РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/28301/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг"

про стягнення 719 242,69 грн.

за участю представників:

від позивача:Мєхоношин Д.В.- представник за довіреністю № 38 від 25.06.2014 р.
від відповідача:Андрюхін Д.В.- представник за довіреністю № 08-01 від 08.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" про стягнення заборгованості у сумі 719 242,69 грн. за договором купівлі-продажу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № 14 ПК 034/ЧКГО від 02.06.2014 р. в частині своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" заборгованість за поставлений, але неоплачений товар у сумі 719 242,69 грн., яка складається з суми основного боргу 640 810,76 грн., пені - 17 244,85 грн., штрафу - 48 869,33 грн., 20 % річних у сумі 12 317,75 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково, зазначив, що нарахування 20 % річних є необгрунтованим, оскільки позивач не входить до переліку фінансових установ, які можуть надавати фінансові послуги. Крім того, зазначив, що позивач невірно обрав міжбанківський курс долара США при розрахунку основної суми заборгованості відповідно до п. 2.2 договору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 14 ПК 034/ЧКГО.

Згідно з п 1.1 вказаного договору продавець в порядку та на умовах, передбачених цим договором зобов'язується передати у власність покупця препарати підкорневого живлення, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Ціни, загальна вартість, найменування товару визначається в еквіваленті національної валюти України до долара США та зазначаються у додатках (п. 2.1 договору).

Покупець здійснює попередню оплату за товар в розмірі 20 % вартості кожної окремої партії товару. Решта вартості товару виплачується покупцем до 20.10.2014 р. (80 % вартості партії товару) Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 20.10.2014 р. (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 8.1 договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до специфікації до договору 16.06.2014 р. продавець зобов'язався поставити покупцю препарати підкорневого живлення на загальну суму 610 866,60 грн., що еквівалентно 51 290,40 доларів США.

На виконання вказаного договору Товариство ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" поставило відповідачу товар на суму 610 866,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № АІ000006777 від 16.06.2014 р. та поясненнями представників сторін.

Разом з тим, відповідач зі свого боку зобов'язання за домовленістю виконав неналежним чином, оплату поставленого товару позивачу здійснив частково - 13.06.2014 р. сплатив 122 173,32 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Таким чином, судом встановлено, що несплаченою залишилась частина товару за договором купівлі-продажу № 14 ПК 034/ЧКГО від 02.06.2014 р. у сумі 488 693,28 грн.

При цьому, як вбачається з п. 2.2 договору ціна товару може бути товару змінена продавцем в одностронньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою).

Вартість товару розраховується за формулою, визначеною у цьому пункті договору, та сплачується в гривні.

Загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, - є фактичною загальною ціною товару по цьому договору, яку покупець зобов'язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням п. 2.2 цього договору. При цьому ціна за товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання долара США до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків по даному договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти коригування ціни товару відповідно до п. 2.2 договору, вказуючи на те, що воно можливе лише на дату фактичного платежу, з якою пов'язується відповідний курс долара США. Однак, суд такі доводи відповідача відхиляє та погоджується з позивачем у тому, що фактично відповідач так і не здійснив оплату товару і його порушення продовжується у часі, а тому має бути застосований міжбанківський курс долара США станом на час подання позовної заяви до суду.

Так, у матеріалах справи наявні роздруківки з сайту www.udinform.com станом на 13.06.2014 р. та на 04.12.2014 р. щодо встановлення курсу долара США до гривні, які суд приймає в якості належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином, враховуючи п. 2.2 договору, суд приходить до висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" на час розгляду даної справи наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 640 810,76 грн., яка підлягає стягненню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені в сумі 17 244,85 грн. за період з 21.10.2014 р. по 05.12.2014 р. та 10 % штрафу в сумі 48 869,33 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Нормами ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору у випадку порушення покупцем термінів оплати покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів товару від несвоєчасно оплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару.

Відповідно до п. 6.2 договору при несвоєчасній оплаті поставленого товару, покупець виплачує продавцю штраф у розмірі 10% від вартості поставленого товару.

Відповідно до ч. 2 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та правової позиції Верховного Суду України вiд 06.06.2012 р. у справi № 6-49цс12, вiд 30.10.2013 р. у справi № 6-59цс13 застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання не передбачено законом, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Перерахувавши заявлену позивачем суму пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, а також суму штрафу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості пеню у сумі 16 321,02 грн. за період з 21.10.2014 р. по 05.12.2014 р., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним невірно застосований розмір облікової ставки за вказаний період, та 10 % штрафу в сумі 48 869,33 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 20 % річних у сумі 12 317,75 грн. за період з 21.10.2014 р. по 05.12.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного Суда від 01.07.2014 р. за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність вимог про стягнення 20 % річних та вважає, що вказані вимоги є такими, що заявлені правомірно.

Провівши розрахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 20 % річних у сумі 12 317,75 грн. за період з 21.10.2014 р. по 05.12.2014 р.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" про стягнення заборгованості у сумі 719 242,69 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (01034, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 12, літера Б, ідентифікаційний код 31958717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, корпус В, кім. 308, ідентифікаційний код 38948033) основну заборгованість у сумі 640 810 (шістсот сорок тисяч вісімсот десять) грн. 76 коп., пеню у сумі 16 321 (шістнадцять тисяч триста двадцять одну) грн. 02 коп., 10 % штрафу у сумі 48 869 (сорок вісім тисяч віссімсот шістдесят дев'ять) грн. 33 коп. та 20 % річних в сумі 12 317 (дванадцять тисяч триста сімнадцять) грн. 75 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг" (01034, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 12, літера Б, ідентифікаційний код 31958717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, корпус В, кім. 308, ідентифікаційний код 38948033) витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 366 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят шість) грн. 38 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 лютого 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 23 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна