РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/25848/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія»
До Приватного підприємства «Роса»
Простягнення 35 768,17 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Пироженко Л.П., за довіреність;

Від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість по договору №1610/23.03 від 01.03.2012р., в сумі 35 768,17 грн., з яких: 32 205,64 грн. - основний борг, 807,84 грн. - 3% річних, 2 754,69 - пеня.

Позивачем, відповідно до ст. 22 ГПК України подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з здійсненою проплатою в розмірі 4 000 грн. після порушення провадження у даній справі.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 31 768,17 грн., з яких: 28 205,64 грн. - основний борг, 807,84 грн. - 3% річних, 2 754,69 грн. - пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до абз. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, у зв'язку із чим приймається судом до розгляду.

Отже, відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів буд. 14/А.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 15.01.2015р., 03.02.2015р., представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 28.11.2014р., 21.01.2015р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Ухвалою суду від 15.01.2015р. за клопотанням позивача продовжено строк розгляду справи, відповідно до ст. 69 ГПК України.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» (надалі - Постачальник) та Приватним підприємством «Роса» (наділ - Покупець) був укладений договір постачання №1610/23.03 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві у визначений цим Договором термін, а Покупець зобов'язується прийняти відповідно до умов викладених у цьому Договорі, та своєчасно оплатити м'ясну продукцію (надалі - Товар), які є власністю Постачальника.

Згідно з п. 3.1 Договору кількість та ціна, що постачається по даному Договору, вказується в накладних, які складаються для кожної нової партії Товару і є невід'ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору Покупець зобов'язаний вчасно сплачувати вартість Товару у порядку передбаченому даним договором.

Згідно з п. 4.1 Договору Постачальник здійснює поставку товару по заявці Покупця, яку Покупець дає не пізніше 16 годин за день до відвантаження товару.

Відповідно до п. 4.5 Договору підтвердженням здійснення поставки товару є видаткова або товарно-транспортна накладна, підписана відповідальними представниками сторін.

Пунктом 4.7 Договору передбачено, що Постачальником виписується зведена податкова накладна на отриманий товар або на кожну поставку товару виписується податкова накладна, про що Покупець інформує Постачальника в момент підписання Договору. Зведена податкова накладна передається Покупцю до 11 числа місяця, наступного за звітним.

Ціна товару фіксується в прас-листі, накладних, а в разі необхідності - в специфікаціях, затверджених сторонами, які є невід'ємними частинками даного Договору (п. 5.1 Договору). Оплата за товар, що відвантажується по даному Договору, здійснюється Покупцем на рахунок Постачальника у національній валюті України а підставі рахунків-фактур або накладних, як по безготівковому рахунку, так і готівкою (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 5.4 Договору Покупець повинен проводити звірку взаєморозрахунків з Постачальником зі складанням акту звірки, який Постачальник надає до 11 числа наступного місяця, не рідше одного разу на місяць з наданням підписаного акту звірки не пізніше 25-го числа наступного після звітного періоду місяця.

Матеріалами справи підтверджено, що свої обов'язки за договором Позивач виконав належним чином, а саме своєчасно та в повному обсязі здійснив поставку попередньо замовленого товару, проте Відповідач, як покупець, свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконував неналежним чином, у зв'язку із чим допустив прострочення оплати вартості поставленого та прийнятого товару.

Так, Відповідачем було отримано Товар згідно накладної №ВН/00854/2 від 10.01.2014р. на суму 32 226,34 грн.

Факт приймання Відповідачем товару підтверджується наявністю підпису та печатки на вказаній накладній, згідно якої приймався поставлений товар. Будь-яких зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від Відповідача не надходило.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2014р. до 31.01.2014р. на суму 32 205,64 грн. підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.

Згідно умов Договору №1610/23.03 від 12.03.2012р., максимальний термін по відстрочці платежу становить 7 календарних днів з моменту прийому товару Покупцем (відповідно до п. 5.3 Договору).

Судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення у справі, Відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений в сумі 4 020,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №56 від 31.01.2014р. на суму 20,70 грн., та реєстром розрахункових документів за період з 31.01.2014р.- 03.12.2014р. (при цьому 20,70 грн. сплачено 31.01.2014р. до подачі позовної заяви та 4 000 грн. після подачі поданої заяви та порушення провадження у даній справі).

Таким чином, сума несплаченого товару станом на час розгляду справи становить 28 205,64 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 28 205,64 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

За таких обставин, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню повністю в сумі 28 205,64 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також правомірно нарахував відповідачу суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім 3% річних перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 807,84 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення пені в сумі 2 754,69 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 6.1 Договору сторони встановили, що за прострочення платежів, передбачений п. 5.3 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної відсоткової ставки НБУ, яка діє на момент оплати, нараховану на повну суму недоїмки за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приймаючи до уваги, що наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог, відповідно до розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення стягнення пені за несвоєчасну оплату поставленого товару повністю у розмірі 2 754,69 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Роса» (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів буд. 14/А, ідентифікаційний код 32704590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» (18023, м. Черкаси, вул. Котовського, буд. 71, кв. 2, ідентифікаційний код 37400134) заборгованість у розмірі 28 205 (двадцять вісім тисяч двісті п'ять) грн. 64 коп., 807 (вісімсот сім) грн. 84 коп. 3% річних, 2 754 (дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири) грн. 69 коп. пені, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.02.2015р.

Суддя І.І. Борисенко