РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015Справа №910/27683/14
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Д І Т Р Е Й Д»
доФізичної особи-підприємця Брисковського Олега Павловича
простягнення 3 794 грн 24 коп.
Представники:
від позивача: Голубашенко М.В. - представник за довіреністю № 24 від 23.05.2014
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.12.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Д І Т Р Е Й Д» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Брисковського Олега Павловича про стягнення 3 794 грн 24 коп. заборгованості за договором поставки № К/661 від 27.05.2013.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Фізична особа-підприємець Брисковський Олег Павлович в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки № К/661 від 27.05.2013 належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати отриманого товару у розмірі 3 794 грн 24 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 порушено провадження у справі № 910/27683/14, розгляд справи призначений на 25.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 розгляд справи відкладено на 27.01.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів.

26.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 розгляд справи відкладено на 10.02.2015, у зв'язку із задоволенням клопотання відповідача та у зв'язку з неподанням відповідачем витребуваних доказів.

10.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Представник відповідача у судове засідання 10.02.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

У судове засідання 10.02.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 3 794 грн 24 коп. заборгованості.

У судовому засіданні 10.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Д І Т Р Е Й Д» (постачальник за договором) та Фізичною особою-підприємцем Брисковським Олегом Павловичем (покупець за договором) укладено договір поставки № К/661, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його в порядку і на умах, передбаченим цим договором.

Асортимент та ціна товару погоджуються сторонами у накладній на поставку товару, яка є невід'ємною частиною даного договору (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 9.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє 26.05.2015, а у частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з пунктом 3.6. договору датою поставки вважається дата товарної (товарно-транспортної) накладної.

У відповідності до пункту 4.1. договору покупець здійснює оплату товару за ціною, яка передбачена у накладній на поставку товару до договору.

Положеннями пункту 4.4. договору сторони визначили, що покупець зобов'язується сплатити вартість поставленої партії товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару. Оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника, або шляхом внесення готівки в касу постачальника.

Додатком №1 до договору сторони узгодили перелік матеріально відповідальних осіб, що уповноважені покупцем на отримання товару від постачальника, та засвідчили зразки підписів та зразки штампів, якими такі особи завірятимуть свій підпис на супровідних документах про одержання товару.

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача оплату за товар, поставлений відповідно до товарно-транспортних накладних № 01093433 від 09.01.2014 на суму 1 140 грн 06 коп., № 01163769 від 16.01.2014 на суму 415 грн 76 коп. та № 01233914 від 23.01.2014 на суму 2 238 грн 42 коп.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на відсутність у нього обов'язку оплати, оскільки позивачем належним чином не доведено факту поставки товару, а саме - на товарно-транспортних накладних № 01093433, № 01163769 та № 01233914 відсутні підписи уповноваженої особи Кафельнікової Т.О. та належна печатка.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормами частини 1 статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 527 Цивільного кодексу України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Позивачем до позовної заяви було надано товарно-транспортні накладні № 01093433 від 09.01.2014 на суму 1 140 грн 06 коп., № 01163769 від 16.01.2014 на суму 415 грн 76 коп. та № 01233914 від 23.01.2014 на суму 2 238 грн 42 коп. Судом встановлено, вказані документи підписані невстановленою особою з прикладенням печатки, яка не відповідає зразку, що міститься у додатку №1 до договору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на те, що позивачем належним чином не доведено обставин, на які він посилається у позовній заяві, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на це, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.02.2015

Суддя Н.Б. Плотницька