КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа№ 911/4257/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення господарського суду Київської області від 10.12.2014р.

у справі № 911/4257/14 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта"

про стягнення 36 694, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.12.2014р. у справі №911/4257/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" - 11694 грн. страхового відшкодування у порядку регресу та 1593 грн. 12 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що сплативши громадянці Пугаченко Є.В. страхове відшкодування, СК «Провіта» частково виконала свій обов'язок по відшкодуванню страхової виплати постраждалій в ДТП особі, а відтак обов'язок в частині відшкодування виплати 25000,00 грн. на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у відповідача відсутній. Отже судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати коштів позивачу у сумі 11694,00 грн. в порядку регресу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2014р. в частині відмови позивачу в стягненні страхового відшкодування в розмірі 25000 грн. з відповідача та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в порядку регресу у розмірі 25000,00 грн. задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що оскільки відповідач відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 25000 грн., то позивач має право на отримання різниці між встановленим лімітом відповідальності в розмірі 50000 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням потерпілій особі в розмірі 25 000 грн., що складає 25 000 грн., а не 11 694 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 17.02.2015р.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з'явились представники сторін.

Враховуючи те, що представники сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу (ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р.), явка представників сторін у судове засідання не було визнана обов'язковою, крім того, представник позивача направив заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судова колегія встановила.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та громадянкою Пугаченко Євгенією Анатоліївною 19 червня 2013 року укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0525-13-00370, а саме: автомобіля "Nissan Almera Classic" 2011 року випуску, державний номер: АН0782НТ.

Відповідно до умов зазначеного договору страхова сума становить 102000,00 грн., дата закінчення дії договору 19.06.2014 р.

24 березня 2014 року в м. Донецьк на перехресті вул. Ватутіна та вул. Р. Люксембург, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Skoda Octavia", державний номер АН8570ВС, за кермом якого перебував Парфенюк Антон Ігоревич та автомобіля "Nissan Almera Classic", державний номер АН0782НТ за кермом якого перебував Гусаков Юрій Анатолієвич.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль "Nissan Almera Classic", державний номер АН0782НТ.

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29.04.2014р. визнано Парфенюк Антона Ігоревича, водія автомобіля "Skoda Octavia", державний номер АН8570ВС.

25.03.2014 р. Пугаченко Євгенія Анатоліївна звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

14 квітня 2014 року позивачем складено страховий акт № ССКА-3081 на суму 36694,00 грн. та розрахунок суми страхового відшкодування відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 36694,00 грн.

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на зальну суму 36694,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.04.2014 р. № 9843 на суму 36694,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність Парфенюка Ігоря Дмитровича на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди застрахована ТДВ «СК «Провіта» згідно з полісом серії АС № 2316971 від 24.03.2014 р. Відповідно до умов полісу, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн.

Згідно з частиною вісімнадцятою ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

17.06.2014 р., позивач надіслав на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 36694,00 грн.

Проте, як зазначає відповідач, потерпіла Пугаченко Є.А. звернулась за відшкодуванням збитків не лише до позивача, а й до відповідача, внаслідок чого на підставі угоди №712-5152/1, відповідачем на користь Пугаченко Є.А. виплачено 25000,00 грн. (копія платіжного доручення наявна у матеріалах справи).

У п. 10.12 договору №28-0525-13-00370 від 19.06.2013 р. зазначено, що страхувальник повинен негайно повідомити страховика протягом 3-х (трьох) робочих днів про часткове або повне відшкодування збитків особою винною у їх заподіянні. Якщо таке відшкодування відбулося після виплати страхового відшкодування - протягом 7 (семи) робочих днів з дня отримання такого відшкодування, повернути страховику відповідну частину страхового відшкодування.

Матеріали справи не містять звернення Пугаченко Є.А. до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про те що, страхова компанія, в якій застрахована винна в дорожньо-транспортній пригоді особа, вже виплата відшкодування в сумі 25000,00 грн.

Не можуть бути покладені в основу рішення доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що оскільки відповідач відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 25000 грн., то позивач має право на отримання різниці між встановленим лімітом відповідальності в розмірі 50000 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням потерпілій особі в розмірі 25000 грн., що складає 25 000 грн., а не 11 694 грн. з огляду на те, що сплативши громадянці Пугаченко Є.В. страхового відшкодування, СК "Провіта" частково виконала свій обов'язок по відшкодуванню страхової виплати постраждалій в дорожньо-транспортній пригоді особі, а тому обов'язок в частині відшкодування виплати (25000,00 грн.) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у відповідача відсутній.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що наявний факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати коштів позивачу у сумі 11694,00 грн. у порядку регресу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідно до приписів ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві лише витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу.

Як визначено в ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" вказано, що вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, наприклад, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 11694,00 грн. (при загальному розмірі заявлених вимог 36694,00 грн.) страхового відшкодування у порядку регресу, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-103, 105-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2014р. у справі №911/4257/14 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/4257/14.

Повний текст постанови складено та підписано 23.02.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло