ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. Справа № 908/2974/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Медуниця О.Є., суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Ігнатьєв Д.П. (довіреність №596 від 20.02.2014 року),

відповідача- Соколай В.А. (довіреність №73 від 13.01.2015 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.№4305З/1-38) на рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року

за позовом Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ

до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Приазовкурорт", м.Бердянськ

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просить суд визнати недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №29-рш від 25.06.2014 року у справі №02/19-14.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року у справі №908/2974/14 (суддя Смірнов О.Г.) в позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції, було здійснено зміну територіальної підсудності на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12.08.2014 р. за №1632-VII та розпорядженням голови Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014 р. якими визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що, позивач порушує законодавство про захист економічної конкуренції, зловживає монопольним становищем на ринку, оскільки зміст та умови договорів, які укладені позивачем із споживачами не відповідають вимогам нормативно-правових актів у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, у зв'язку із чим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

В судове засідання 11.02.2015 року третя особа не з'явилась, однак надіслала на адресу суду клопотання №05/143 від 27.01.2015 року про розгляд апеляційної скарги без участі її представника.

Враховуючи, що третя особа належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за її відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

25.06.2014 року Адміністративною колегією Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №29-рш у справі №02/19-14 (а.с.12 т.1), яким визнано, що Комунальне підприємство "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради у період 2013 рік - січень - червень 2014 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з водопостачання та водовідведення у територіальних (географічних) межах м.Бердянськ Запорізької області (в межах мереж обслуговування), як таке, що не має жодного конкурента (п.1 рішення).

Визнано дії Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, які полягають в укладанні зі споживачами (юридичними особами та фізичними особами-підприємцями) договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, зміст та умови яких порушують права споживачів та не відповідають вимогам нормативно-правових актів у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, шляхом дій суб'єкта господарювання, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які б були неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (п.2 рішення).

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, зазначене у пункті 2 рішення, на КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради накладено штраф у розмірі 25000 грн. (п.3 рішення).

Пунктом 4 рішення зобов'язано КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 рішення, шляхом приведення умов договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, які порушують права споживачів (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) у відповідність до вимог чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Визнано дії Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, які полягають в укладанні зі споживачами (населенням) договорів на надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, зміст та умови яких порушують права споживачів та не відповідають вимогам Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, шляхом дій суб'єкта господарювання, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які б були неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (п.5 рішення).

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, зазначене у пункті 5 рішення, на КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради накладено штраф у розмірі 25000грн. (п.6 рішення).

Пунктом 7 рішення зобов'язано КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 5 рішення, шляхом приведення умов договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, які порушують права споживачів (населення) у відповідність до вимог Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Термін виконання вказаного рішення - 2 місяці з дня отримання цього рішення.

Позивач не погодився із вказаним рішенням Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що чинне законодавство не містить ні договору приєднання, ні примірного чи типового договору стосовно надання послуг з водопостачання та водовідведення юридичним особам і фізичним особам-підприємцям, у зв'язку з цим позивач при укладенні таких договорів з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, у тому числі і з ПрАТ "Приазовкурорт", керувався та керується нормою п. 1 ч. 4 ст. 179 ГК України, яка дає право вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечить законодавству. Таким чином, на думку позивача, включення ним в договори з абонентами умов щодо розрахунку витрат води за пропускною спроможністю труби та умов щодо припинення надання послуг не суперечить нормам діючого законодавства, а тому в діях КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради відсутнє порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, зокрема, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Відповідно до п.15.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду №15 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» установлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку. (п.15.4-15.5 постанови).

Відповідачем, під час розгляду справи №02/19-14, відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р., встановлено об'єкти аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища підприємства позивача, складено перелік товарів (послуг), складено перелік основних продавців (постачальників), покупців (споживачів) товарів, визначено товарні, територіальні (географічні), часові межі ринку.

Крім того, відповідачем встановлено, що наявні та потенційні конкуренти у підприємства позивача відсутні, оскільки стаття 5 Закону України "Про природні монополії" відносить сферу ринків централізованого водопостачання та водовідведення до діяльності суб'єктів природних монополій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про те, що КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради є суб'єктом природної монополії в сфері надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності конкурентів на ринку централізованого водопостачання та водовідведення у територіальних межах м.Бердянськ.

Відповідно до п.2 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (ст.13 вказаного Закону).

Як свідчать матеріали справи, між КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (далі - Виконавець, позивач у справі) та ПАТ "Приазовкурорт" (далі - Абонент, третя особа у справі) був укладений договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 163 від 02.01.2013 року (а.с.18 т.1).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що позивачем в якості заходу відповідальності включено до нього пункти, якими передбачено умови (випадки) розрахунку витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу, зокрема у разі:

-невиконання Абонентом рекомендацій, приписів (які відповідають чинному законодавству України) Виконавця, які спрямовані на поліпшення якісного та достовірного обліку води в його мережі (пункт 6.3.4 договору);

-не переобладнання Абонентом вузла обліку із встановленням засобу обліку відповідного діаметру у випадках, коли витрати води у Абонента значно знизилися, збільшилися, або витрати води у Абонента не відповідають каліброві встановленого водолічильника (пункт 7.7. договору);

-пориву водопровідних мереж Абонента та як наслідок витоку невідомої кількості води (пункт 7.8. договору);

-відсутності водолічильника або у разі прострочення державної повірки водолічильника (пункт 11.7 договору).

Правовідносини, які виникають в процесі надання і отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між виробниками або виконавцями та споживачами регулюються, зокрема, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190.

Пунктом 1.1. Правил встановлено, що вони є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Розрахунок витрат води виконується за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу, виконується, відповідно до вказаних Правил:

-у разі безоблікового водокористування - самовільного приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільного користування ними (п. 3.2, 3.3 Правил № 190);

- у випадку тривалості повірки понад місяць (п. 5.14 Правил № 190);

- у разі самовільних дій споживача - зняття споживачем без дозволу виробника засобів обліку, здійснення будь-яких замін їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, зняття пломб, накладених органами Держспоживстандарту або виробником (п. 5.18 Правил № 190);

-у разі витрат води на промивання трубопроводів (водопровідних вводів) при відсутності можливості промивання мереж через засоби обліку (п. 5.28. Правил № 190);

-у разі самовільного користування водою з пожежних систем (п. 7.6 Правил № 190);

-у разі виявлення витоку води через зіпсування санітарно-технічних приладів та арматури, пошкодження внутрішньої (у тому числі внутрішньобудинкової) мережі водопостачання, нераціонального використання води, у випадку, коли засіб обліку на вводі відсутній або не працює з вини споживача (п. 10.1 Правил № 190).

Таким чином, Правилами №190 визначено випадки застосування алгоритму розрахунку витрат води відповідно за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

З урахуванням викладеного, позивачем до договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 163 від 02.01.2013 року включено пункти, які суперечать положенням Правил №190.

Крім того, договір №163 від 02.01.2013 року містить пункт 7.10, який передбачає право виконавця за власним вибором припинити надання послуг Абоненту протягом 3 (трьох) календарних днів з дня направлення Абоненту повідомлення про відключення або нарахувати йому плату за послуги згідно п. 3.3. та п. 3.4. Правил №190, зокрема, у разі: використання абонентом питної води не за призначенням (п.п. 7.10.2 договору); невиконання абонентом рекомендацій, приписів (які відповідають чинному законодавству України) Виконавця, які спрямовані на поліпшення якісного та достовірного обліку води в мережі Виконавця (п.п. 7.10.6 договору).

Відповідно до п.2.1 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Держбуду України 19.02.2002 року № 37, передбачено право Водоканалу відключати Підприємства від мереж водопроводу та каналізації:

після письмового попередження у разі:

-відсутності договору або ухиленні від укладання або продовження (переукладення) договору;

-несплати або несвоєчасної оплати послуг водовідведення;

-невиконання Підприємствами умов договору, цих Правил та заходів з нормалізації якості та режиму скиду стічних вод.

негайно:

-після усного попередження у разі загрози виходу з ладу мереж або споруд каналізації, порушення технологічного режиму роботи очисних споруд. При цьому за збитки Підприємств-порушників Водоканал відповідальності не несе.

Таким чином, Правилами встановлений вичерпний перелік випадків відключення підприємства від мереж водоканалу та каналізації.

Отже, чинним законодавством не передбачено можливості відключення абонента від мереж водопостачання за умов, які встановлені в договорі № 163 від 02.01.2013 року.

Крім того, умовами п. 3.3., 3.4. Правил № 190 визначено, що виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу у разі безоблікового водокористування, тобто самовільного приєднання споживача до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільного користування ними.

Однак, встановлені в підпунктах 7.10.2, 7.10.6 договору випадки не можуть вважатись безобліковим водокористуванням, у зв'язку з чим у позивача відсутні підстави нараховувати плату відповідно до п.3.3, п.3.4 Правил №190.

З урахуванням викладеного, встановлення позивачем в договорі умов щодо припинення надання послуг абоненту та умов розрахунку витрат води за пропускною спроможністю труби вводу суперечать вимогам чинного законодавства України, можуть призвести до ущемлення інтересів споживача шляхом припинення надання споживачу послуг з водопостачання та водовідведення та, як наслідок, призупинення його господарської діяльності, або оплати ним обсягів водопостачання та стоків, які можуть бути значно вищими за отримані.

Крім того, КП «Бердянськводоканал» укладено договори зі споживачами (юридичними особами та фізичними особами-підприємцями) та споживачами (населенням), які були досліджені під час розгляду справи № 02/19-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема: договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 19.06.2012 року (том 1 а.с. 78-82), договір № 462 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.06.2011 року (том 1 а.с. 95-98), договір № 10 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.06.2011 року (том 1 а.с. 99-102), договір № 834 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 18.09.2013 року, договір № 56 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.06.2011 року, договір № 143 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.06.2011 року, договір № 44 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 21.03.2014 року, договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 29.03.2010 року, договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 05.03.2014 року, договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 10.04.2013 року (том 2 а.с. 28 - 40, 42-46, 47-51, 60-62, 66- 68, 71-73).

Вищенаведені договори містять, зокрема, наступні положення:

- при відсутності у споживачів лічильників обсяг води визначається за нормами водоспоживання, або за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу (пункт 14);

-у разі встановлення КП «Бердянськводоканал» факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води споживач відшкодовує вартість води, що розрахована згідно пунктів 3.3. та 3.4 Правил № 190 (пункт 16);

-КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради має право нараховувати обсяг спожитих послуг за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу за останній розрахунковий місяць у разі: відмови споживача виконувати приписи виконавця, спрямовані на забезпечення якісного обліку спожитої води; несвоєчасного повідомлення споживачем щодо кількості тимчасово проживаючих осіб або відмови надати дані про кількість споживачів та інші відомості, що впливають на розрахунок обсягу спожитої води; самовільного підключення до міських мереж водопостачання і каналізації та безоблікового споживання води і послуг каналізації, коли споживання не зареєстровано у відділі збуту виконавця (пункт 17).

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, далі - Правила № 630.

Відповідно до п. 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: - з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п.21 Правил №630).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п.8 Правил №630).

Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що плата за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення нараховується за показаннями засобів обліку води (пункт 7) або за нормативами (нормами) споживання (пункт 6).

Відповідно до п. 11 Типового договору за наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених договором на встановлення засобів обліку.

Інших умов розрахунку за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення Типовим договором не передбачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Таким чином, Типовим договором не передбачено положення щодо можливості здійснення розрахунку витрат води за пропускною спроможністю труби вводу.

Внесення до договорів таких умов є відступленням від змісту Типового договору, а не конкретизацією його умов та є наслідком зловживання позивачем монопольним становищем на ринку послуг.

Отже, включення КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради до договорів зі споживачами (юридичними особами та фізичними особами-підприємцями) вищезазначених умов порушує їх права, оскільки може призвести до додаткових витрат з боку споживача внаслідок нарахування йому плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не за затвердженими нормативами споживання (згідно з питомими нормами використання питної води по місту Бердянську, затвердженими рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області від 11.06.1998 року № 306), а виходячи з пропускної спроможності труби вводу, що суперечить умовам Типового договору.

Такі дії позивача були б неможливі при існуванні конкуренції на ринку, оскільки в такому б випадку споживачі мали би можливість обрати іншого суб'єкта господарювання, який надає такі послуги.

Враховуючи, що КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, є суб'єктом природної монополії та займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Бердянську, тому його дії, які полягають в укладанні зі споживачами (юридичними особами та фізичними особами-підприємцями) договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення та укладанні зі споживачами договорів на надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, зміст та умови яких порушують права споживачів та не відповідають вимогам нормативно-правових актів у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, є порушенням конкурентного законодавства у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

-неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

-не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

-невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

-порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши встановлені відповідачем обставини та надані матеріали справи, судова колегія вважає, що відповідач прийшов до обґрунтованого висновку в своєму рішенні від 25.06.2014 № 29-рш щодо зловживанням позивачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За таких обставин судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №29-рш у справі №02/19-14 від 25.06.2014 року.

Позивачем не доведено наявності передбачених статтею 59 Законом України "Про захист від недобросовісної конкуренції" підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 25.02.2014 року по справі №913/2392/13

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що договір №163 від 02.01.2013 року підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей від 24.01.2013 року, яким були узгоджені пункти 6.3.4, 7.7., 7.10, 11.7 договору, у зв'язку з чим договір не містить умов, які суперечать вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

02.01.2013 року сторони уклали договір №163, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Колегією суддів встановлено, що договір містить умови, що суперечать вимогам чинного законодавства України, порушують права ПрАТ «Приазовкурорт».

При цьому, при укладенні договору сторони знаходились в нерівних умовах, оскільки позивач є суб'єктом природної монополії, що виключає можливість споживача обрати іншого суб'єкта підприємницької діяльності, який надає аналогічні послуги.

Таким чином, при укладенні договорів із споживачами позивач повинен був дотримуватись вимог конкурентного законодавства.

Однак, позивачем до договору були включені умови, які порушують права споживачів, не відповідають вимогам нормативно-правових актів та є порушенням, передбаченим ч.1 статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

При цьому, підписання сторонами протоколу розбіжностей 24.01.2013 року, тобто майже через місяць після укладення договору, не свідчить про відсутність порушення позивачем Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Враховуючи приписи статті 181 ГК України, протокол розбіжностей складається стороною, яка одержала проект договору, за наявності заперечень щодо його окремих умов. Тобто такі дії мають місце на стадії укладення договору, а не після його підписання.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена в письмовій формі (п.6 ст.181 ГК України).

Матеріали справи не містять підписаного сторонами протоколу узгодження розбіжностей.

Таким чином, взагалі неможливо встановити, в чиїй редакції були узгоджені розбіжності, та за якими пунктами договору сторони їх врегулювали.

Судова колегія також звертає увагу на те, що під час провадження у справі адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету №02/19-14, пояснення позивача та третьої особи не містили будь-яких посилань на протокол розбіжностей.

Також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем ні у розпорядженні №31-р від 05.05.2014 року про початок розгляду справи №02/19-14, ні в спірному рішенні не зазначено, що справа розпочата з власної ініціативи відповідача. На думку позивача, розгляд справи повинен був відбуватися виключно в межах заяви ПрАТ «Приазовкурорт».

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

- заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Таким чином, під час розгляду заяви ПрАТ «Приазовкурорт» в діях позивача було виявлено ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, щодо укладання з іншими суб'єктами господарювання та споживачами договорів, зміст та умови яких порушують права споживачів та не відповідають вимогам законодавства. У зв'язку з чим, керуючись вищенаведеною статтею Закону, відповідачем було розпочато розгляд справи з власної ініціативи.

Отже, приймаючи розпорядження про початок розгляду справи №02/19-14, відповідач діяв в межах своїх повноважень, у зв'язку з чим доводи апелянта є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Запорізької області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 року у справі №908/2974/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 908/2974/14 підписано 16.02.2015 року

Головуючий суддя Сіверін В.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Терещенко О.І.