства „Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія „Портал", м. Івано-Франківськ
до відповідача:Львівського комунального підприємства „Львівсвітло", м. Львів
про:стягнення 250775,59 грн.
Суддя Артимович В.М.

Секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: Кульбій-Кухар Ю.В. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства „Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія „Портал", м. Івано-Франківськ, надалі - позивач, до Львівського комунального підприємства „Львівсвітло", м. Львів, надалі - відповідач, про стягнення коштів в сумі 399775,59 грн., з яких основна заборгованість становить 321350,00 грн., пеня - 32158,36 грн., три відсотки річних - 5060,18 грн., збитки, завдані неналежним виконанням зобов'язання, - 41207,05 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2014 р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, судове засідання призначено на 10.12.2014 р.

09.12.2014 р. на розгляд суду представник відповідача подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи.

10.12.2014 р. через канцелярію на розгляд суду представник позивача подав клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи ряд документів та надає інформацію, необхідну для виконання ухвали суду від 25.11.2014 р.

21.01.2015 р. на розгляд суду представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 172350,00 грн. основного боргу, 32158,36 грн. пені, 5060,18 грн. три проценти річних, 41207,05 грн. збитків, покласти на позивача судові витрати. Також позивач у даній заяві просить суд винести ухвалу про повернення йому з Державного бюджету України згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судового збору в сумі 2980,00 грн.

26.01.2015 р. через канцелярію на розгляд суду представник позивача подав заяву з проханням продовжити строк розгляду справи.

Ухвалою від 26.01.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 02.02.2015р., відкладено розгляд справи на 02.02.2015 р.

В засідання суду 02.02.2015 р. з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи та просив задоволити зменшені позовні вимоги. Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в засідання суду 02.02.2015 р., хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Судом розглядаються позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем 13.02.2014 р. укладено договір на комплекс робіт по заміні ліфтового обладнання за № 12, відповідно до якого відповідач, як замовник, доручає, а позивач, як підрядник, приймає на себе комплекс робіт по демонтажу, закупівлі, мотажу та пусконалагоджуванню пасажирських ліфті: вантажопідйомністю 400 кг на 9 зупинок в кількості дві одиниці виробництва ВАТ «Могильовліфтмаш» (Республіка Білорусь) на визначеному сторонами будівельному об'єкті (надалі - об'єкт), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи, сплати підряднику вартість робіт на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 загальна вартість договору становить 491000,00 грн., в тому числі ПДВ 81833,33 грн. (Ліфт пасажирський в/п 400 кг на 9 зупинок (2 шт.) в сумі 261000,00 грн.; демонтажо-налагоджувальні роботи ліфта (2 шт.) в сумі 230000,00 грн.).

В період із 25.02.2014 р. по 27.06.2014 р. позивачем відповідно до п. 1.1 виконано ряд робіт, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 р. за № 7, актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. за № 1, податковою накладною від 25.02.2014 р. за № 4, актом приймання-передачі обладнання від 25.02.2014 р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2014р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2014р., які підписані уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 р. по 29.09.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем становила 321350,00 грн. станом на 29.09.2014 р.

Позивачем 30.09.2014 р. направлено на адресу відповідача вимогу про сплату боргу за договором від 13.02.2014 р. за № 12 в розмірі 321350,00 грн. до 10.10.2014 р. Докази направлення та отримання вказаної вимоги відповідачем долучено до матеріалів справи. Як зазначено позивачем, відповідь на претензію від відповідача не надходила.

Згодом позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем відповідно до платіжного доручення від 30.12.2014 р. за № 1979 частково оплачено борг згідно договору від 13.02.2014 р. за № 12 в сумі 149000,00 грн.

У зв'язку з наведеним, позивач просить прийняти заяву про зменшення позовних вимог; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлене ліфтове обладнання та виконані роботи в сумі 172350,00 грн., пеню в сумі 32158,36 грн., три проценти річних в сумі 5060,18 грн., а також відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання в сумі 41207,05 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору. Також в даній заяві позивач просить винести ухвалу про повернення позивачу з Державного бюджету України 2980,00 грн. судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України « Про судовий збір».

Суд заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Як встановлено в процесі розгляду справи спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору підряду від 13.02.2014 р. № 12, умови якого передбачали виконання позивачем на користь відповідача робіт по демонтажу, закупівлі, мотажу та пусконалагоджуванню пасажирських ліфті: вантажопідйомністю 400 кг на 9 зупинок, в кількості - 2 одиниці, виробництва ВАТ «Могильовліфтмаш» на визначеному сторонами будівельному об'єкті (надалі-об'єкт), а замовник зобов'язувався прийняти виконані роботи, сплати підряднику вартість робіт на умовах даного договору.

Згідно визначення ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що на виконання договірних зобов'язань позивачем було виконано на користь відповідача підрядні роботи на загальну суму 491000,00 грн. Виконані роботи прийнято відповідачем, про що свідчать підписані сторонами акт приймання-передачі обладнання від 25.02.2014 р., акти приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 р. від 30.04.2014 р. та за червень 2014 р. від 27.06.2014 р.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки по даному договору здійснюються на умовах поетапної оплати замовником на розрахунковий рахунок підрядника по безготівковому розрахунку: 1-ий етап - 50 % вартості обладнання протягом 5 (п'яти) банківських днів після підписання договору; аванс зараховується в оплату вартості обладнання за договором. 2-ий етап - 50% вартості обладнання, протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання обладнання на об'єднання на об'єкті. 3-ий етап - 50 % вартості робіт за 5 днів до початку виконання робіт, на підставі наданого підрядником рахунка на оплату, 4-ий етап - остаточний розрахунок згідно актів виконаних робіт протягом 5 днів з моменту підписання акту виконаних робіт з врахуванням передоплати.

Згідно положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 526 ЦК України, 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи договірних зобов'язань щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт відповідач належно не виконав. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог залишок несплачених коштів за договором становить 172350,00 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Пункт 7.5. договору передбачає, що при порушенні строків оплати вартості обладнання та виконаних робіт понад терміни, вказані в п. 4.1, 4.2 даного договору, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов'язання за кожен день такого прострочення.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано згідно ч. 6 ст. 232 ГК України..

Проте, позивачем всупереч вимог норми ч. 6 ст. 232 ГК України за порушення строків оплати вартості обладнання (згідно акту приймання-передачі обладнання від 25.02.2014 р. та видаткової накладної від 25.02.2014 р. за № 4), передбачених ч. 4.1 договору, нараховано пеню математично невірно і тому стягненню підлягає пеня в сумі 8664,48 грн. Щодо акту приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 р. від 30.04.2014 р. № 7, то стягненню підлягає пеня в сумі 12816,97 грн., щодо акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. від 27.06.2014 р. № 1, то стягненню підлягає пеня в сумі 10526,43 грн. Всього разом сума пені, яку слід стягнути з відповідача, складає 32007,88 грн. Відтак, в стягненні решти пені слід відмовити.

Також позивач просить стягнути з відповідача 5060,18 грн. три проценти річних, які нараховані вірно і підлягають до стягнення з відповідача.

Згідно п. 4.3 договору при невиконанні умов оплати згідно абзаців 2 та 3 п. 4.1 договору підрядник має право використати кошти овердрафтного кредиту для оплати за виготовлене обладнання заводу-виробнику.

Посилаючись на п. 4.1 та п. 7.3 договору, позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 41207,05 грн., що полягають у сплаті відсотків на користь банку за користування овердрафтом.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Нормою ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем на розгляд суду на підтвердження понесених збитків подано лише довідку банку від 18.11.2014 р. про те, що сума витрат по обслуговуванню кредитних коштів за період з 01.03.2014 р. по 17.11.2014 р. становить 41207,05 грн.

Зважаючи на те, що позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів того, що отриманням кредиту у вигляді овердрафту й відповідна сплата відсотків за користування кредитом пов'язані саме з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'яань по оплаті виконаних робіт, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків в сумі 41207,05 грн.

Із врахуванням положень вищенаведених правових норм та умов договору підряду від 13.02.2014 р. за № 12 суд, перевіривши розрахунок зменшених позовних вимог, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом (ч. 2 ст. 82 ГПК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Окрім цього, суд зазначає, що при поданні заяви від 15.01.2015 р. за № 8 про зменшення позовних вимог на суму 149000,00 грн., сума позовних вимог зменшилась і становить 250775,59 грн.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду. Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відтак, судовий збір, який підлягає до сплати в дохід Державного бюджету України за подання даного позову становить 5015,51 грн. Позивачем же при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 7995,51 грн. Отже, позивачу підлягає поверненню зі спеціального фонду Державного бюджету України сплачений судовий збір в сумі 2980,00 грн., про що після набрання рішенням законної сили слід винести відповідну ухвалу.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 12, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» (79068, м. Львів, вул. Лінкольна, 8; ідентифікаційний код 03348577) на користь Приватного підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» (76002, м. Івано-Франківськ, вул. Паркова, 6/88; ідентифікаційний код 33860532) 172350,00 грн. основного боргу, 32007,88 грн. пені, 5060,18 грн. три проценти річних, 4188,36 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Судовий збір в сумі 827,15 грн. покласти на позивача.

5. Повернути Приватному підприємству «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» (76002, м. Івано-Франківськ, вул. Паркова, 6/88; ідентифікаційний код 33860532) зі спеціального фонду Державного бюджету України 2980,00 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 359 від 19.11.2014 р., про що винести відповідну ухвалу після набрання рішенням законної сили.

6. Наказ видати згідно ст.ст. 116, 117 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09.02.2015 р.

Суддя Артимович В.М.