ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 січня 2015 року Справа № 5011-61/11340-2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Грейц К.В.,
Бакуліної С.В.,
Волковицької Н.О., Добролюбової Т.Б.,
Мачульського Г.М.,

розглянувши заяву Міністерства оборони Російської Федерації
про перегляд постановиВищого господарського суду України від 06.08.2014,
у справі№ 5011-61/11340-2012
за позовомМіністерства оборони Російської Федерації
до 1. Кабінету Міністрів України 2. Державної казначейської служби України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Промислово-фінансова корпорація "Єдині енергетичні системи України"
простягнення ,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 21.01.2013, позов Міністерства оборони Російської Федерації задоволено частково, позовні вимоги Міністерства оборони Російської Федерації до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України в частині стягнення ,26 грн. задоволено, в решті позовних вимог відмовлено, присуджено до стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду, на користь Міністерства оборони Російської Федерації заборгованість в сумі ,26 грн та судовий збір в сумі 61862,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2013 у справі №5011-61/11340-2012, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2013, задоволено заяву Кабінету Міністрів України про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012, змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2012 шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України замість "з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду" на "з рахунку за бюджетною програмою за КПКВ 3504030".

26.02.2014 до канцелярії суду надійшла заява представника Кабінету Міністрів України - Міністерства юстиції України, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 р. у справі №5011-61/11340-2012.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.03.2014 у справі №5011-61/11340-2012 заяву Кабінету Міністрів України про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 за нововиявленими обставинами задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012 скасовано; прийнято нове рішення; в задоволенні позову Міністерства оборони Російської Федерації до Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про стягнення ,73 грн відмовлено повністю. Стягнуто з Міністерства оборони Російської Федерації в дохід Державного бюджету України судовий збір за подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у розмірі 36540 грн 00 коп. Здійснено поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012 в частині стягнення заборгованості у розмірі 38676069 грн 12 коп. Стягнуто з Міністерства оборони Російської Федерації в дохід Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 38676069 грн 12 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 29.04.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі №5011-61/11340-2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №5011-61/11340-2012 рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Міністерство оборони Російської Федерації звернулось із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №5011-61/11340-2012, в якій заявник просить: "Удовлетворить заявление о пересмотре решения хозяйственного суда города Киева от 07 марта 2014 года, постановление Киевского апелляционного хозяйственного суда от 29 апреля 2014 года, постановления Высшего хозяйственного суда Украины от 06 августа 2014 по делу №5011-61/11340-2012. Отменить решение хозяйственного суду города Киева от 07 марта 2014 года, постановление Киевского апелляционного хозяйственного суда от 29 апреля 2014 года и постановление Высшего хозяйственного суда Украины от 06 августа 2014 по делу №5011-61/11340-2012. Отказать в удовлетворении заявления Кабинета Министров Украины - Министерства юстиции Украины о пересмотре по вновь открывшимся обстоятельствами решения хозяйственного суда города Киева от 19 сентября 2012 года по делу №5011-61/11340-2012; оставить решение хозяйственного суда города Киева от 19 сентября 2012 года по делу №5011-61/11340-2012 без изменений."

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у даній справі надано заявнику строк для усунення недоліків до 26.12.2014.

Заявником вимоги ухвали від 27.11.2014 виконані належним чином.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2014 у справі №7/266-16/8/2011, від 23.07.2012 у справі №5015/233/12, від 26.01.2011 у справі № 17/6-19/54, мотивовано неоднаковим застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

У постанові від 06.08.2014 у справі № 5011-61/11340-2012 суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими задоволено заяву Кабінету Міністрів України про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2012 за нововиявленими обставинами, рішення скасовано, прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості. При цьому, суд касаційної інстанції виходив зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи стосовно того, що нововиявленою обставиною є факт відсутності правовідносин грантії (поруки) між Україною в особі Уряду та Міністерством оборони Російської Федерації, що підтверджується відсутністю листів Прем'єр-міністра П.Лазаренка на адресу Голови Уряду Російської Федерації В. Черномирдіна, якими обґрунтовувалось судове рішення, що переглядалося за нововиявленими обставинами і копії яких були покладені в основу цього рішення, а відтак у Міністерства оборони Російської Федерації відсуне право вимоги до України в особі відповідачів, як і обов'язку останніх по сплаті заборгованості третьої особи перед позивачем.

У постанові від 29.05.2014 у справі №7/266-16/8/2011 суд касаційної інстанції залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою задоволено заяву про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами; постанову суду апеляційної інстанції скасовано та залишено без змін судове рішення суду першої інстанції, яким стягнуто з відповідача-1 суму заборгованості. При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що підставою для перегляду постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами є скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, які були покладені в основу постанови, що переглядається, а також з встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, факт поставки третьою особою товару відповідачу -1 за договором поставки, часткова її оплати, та перехід до позивача за договором права вимоги заборгованості відповідача-1 за основним договором, розмір якої доведено в процесі розгляду справи.

У постанові від 23.07.2012 у справі №5015/233/12 суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів суму основного боргу, штрафних фінансових санкцій. При цьому, суд касаційної інстанції виходив зі встановлених судом першої інстанції обставин справи, що на виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу-2 товар, за який останній розрахувався частково. В подальшому між відповідачем-1 та позивачем було укладено договір поруки, за яким відповідач-1 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором поставки; борг сплачено не було, таким чином позивачем доведено наявність заборгованості у відповідачів за поставлений товар. Отже, у даній справі питання наявності чи відсутності нововиявлених обставин не розглядалось.

У постанові від 26.01.2011 у справі №17/6-19/54 суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. При цьому, як вбачається з тексту постанови, на яку посилається заявник, спір по суті позовних вимог з застосуванням норм матеріального права при прийнятті постанови не розглядався, а предметом судового розгляду була правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме статті 112 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних обставин, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків.

Крім того, в заяві про перегляд постанови суду касаційної інстанції заявник порушує питання переоцінки доказів та неповного дослідження обставин справи, що відповідно до статей 1115,1117 ГПК України є прерогативою виключно судів першої та апеляційної інстанцій.

За змістом глави 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та розділу ХІІ2 Господарського процесуального кодексу України основною метою діяльності Верховного Суду України є створення однакової судової практики застосування норм матеріального права та усунення порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, правова оцінка повноти дослідження обставин справи попередніми судовими інстанціями під час перегляду справи в порядку, визначеному розділом ХІІ2 Господарського процесуального кодексу України, не здійснюється.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Міністерству оборони Російської Федерації у допуску справи №5011-61/11340-2012 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяК.Грейц
Судді: С.Бакуліна
Н.Волковицька
Т.Добролюбова
Г.Мачульський