РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015№910/21020/14

За позовомКиївського національного університету театру, кіно і телебачення ім. І.Карпенка-Карого
до Державного підприємства "Українська студія документально-хронікальних фільмів"
простягнення 92 411,32 грн.

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Босий В.П.

Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача: Дитинко О.В. - представник за дов.;

від відповідача: Пасічник О.Л. - представник за дов.

У судовому засіданні 18.02.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Українська студія документально-хронікальних фільмів" про стягнення заборгованості у розмірі 142 925,23 грн. за договором №4т/1 від 01.01.2013 та №4т/1а від 01.01.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2014 порушено провадження у справі №910/21020/14, розгляд справи призначений на 27.10.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 24.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 03.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 17.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений 21.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014, судом із власної ініціативи призначено колегіальний розгляд справи №910/21020/14.

Згідно розпорядження заступника Голови господарського суду міста Києва від 17.12.2014 справу №910/21394/14 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П., суддя Борисенко І.І.

Ухвалою від 17.12.2014 справу прийнято до провадження колегії суддів, розгляд справи призначений на 21.01.2015.

21.01.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 04.02.2015.

В судовому засіданні 04.02.2015 оголошено перерву на 11.02.2015, відповідно до ст. 77 ГПК України.

21.01.2015 позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути заборгованість у розмірі 92 411,32 грн., у зв'язку з частковою оплатою боргу у розмірі 50 513,91 грн.

Ухвалою від 11.02.2015, відповідно до ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 18.02.2015.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що вимогами ст. 23 Закону України "Про теплопостачання" передбачено ліцензування господарської діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії в порядку встановленому законом. Однак, при цьому позивач є вищим навчальним закладом, а тому укладання позивачем договору №4т/1 від 01.01.2014 про теплопостачання та виконання даного виду діяльності суперечить вимогам Законів України "Про теплопостачання" та "Про ліцензування певних видів господарського діяльності" та Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідач вважає, що договір №4т/1 від 01.01.2014 є нікчемним (недійсним) згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України.

В судовому засіданні 18.02.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2014 між позивачем (основний споживач) та відповідачем (субспоживач) укладені договори №4т/1 (договір-1) та №4т/а (договір-2) про відшкодування витрат основного споживача теплової енергії субспоживачем.

Відповідно до п. 1.2 договору-1, субспоживач користується приміщенням загальною площею 3 565,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 18. Приміщення використовується як офіс 1 693 кв.м. та житловий будинок 1 872,0 кв.м.

Договір-1 набирає чинності з 01.01.2013 і діє до 31.12.2013.

Згідно п. 1.2 договору-2, субспоживач являється балансоутримувачем житлового будинку загальною площею 1872 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 18.

Договір-2 набирає чинності з 01.01.2014 і діє до 31.12.2014.

Інші умови договорів ідентичні.

Відповідно до п. 1.1 Договорів, їх предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої субспоживачем теплової енергії на умовах, передбачених цим договором.

При виконанні цих договорів, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цими договорами, сторони зобов'язуються керуватись тарифами затвердженими Київською міською держадміністрацією, положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії та чинним законодавством України (п. 2.1).

Оплата споживання теплової енергії субспоживачем на підставі договору, укладеного з енергопостачальною організацією, згідно діючих тарифів (п. 2.2.1).

Субпоживач, згідно умов Договорів, зобов'язався відшкодовувати витрати по оплаті використаної теплової енергії згідно діючих тарифів.

Відповідно до п. 2.3.6 Договорів, субспоживач зобов'язаний сплачувати кошти за споживання теплової енергії не пізніше 20 числа звітного періоду.

Позивач пояснив суду, що просить стягнути заборгованість у розмірі 92 411,32 грн., яка виникла на підставі договору №4т/1 від 01.01.2014, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, враховуючи, що відповідачем проведено часткову проплату у розмірі 50 513,91 грн. (03.12.2014, 05.12.2014, 08.12.2014, 10.12.2014).

Поясненнями позивача поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі рахунків-фактур, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором №4т/1 від 01.01.2014 за січень-березень 2014 року не виконав належним чином.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором про відшкодування витрат основного споживача теплової енергії субспоживачем, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати своїх зобов'язань та має перед позивачем заборгованість у сумі 92 411,32 грн. після часткової оплати.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Твердження відповідача про те, що укладання позивачем договору №4т/1 від 01.01.2014 суперечить вимогам Закону України "Про теплопостачання" та "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та Господарському кодексу України, судом визнані необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Слід зазначити, що між сторонами укладений договір №4т/1а про відшкодування витрат основного споживача теплової енергії субспоживачем, а не про теплостачання, тобто основний споживач (позивач) теплової енергії на підставі договору (№521504 від 13.01.2014) укладеному з енергопостачальною організацією (ПАТ "Київенерго") повинен оплатити споживання теплової енергії, а субспоживач (балансоутримувач житлового будинку по вул. Щорса, 18 в м. Києві) - відшкодувати витрати по оплаті використаної теплової енергії.

Таким чином, енергопостачальною організацією житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 18, є ПАТ "Київенерго", а не позивач, оскільки він є основним споживачем цієї енергії.

Наведене свідчить про безпідставність заперечень відповідача викладених у відзиві на позов від 04.02.2015. Тобто у суду відсутні підстави вважати, що вказаний договір укладений між сторонами є нікчемний.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 92 411,32 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства "Українська студія хронікально-документальних фільмів" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 18, код 02404397) на користь Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 40, код 02214171) заборгованість у розмірі 92 411, 32 грн. (дев'яносто дві тисячі чотириста одинадцять гривень 32 коп.) та 2 858,50 грн. (дві тисячі вісімсот п»ятдесят вісім гривень 50 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 23.02.2015.

Суддя М.Є. Літвінова

Судді В.П. Босий

І.І. Борисенко