ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 922/4545/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Черленяк М.І.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача: Капустник Ю.О. (довіреність № 268/810 від 25.11.2014 року), Токарева С.В. (довіреність № 243/810 від 13.11.2014 року),

відповідача: Ващенко Т.Д. (довіреність № 38-4055/391 від 27.10.2010 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 4450 Х/1-6) на рішення господарського суду Харківської області від 03 грудня 2014 року у справі №922/4545/14

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про затвердження додаткової угоди

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківводоканал", звернувся до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" з позовом, в якому просить суд змінити договір на відпуск та споживання води № 13024 від 22.11.2005 року, в частині пунктів 1.1., 1.2., 2.1., 3.1.1., 3.1.3., 3.4.1., 3.4.8., 3.4.10., 3.4.18., 4.1., 4.2., 4.3., 4.5., 4.7., 6.1. та викласти ці пункти в редакції, запропонованій позивачем. Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі № 922/4545/14 (суддя Аюпова Р.М.) позовні вимоги задоволені частково.

Змінено договір на відпуск та споживання води № 13024 від 22.11.2005р., в частині п. п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.1.1., 3.1.3., 3.4.1., 3.4.8., 3.4.18., 4.1., 4.2., 4.3., 4.5., 4.7., 6.1.

Стягнуті з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" судові витрати в розмірі 1218,00 грн.

В решті позову - відмовлено.

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", з рішенням суду першої інстанції в частині внесення змін до пунктів 3.4.8 та 4.2 Договору №13024 від 22.11.2005р. не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року в цій частині скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача в частині внесення змін до пунктів 3.4.8 та 4.2 Договору - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим що відповідач не взмозі на протязі двох місяців обладнати всі водопровідні вводи для потреб гарячого водопостачання споживачів (населення та юридичних осіб) комерційними приладами обліку, та зазначає про відсутність джерел фінансування щодо встановлення такого обладнання. Інвестиційна програма встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг один раз на рік, і на 2014 рік була затверджена в 2013р., коли до тарифу на підігрів холодної води для потреб гарячого водоспоживання, вартість холодної води не була включена. Крім цього, відповідач посилається також на те, що для оснащення всіх водопровідних вводів гарячого водопостачання населення та юридичних осіб комерційними засобами обліку необхідно не менше трьох років для розробки проектної документації, реконструкції технологічного обладнання та вузлів обліку, їх монтажу. Внесення судом першої інстанції змін до пункту 4.2 Договору в редакцій, визначеної позивачем у позові, протирічить пунктам 5.12, 3.2, 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008р.

27.01.2015 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу КП "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року - без змін (вх. №1117).

В обґрунтування своєї позиції у справі, позивач, зокрема, зазначив, що доводи відповідача з посиланнями на «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. №630 та норми споживання для населення, встановлені рішенням Харківської міської ради від 09.04.1997 р. № 256, не стосуються даних правовідносин, і суд першої інстанції правомірно не взяв їх до уваги.

Розгляд справи відкладався.

11 лютого 2015 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення з додатковим нормативно-правовим обґрунтуванням апеляційної скарги (вх. 2239).

Розпорядження голови Харківського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 р. у зв'язку із хворобою судді Пелипенко Н.М., для розгляду справи №922/4545/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О., суддя Черленяк М.І.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиву на неї доводи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу у відповідності до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" укладено договір на відпуск та споживання води №13024 від 22.11.2005р. (далі - Договір) (т. 1 а.с. 14-16).

Згодом, сторони вносили зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод до нього (т. 1 а.с. 17-19).

Пунктами 7.1. та 7.2. Договору визначено, що договір діє до 31.12.2006 р. Якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про закінчення його дії, договір вважається пролонгованим (продовженим) на такий же період без підписання додаткової угоди.

У зв'язку зі змінами в законодавстві, яким сторони керуються при виконанні умов Договору, позивач звернувся до відповідача з повідомленням про необхідність внесення змін до діючого договору, та пропозицією сумісно визначитись з переліком заходів, необхідних для подальшої роботи, по низки питань (лист №2021 від 16.05.2014р.) (т. 1 а.с. 20).

На вказаний лист, КП "Харківські теплові мережі" листом від 27.06.2014 р. за №23- 2160 направило додаткову угоду №8 до Договору разом із «Додатком №3 «Перелік об'єктів споживання води з системи централізованого питного водопостачання для централізованого гарячого водопостачання населення» (т. 1 а.с. 33).

КП "Харківводоканал" на лист відповідача від 27.06.2014 р. за №23-2160 направило КП "Харківські теплові мережі" свою редакцію додаткової угоди до Договору для розгляду та підписання, в зв'язку з тим, що запропонована відповідачем додаткова угода була підписана особою, повноваження якої не були підтверджені (т. 1 а.с. 20).

На вказану пропозицію, КП "Харківські теплові мережі" листом №23-2498 від 21.07.2014р., зазначило, що по більшості пунктів запропонованої додаткової угоди підприємство згодне, а саме: по пунктам 1, 3, 5, 6, 7, 9, 10, 12, 13, 14, 15 та 16 з незначними редакційними правками в окремих з них. Крім цього, КП "Харківські теплові мережі" направило нову редакцію додаткової угоди до Договору для розгляду та підписання (т. 1 а.с. 36).

Враховуючи, що сторонами було досягнуто згоди не по всім питанням стосовно внесення змін до діючого договору, КП "Харківводоканал" направило КП "Харківські теплові мережі" протокол розбіжностей до наданої останнім нової додаткової угоди (лист №7354/ДС від 05.08.2014 р.) (т. 1 а.с. 30).

Відповідач повідомив позивача про залишення протоколу розбіжностей до додаткової угоди без підпису. Така відмова зумовлена тим, що для переведення технологічного обліку холодної води на комерційний, з метою забезпечення повного приладного обліку споживання гарячої води населенням, потрібні кошти в обсязі близько 80 млн. грн. та певний час для розроблення проектної документації та їх монтажу. Крім цього, відповідач запропонував оформити врегулювання договірних відносин по договору підписанням додаткової угоди без розбіжностей шляхом переговорів (лист №7620/ДС від 29.08.2014р ) (т. 1 а.с. 21).

В зв'язку з необхідністю оснащення всіх водопровідних вводів теплових об'єктів КП "Харківські теплові мережі", враховуючи викладене в листі відповідача від 20.08.2014 р. за №23-2952, позивач направив для розгляду та підписання уточнену редакцію додаткової угоди №8 до договору на відпуск та споживання води №13024 від 22.11.2005 р., з графіком виконання робіт по оснащенню приладами обліку водопровідних вводів теплових об'єктів КП "Харківські теплові мережі" (лист №7620/ДС від 29.08.2014р.) (т. 1 а.с. 23).

Проте, КП "Харківські теплові мережі" залишив уточнену редакцію додаткової угоди №8 до Договору без підпису, в зв'язку з відсутністю джерел фінансування для встановлення засобів обліку води та зазначив, що по більшості пунктів додаткової угоди підприємство згодне, а саме: по пунктам 1-7, 10, 13-17 додаткової угоди. Пункти №8, №9, №11 та №12 додаткової угоди залишаються неузгодженими. Графік виконання робіт по оснащенню приладами обліку водопровідних вводів теплових об'єктів КП "Харківські теплові мережі", останнім взагалі не було розглянуто (т. 1 а.с. 25).

Тобто, сторони не досягли згоди щодо внесення змін до діючого договору на відпуск та споживання води №13024 від 22.11.2005р., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, встановив, що Законом України від 10.04.2014р. № 1198-VII "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" були внесені зміни до ст.ст. 7, 13, 19, 26, 27, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", які не знайшли свого відображення у Договорі сторін. Відповідачем була прийнята редакція позивача щодо внесення змін до пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 3.1.1, 3.1.3, 3.4.1, 3.4.18, 4.1, 4.3, 4.5, 4.7, 6.1 Договору, а також зміни слова "Абонент" на слово "Потребитель", у зв'язку з чим, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині внесення змін до п. 3.4.10 Договору, суд зауважив, що даний пункт Договору не регулює питання щодо розміру плати за надані позивачем послуги, а обов'язковість їх внесення в судовому порядку позивачем не доведена.

Відповідач проти внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2. заперечував, проте місцевий господарський суд визнав ці заперечення необґрунтованими.

Колегія суддів з рішенням в частині внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2 не погоджується, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 180 Господарського кодексу України та статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами статей Закону України "Про житлово-комунальні послуги" постачання гарячої води є окремою комунальною послугою, надання яких здійснюються виключно на договірних засадах.

У відповідності до п. 8 ч. 1 статті 26 цього Закону однією з істотних умов договору на надання житлово-комунальних послуг є порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг.

За визначенням термінів, наведених в статті 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

За змістом статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов'язковим.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

Частинами 2, 4, 5 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Згідно частини першої статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила №190), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п.1.1 Правил користування).

Пунктами 2.1, 2.2 Правил користування передбачено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання", Про житлово-комунальні послуги"; істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина 2).

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України та частиною 5 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, якщо договір змінюється в судовому порядку, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У відповідності до статті 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Діючою редакцією пункту 3.4.8 договору № 13024 від 22.11.2005 р. передбачений обов'язок абонента оснастити водопровідні вводи холодної води для власних потреб абонента приладами обліку без встановлення будь-якого терміну. Редакція даного пункту, запропонована позивачем, передбачає термін оснащення всіх водопровідних вводів приладами обліку - протягом двох місяців з дня винесення рішення суду про внесення змін до Договору.

З апеляційної скарги та пояснень відповідача вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» не відмовляється від обладнання приладами обліку водопровідних вводів холодної води на потреби споживачів, проте не може погодитися з новою редакцією пункту 3.4.8 Договору, що передбачає протягом двох місяців з дня винесення рішення суду про внесення змін до договір оснастити всі водопровідні вводи об'єктів споживача повіреними приладами обліку.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.0б.2008 р. № 190 (п. 5.3) передбачено обладнання вузла обліку за рахунок споживачів.

Проте чинним законодавством у сфері централізованого водопостачання та водовідведення не передбачені терміни, в які такі прилади обліку повинні бути встановлені.

З пояснень відповідача вбачається, що водопровідні вводи холодної води на власні потреби КП «Харківські теплові мережі» обладнані приладами обліку і по них проводяться розрахунки за холодну воду, спожиту на власні потреби КП «Харківські теплові мережі». Обладнати ж усі водопровідні вводи питної води на потреби централізованого гарячого водопостачання населення і юридичних осіб за такий термін, враховуючи відсутність джерела фінансування та великий обсяг робіт, підприємство не в змозі і не зобов'язане.

Згідно з пунктом 5.9 Правил №190, який встановлює цей двомісячний строк, у разі відсутності у споживача приладу обліку або неможливості виконати ремонт існуючого, виробник має право зобов'язати споживача встановити або замінити прилад обліку у встановлений ним термін відповідно до умов договору.

КП «Харківські теплові мережі» не є споживачем питної води на потреби гарячого водопостачання населення і юридичних осіб на підставі наступного.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач - фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У відповідності до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

Згідно Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Нацкомпослуг від 10.08.2012 р. № 279, споживач - юридична або фізична особа, яка отримує послуги з централізованого постачання холодної води та / або водовідведення для власних потреб на підставі відповідного договору.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 встановлено, що централізована поставка холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

КП «Харківські теплові мережі» є споживачем КП «Харківводоканал» тільки в розрізі споживання холодної води на власні потреби (в тому числі і на потреби гарячого водопостачання своїх працівників), але не є споживачем холодної води, яка споживається населенням та юридичними особами на потреби гарячого водопостачання, тому по відношенню до нього не можна застосовувати пункт 5.9 Правил №190 без урахування інших норм законодавства, під дію яких підпадає його господарська діяльність.

КП «Харківські теплові мережі» як суб'єкт господарювання, який здійснює ліцензійну діяльність, і як суб'єкт природних монополій - підпадає під дію Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.02.2011р. № 244, які передбачають цільове використання коштів, обсяги яких передбачені структурою тарифів, виконання суб'єктами природних монополій та суб'єктами господарювання на суміжних ринках інвестиційних програм, спрямованих на оновлення основних фондів.

Відповідно до роз'яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг обладнання котелень, теплових пунктів і бойлерних комерційними приладами (вузлами) обліку холодної води на водонагрівачах необхідно здійснювати за рахунок коштів інвестиційної програми суб'єкта господарювання у сфері централізованого постачання гарячої води (т. 1 а.с.29).

Інвестиційна програма затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, один раз на рік і на 2014 рік була затверджена в 2013 році, коли в тариф на підігрів холодної води для потреб гарячого водопостачання вартість холодної води не була включена.

Таким чином, внесення судом першої інстанції зміни до пункту 3.4.8 у новій редакції позивача суперечить процедурі встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженої постановою Національною комісією регулювання електроенергетики України від 17.02.2011 р. № 244, яка передбачає, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, зобов'язаний використовувати кошти, отримані внаслідок здійснення ліцензованої діяльності за встановленими постановою Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) № 244 від 17.02.2011р. тарифами, виключно на витрати, які передбачені структурою тарифів та затвердженої НКРЕ інвестиційною програмою (пункт 1.4), та Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», який передбачає цільове використання коштів, обсяги яких передбачені структурою тарифів, виконання суб'єктами природних монополій та суб'єктами господарювання на суміжних ринках інвестиційних програм, спрямованих на оновлення основних фондів, підвищення ефективності та зменшення втрат у процесі проведення діяльності, яка підлягає регулюванню (стаття 6).

Колегія суддів вважає, що встановлення у п. 3.4.8 Договору двомісячного строку з моменту винесення рішення для обладнання всіх водопровідних вводів для потреб гарячого водопостачання споживачів комерційними приладами обліку є неправомірним.

Діючою редакцією пункту 4.2 договору № 13024 від 22.11.2005 р. передбачені такі способи розрахунків за обсяги холодної води, як за приладами обліку та розрахунковим способом у разі відсутності приладів обліку.

Прийнята судом редакція абзацу 1 пункту 4.2 (в частині визначення обсягів холодної води на потреби гарячого водопостачання населення) не передбачає розрахунковий спосіб визначення обсягів води за встановленими нормами там, де прилади обліку відсутні, а запропонований спосіб визначення шляхом використання середньодобових даних за березень - квітень 2014р. не узгоджується із Правилами № 190 на підставі наступного.

Пункт 5.24 Правил №190, на який посилається позивач, передбачає розрахунок обсягів холодної води за середньодобовими витратами води за два розрахункові місяці, що передують місяцю виходу приладу обліку з ладу. Тобто пункт 5.24 передбачає випадки, коли є в наявності прилад обліку, за яким ведеться облік споживання води, а в разі його пошкодження кількість води за час відсутності приладу обліку визначається за середньодобовому витрачанню води, визначеним за показаннями даного приладу обліку, за попередні два місяці .

Згідно з пунктом 5.1 Правил №190 облік відпущеної питної води проводиться засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну повірку.

Як зазначає відповідач, вводи холодної води на потреби гарячого водопостачання населення і юридичних осіб оснащені приладами обліку. Дані прилади обліку були встановлені десятки років тому і більшість з них прийшло в непридатність, вони не повірені, у зв'язку з чим не можуть використовуватися для комерційних розрахунків. Дані прилади обліку не можуть бути повірені через зношування і поломки окремих частин, які в свою чергу не можуть бути замінені, так як вони зняті з виробництва. Тому чинною редакцією пункту 3.4.8 Договору (абзац 2) передбачено, що встановлені на водопровідних вводах для централізованого гарячого водопостачання прилади обліку є технологічними і не служать підставою для фінансових розрахунків за даним договором.

Суд першої інстанції, неповно з'ясувавши обставини справи, зобов'язує новою редакцією абзацу 1 пункту 4.2 Договору протягом двох місяців з моменту винесення рішення суду проводити розрахунки по приладам обліку, які не пройшли повірку, за середньодобовою витратою води за показаннями цих приладів за березень-квітень 2014р

Пунктами 3.5., 5.27 Правил № 190 передбачено, що при відсутності приладів обліку, розрахунок витрат води споживачами за узгодженням з виробником визначається згідно з нормативами водоспоживання, затвердженими в установленому порядку, та нормами водоспоживання, затверджених місцевими органами виконавчої влади, - за кількістю календарних днів, протягом яких проводилося водопостачання цих споживачів.

Пунктом 77 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування і постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869, передбачено, що до складу виробничої собівартості включаються витрати на питну воду для надання послуг з централізованого постачання гарячої води згідно з укладеними договорами з урахуванням обсягів фактично спожитої води за показниками будинкових приладів обліку, а в разі їх відсутності - за встановленими нормами.

Згідно роз'яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (№ 2847/02-08-06 від 26.06.2014, т. 1 а.с. 29), нарахування плати за обсяги холодної води, яка подається на підігрів в котельні, теплові пункти та бойлерні за умови відсутності комерційних приладів обліку холодної води, яка буде використана для підігріву, проводиться згідно з показаннями будинкових приладів обліку гарячої води та/або за затвердженими органами місцевого самоврядування нормативами споживання гарячої води з урахуванням показань квартирних приладів обліку гарячої води. Далі на котельнях, теплових пунктах та бойлерних повинні бути встановлені комерційні прилади обліку холодної води і розрахунок повинен проводитися за їх показниками.

Колегія суддів погоджується з позицією відповідача, що прийнята судом редакція абзацу 2 пункту 4.2 Договору суперечить вимогам пунктів 3.2 та 3.3 Правил №190.

Відсутність приладів обліку не розглядається Правилами №190 як безоблікове водокористування, так як облік у таких випадках проводиться розрахунковим способом (пункти 3.5. 5.27 Правил).

Таким чином, прийняття судом пункту 4.2 договору в новій редакції суперечить пунктам 5.1, 5.24, 3.2, 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190.

З огляду на вищезазначене, місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в частині внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2 Договору №13024 від 22.11.2005 р. неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2014 р. у справі № 922/4545/14 підлягає скасуванню в цій частині.

В іншій частині рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін як законне та обґрунтоване, оскільки винесено з дотриманням норм чинного законодавства при повному, всебічному та об'єктивному розгляді справи.

Внесення змін до пунктів Договору: 1.1, 1.2, 2.1, 3.1.1, 3.1.3, 3.4.1, 3.4.18, 4.1, 4.3, 4.5, 4.7, 6.1, а також зміни слова "Абонент" на слово "Потребитель" відповідає спірним правовідносинам, не суперечить чинному законодавству у сфері надання та оплати комунальних послуг, враховуючи прийняття цих змін відповідачем у редакції, яка запропонована позивачем, колегія суддів вважає правомірним задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо відмови внесення змін до п. 3.4.10 Договору, колегія суддів також погоджується з доводами, викладеними у оскаржуваному рішенні, оскільки позивачем не доведена обов'язковість їх внесення у судовому порядку, при цьому позивач повинен був в межах підстав позову обґрунтувати необхідність внесення змін до цього пункту договору, який, до речі, не стосується питання щодо розміру плати за надані позивачем послуги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення у справі № 922/4545/14 підлягає скасуванню в частині внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2 до договору на відпуск та споживання води №13024 від 22.11.2005 р., а позовні вимоги КП «Харківводоканал» про внесення змін до цих пунктів договору - підлягають залишенню без задоволенню. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 3 статті 103, пунктами 1, 4 частини першої статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 03 грудня 2014 року у справі № 922/4545/14 скасувати в частині задоволення позову щодо внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2 договору на відпуск та споживання води №13024, укладеного між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" 22.11.2005 р.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про внесення змін до п.п. 3.4.8 та 4.2 договору на відпуск та споживання води № 13024 від 22.11.2005 р. відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 20.02.2015р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Черленяк М.І.