РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/26883/14

За позовом Фізичної особи-підприємця Марченко Наталії Володимирівни
до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО"
про стягнення 111 916,59 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Марченко Наталія Володимирівна
від відповідача Великородний А.О. (дов. № 159-1-4/38-Ю від 22.12.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03 лютого 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Фізична особа-підприємець Марченко Наталія Володимирівна (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 111 916,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2014 року порушено провадження у справі № 910/26883/14 та призначено справу до розгляду на 15.01.2015 року.

12.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача в судове засідання 15.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 05.12.2014 року не виконав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 15.01.2015 року представник відповідача подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане відповідачем 15.01.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи призначено на 03.02.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2015 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.02.2015 року надав письмові пояснення по справі, в яких визнав позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Марченко Наталією Володимирівною (повірений) та Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (довіритель) було укладено договір доручення № 35-00/54 (надалі по тексту - Договір), за умовами якого повірений зобов'язується на умовах, визначених цим Договором, виконувати від імені довірителя дії, пов'язані із залученням потенційних клієнтів. підготовкою, укладанням, виконанням (супроводом) та сприянням в укладанні договорів страхування, а довіритель зобов'язується сплачувати винагороду повіреному за виконану роботу.

Згідно з пунктом 3.1. Договору за роботу, виконану за цим Договором, довіритель сплачує повіреному винагороду, розмір якої визначається у відсотках від суми отриманих у звітному періоді страхових платежів на поточний рахунок довірителя за укладеними повіреним та /або за його участю договорами страхування, але не раніше дати набуття чинності цих договорів. Розмір винагороди визначений в Додатку 1 до даного Договору. Остаточний розмір винагороди, що оплачується повіреному визначається в акті виконаних робіт на підставі застосованого повіреним страхового тарифу по страховому продукту з урахуванням розміру винагороди, належної до сплати іншим посередникам, та не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених дозволом Андерайтера ГО Довірителя, оформленого відповідно до вимог нормативних документів довірителя.

До 10 числа місяця, наступного за звітним, довіритель складає акт виконаних робіт, у якому зазначається розмір винагороди, що підлягає сплаті повіреному (форма акту виконаних робіт визначена в Додатку 3 до цього Договору). Акт виконаних робіт формується на підставі щодекадних звітів повіреного про укладені договору страхування, наданих довірителю (пункт 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що підписаний сторонами акт виконаних робіт є підставою для сплати винагороди повіреному.

Відповідно до пункту 3.4. Договору виплата винагороди здійснюється шляхом перерахування коштів на відкритий в установах банку поточний або картковий рахунок повіреного впродовж 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.04.2014 року. Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до дати припинення цього Договору в письмовій формі не повідомить іншу сторону про намір його не продовжувати, дія цього Договору вважається продовженою на такий же строк та на тих самих умовах.

На виконання умов Договору позивач виконав роботи на суму 101 039,25 грн., що підтверджується наступними актами виконаних робіт:

- № 2 від 01.03.2014 року на суму 20 775,02 грн.;

- № 3 від 16.05.2014 року на суму 26 679,74 грн.;

- № 4 від 20.06.2014 року на суму 31 224,60 грн.;

- № 5 від 20.06.2014 року на сум 22 359,89 грн.

За твердженням позивача, станом на момент розгляду даної справи, відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату виконаних Фізичною особою-підприємцем Марченко Наталією Володимирівною робіт, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 101 039,25 грн.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 101 039,25 грн. основної заборгованості, 9 330,44 грн. інфляційних нарахувань, 1 546,90 грн. три проценти річних.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, проте, у судовому засіданні 03.02.2015 року надав суду усні пояснення по справі, в яких визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що зроблено запис у протоколі судового засідання, оформленого у відповідності до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір доручення № 35-00/54, за умовами якого позивач зобов'язався на умовах, визначених цим Договором, виконувати від імені відповідача дії, пов'язані із залученням потенційних клієнтів, підготовкою, укладанням, виконанням (супроводом) та сприянням в укладанні договорів страхування, а відповідач зобов'язався сплачувати винагороду позивачу за виконану роботу.

Позивач взяті на себе зобов'язання щодо виконання робіт за Договором виконав належним чином, що підтверджується актами , які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Пунктом 3.3., 3.4. Договору сторони погодили, що підписаний сторонами акт виконаних робіт є підставою для сплати винагороди повіреному, виплата винагороди здійснюється шляхом перерахування коштів на відкритий в установах банку поточний або картковий рахунок повіреного впродовж 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати винагороди за виконані позивачем роботи згідно Договору, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" виникла заборгованість перед Фізичною особою-підприємцем Марченко Наталією Володимирівною у розмірі 101 039,25 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 101 039,25 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Марченко Наталії Володимирівни про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" заборгованості за договором № 01/08-12 на надання послуг у розмірі 101 039,25 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 330,44 грн. інфляційних нарахувань, 1 546,90 грн. три проценти річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права вимагати від відповідача сплати останнім 3% річних за порушення грошового зобов'язання від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме, на суму 1 530,26 грн. згідно розрахунку суду.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Дослідивши розрахунок збитків від інфляції, наданий позивачем, суд вважає його арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 9 330,44 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський , 19/3, ідентифікаційний код 16467237) на користь Фізичної особи-підприємця Марченко Наталії Володимирівни (04071, Київ, вул. Межигірська, 26/24, кв.1, ідентифікаційний номер 2) 101 039 (сто одну тисячу тридцять дев'ять) грн. 25 коп. заборгованості, 9 330 (дев'ять тисяч триста тридцять) грн.. 44 коп. інфляційних нарахувань, 1 530 (одна тисяча п'ятсот тридцять) 26 коп. три проценти річних, 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 79 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2015 року

Суддя С.В. Стасюк