ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/234/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк
до ФОП ОСОБА_1, м. Лисичанськ
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Сімейко А.І., дов. № 06-05-13/16 від 05.01.15 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основний борг в сумі 1858,24 грн., пеню в сумі 929,12 грн., 3% річних в сумі 82,02 грн., інфляційні втрати в сумі 366,08 грн. та судовий збір в сумі 1827,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 452 від 01.03.06 р.

Представник позивача в судовому засіданні 10.02.15 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 63), яке було направлено на адресу відповідача зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на час слухання справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.03.2006 року між Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (позивач, енергопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, споживач) був укладений договір № 452 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - договір)(а.с. 27-30).

Відповідно до розділу 1 договору, енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору, теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 64,5 кв.м.

Відповідно до п. 2.2 договору, енергопостачальна організація постачає споживачу в період з 01.03.2006 року до 01.03.2007 року теплову енергію в гарячій воді в межах Q рік = 14,0 Гкал/рік з максимальним тепловим навантаженням ЕQ = 0,0088 Гкал/годину в том числі:

- на опалення - Qо = 0,0045 Гкал/годину;

- на гаряче водопостачання (ГВП) Qгв = 0,0043 Гкал/годину;

- на ГВП за середньогодинним навантаженням Qгв год.= 0,0018 Гкал/годину.

28.12.2006 року міжвідомчою комісією, яка розглядає питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, було складено акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під'їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) № 452, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32). Вказаний акт був підписаний, зокрема, і відповідачем.

Відповідно до п. 2 вказаного акту, відключення виконано на основі проекту 621/06 з проведенням реконструкції системи опалення. В приміщеннях квартири знаходиться 15 м опалювальних стояків з тепловіддачею ізольованих стояків згідно проекту 0,7982 Гкал за рік.

З 28.12.2006 року абонентний відділ (відділ збуту) нарахування за тепловіддачу ізольованими стояками за адресою: АДРЕСА_2, здійснює за діючими тарифами на момент розрахунку за 0,7982 Гкал за рік (пункт 4 акту № 452 від 28.12.2006 р.).

Відповідно до п. 5 акту № 452 від 28.12.2006 р., власник, наймач (орендар) квартири (нежитлового приміщення) або уповноважена ним особа щорічно, не пізніше 1 жовтня здійснює оплату розрахункової величини 0,7982 Гкал за діючими тарифами.

Позивач зазначає, що нежитлове приміщення відповідача, до якого постачається теплова енергія, розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2. Даний житловий будинок обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з транзитними стояками та трубопроводами, які проходять нежитловим приміщенням відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_2.

Таким чином, враховуючи специфіку конструкції системи опалення даного житлового будинку, незважаючи та те, що в нежитловому приміщенні відповідача встановлено автономне опалення, - технологічно та конструктивно повністю припинити постачання теплової енергії неможливо, а обсяг теплової енергії, що споживається, визначається на підставі відповідної технічної документації, а саме проекту 621/06.

Отже, з 28.12.2006 року позивачем до нежитлового приміщення відповідача постачається теплова енергія у вигляді гарячої води в період опалювального сезону в межах Qрік = 0,7982 Гкал/рік, що підтверджується актом № 452 від 28.12.2006 року.

Згідно з п.п. 2.4.1, 2.6, 2.7 "Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (в редакції чинній на момент складання Акту від 28.12.2006р.):

- разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються (крім іншого): значення тепловіддачі транзитних стояків та трубопроводів, які проходять приміщенням з індивідуальним (автономним) теплопостачанням і, при потребі, теплові навантаження місць загального користування; розраховані теплові навантаження об'єкта (квартири, нежитлового приміщення, секції, будинку);

- по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під'їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження;

- після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

28.12.2006 року до спірного договору було додано новий розрахунок максимальних годинних та річних навантажень по опаленню до договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 452 від 01.03.2006 року, який здійснений на підставі вказаного акту від 28.12.2006 р. (а.с. 29).

Вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу складала:

- з 01.04.2012 р. (тариф для потреб інших споживачів) - 970,02 грн. (без ПДВ), відповідно до наказу по підприємству позивача від 21.03.2012 р. № 70 "Про введення тарифу на теплову енергію, що відпускається бюджетним організаціям та іншим споживачам", прийнятого на підставі постанови НКРРКП України від 16.03.2012 р. № 136 "Про встановлення тарифів на теплову енергію ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль".

Відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради № 1307 від 11.10.12 р. (а.с. 40), опалювальний сезон 2012-2013р.р. розпочався з 16.10.12 р.

07.11.12 р. був складений акт № 000000072 про включення теплоустановок (а.с. 44) про відкриття ввідних засувок та подання теплоносіїв на систему опалення житлового будинку АДРЕСА_2.

Опалювальний сезон 2012-2013р.р. закінчився 04.04.13 р., відповідно до розпорядження № 135 від 03.04.13 р. (а.с. 41).

Відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради № 777 від 25.09.13 р. (а.с. 42), опалювальний сезон 2013-2014р.р. розпочався з 15.10.13 р., та закінчився 07.04.14 р. (рішення № 205 від 25.03.14 р. (а.с. 43).

25.10.13 р. був складений акт № 000001961 про включення теплоустановок (а.с. 45) про відкриття ввідних засувок та подання теплоносіїв на систему опалення житлового будинку АДРЕСА_2.

Опалювальний сезон 2013-2014р.р. закінчився 07.04.14 р., відповідно до рішення № 205 від 25.03.14 р. (а.с. 43).

Як встановлено п. 6.1 договору, передумовою здійснення відповідачем розрахунків за спожиту теплову енергію визначено виставлення рахунків, які виписуються з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії або визначаються розрахунковим способом.

15.11.2012 р. та 26.11.2013 р. позивач направив на адресу відповідача рахунки за поставлену теплову енергію протягом опалювального сезону 2012-2013р.р. на суму 929,12 грн. та опалювального сезону 2013-2014р.р. на суму 929,12 грн., що підтверджується поштовими чеками та описами вкладень до цінних листів (оборотні сторони а.с. 33-34).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов'язок споживача сплачувати спожиту теплову енергію відповідає також вимогам п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якого, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

Як вже було зазначено, в п. 6.1 договору зазначено, що передумовою здійснення відповідачем розрахунків за спожиту теплову енергію визначено виставлення рахунків, які виписуються з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії або визначаються розрахунковим способом.

Таким чином, договором не визначено механізму надання рахунків та не передбачено строку коли споживач повинен оплатити надані рахунки.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, прострочення оплати послуг починається після спливу семиденного строку, встановленого ч. 2 ст. 530 ЦК України з моменту отримання рахунку.

З урахуванням того, що рахунки відповідачу надіслані рекомендованою (цінною) письмовою кореспонденцією, а нормативні строки при пересиланні місцевої рекомендованої (цінної) письмової кореспонденції згідно з п. 4.2 Нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.12.2007р. № 1149 (чинні на час спірних правовідносин), складають: Д+3, де Д - день подання поштового відправлення, 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення, то, у такому випадку, терміном надання відповідачу рахунку є: Д+3, де Д - день подання поштового відправлення, 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення, а прострочення оплати послуг починається після спливу семиденного строку встановленого ч.2 ст. 530 ЦК України з урахуванням строку пересилання поштового відправлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 452 від 01.03.06 р., з 26.11.12 р. за рахунком від 31.10.12 р. та з 07.12.13 р. за рахунком від 31.10.13 р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 1858,24 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 929,12 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 7.2.3 договору встановлено, що споживачу за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня за 1 рік у розмірі 1 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", суб'єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу (постанова Верховного Суду України від 16 квітня 2013 р. зі справи № 3- 6гс13).

Частина 6 ст. 232 ГК України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що позивач, при розрахунку пені не врахував припис ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки позивач мав право на нарахуванням пені, зокрема, за рахунками за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року за період з 24.12.13 р. по 24.06.14 р.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача 929,12 грн. пені законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування позивача, суд визнає вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 82,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 366,08 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (93118, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк - 3, ) основний борг в сумі 1858,24 грн., пеню в сумі 929,12 грн., 3% річних в сумі 82,02 грн., інфляційні втрати в сумі 366,08 грн. та судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.02.2015 р.

Суддя Т.В. Інте