ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 р. Справа № 914/4377/14

за позовом: Прокурора Радивилівського району Рівненської області в інтересах держави в особі: Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Радивилів Рівненської області

до: Приватного підприємства "Масляна родина", м.Дрогобич Львівської області

про: стягнення 103 111,18 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

прокурора: Леонтьєва Н.Т. - прокурор;

від позивача: Цибульський П.П. - представник (довіреність від 14.01.15р.);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 05.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Прокурором Радивилівського району Рівненської області в інтересах держави в особі: Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" Міністерства аграрної політики та продовольства України (м.Радивилів, Рівненська область) до Приватного підприємства "Масляна родина" (м.Дрогобич) про стягнення 103 111,18 грн.

Ухвалою суду від 12.12.14 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 15.01.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Прокурор в судове засідання 15.01.2015 року не прибув.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Судом відкладено розгляд справи на 05.02.2015 року.

В судове засідання 05.02.2015 року прокурор та позивач явку повноважних представників забезпечили, позов підтримали.

Відповідач явку повноважного представника не забезпечив, позов не заперечив, доказів оплати не представив, відзиву не подав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвали суду направлялись відповідачу за адресою, зазначеною в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника прокурора та позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

04.03.2014 року між Державним підприємством "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" (продавцем згідно договору, позивачем у справі) та Приватним підприємством "Масляна родина" (покупцем згідно договору, відповідачем у справі) було укладено договір № 48, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передавати у власність покупцю товар (продукцію власного виробництва) згідно накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень, а покупець зобов'язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору.

Товар передається покупцю частинами - партіями. Під партією товару сторони розуміють товар, зазначений в окремій накладній. Купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі накладної згідно погодженого сторонами замовлення. Замовлення подається покупцем у письмовій формі шляхом заповнення бланку замовлення із зазначенням дати, найменування та асортименту товару, кількості кожного виду товару, завірене печаткою покупця та підписом відповідальної особи і передається покупцю особисто або факсимільним способом не пізніше ніж за два робочі дні до бажаної дати поставки партії товару (п.1.2 договору). Замовлення втрачає чинність після підписання представниками обох сторін накладної про передачу-приймання товару.

Загальна вартість даного договору становить сума всіх накладних на відпуск товару (п.1.5 договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар (борошно пшеничне вищого ґатунку) загальною вартістю 165280,91 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-3-050024 від 05.03.2014 року на суму 18405,70 грн.; № РН-3-190016 від 19.03.2014 року на суму 9000,00 грн.; № РН-3-19015 від 19.03.2014 року на суму 59475,21 грн.; № РН-4-170017 від 17.04.2014 року на суму 38200,00 грн. та № РН-4-170016 від 17.04.2014 року на суму 40200,00 грн.

Товар отримано Демчишином В.М. згідно довіреностей (№ 6 від 05.03.2014 року; № 8 від 18.03.2014 року та № 14 від 17.04.2014 року).

Пунктом 4.1 договору сторони визначили обов'язок покупця оплачувати вартість товару на протязі 14 банківських днів з моменту отримання товару шляхом внесення відповідної суми на банківський рахунок продавця. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок продавця або в касу продавця (п.4.4 договору).

Відповідачем вартість товару оплачено частково і несвоєчасно, зокрема: 19.03.2014 року здійснено оплату в розмірі 14521,30 грн.; 06.05.2014 року - 20000,00 грн.; 13.05.2014 року - 50000,00 грн.

Загальна сума здійсненої відповідачем оплати становить 84521,30 грн., відтак, сума боргу складає 80759,61 грн.

На дану суму позивачем нараховано 1567,05 грн. - 3% річних та 10580,98 грн. пені.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, вказаних у ст. 11 Цивільного кодексу України, у тому числі з угод, передбачених законом, а також із угод, хоча і не передбачених законом, але не суперечних йому. Виникнення прав та обов'язків пов'язано з юридичними фактами, які підтверджують виникнення між сторонами правовідносин.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, між сторонами виникли правовідносини, у силу яких позивач здійснив поставку товару, а Приватне підприємство "Масляна родина", зобов'язалось провести повну оплату.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач поставив відповідачу товар на суму 165280,91 грн. згідно товарно - транспортних накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, а відповідач вчасно не провівши розрахунку за отриманий товар, заборгував позивачу 80759,61 грн.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія накладної № РН-3-050024 від 05.03.2014 року на суму 18405,70 грн. не підписаної повноважними представниками сторін, однак позивачем долучено докази повної оплати відповідачем товару, отриманого згідно вказаної накладної. А відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість, стягнення якої є предметом спору, виникла на підставі підписаних належним чином накладних, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як визначено п. 4.1 договору покупець зобов'язався оплачувати вартість товару на протязі 14 банківських днів з моменту отримання товару шляхом внесення відповідної суми на банківський рахунок продавця. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок продавця або в касу продавця (п.4.4 договору).

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений момент пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання недопустима. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що у випадку прострочення платежу за товар покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правильність представленого позивачем розрахунку пені в сумі 10 580,98 грн. та 3% річних в розмірі 1567,05 грн. судом перевірено.

З огляду на викладене, суд вважає позов підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Масляна родина" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул. Самбірська, 128/1, ідентифікаційний код 37390163) на користь Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" Міністерства аграрної політики та продовольства України (35500, Рівненська область, м.Радивилів, вул. Волковенка, 11, ідентифікаційний код 00955791) 80759,61 грн. основного боргу, 1567,05 грн. - 3% річних та 10580,98 грн. пені.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Масляна родина" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул. Самбірська, 128/1, ідентифікаційний код 37390163) в доход державного бюджету 2062,22 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.02.2015 р.

Суддя Король М.Р.