ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року Справа № 904/7049/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи попереджені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі № 904/7049/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП", смт. Широке, Широківського району, Дніпропетровської області,

про стягнення 307 403 грн. 95 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП" про стягнення з відповідача 307 403 грн. 95 коп., що складає 188 744 грн. 81 коп. - основного боргу за природний газ відповідно до умов договору від 28.12.2012р. №13/2351-БО-3 купівлі - продажу природного газу, 64 627 грн. 51 коп. - пені, 38 377 грн. 69 коп. - суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та 15 653 грн. 94 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. по справі №904/7049/14 (суддя -Загинайко Т.В.) припинено провадження у справі у сумі 138 744 грн. 81 коп. - заборгованості. Стягнуто з Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 48 470 грн. 63 коп. - пені, 38 377 грн. 69 коп. - інфляційних нарахувань, 15 653 грн. 94 коп. - річних та 6148 грн. 08 коп. - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі № 904/7049/14, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що в частині зменшення пені, рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального ст.233 Господарського кодексу України, ст.ст.224,258,549-551,625 Цивільного кодексу України та процесуального права - ст.ст.43,83 Господарського процесуального кодексу України. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/7049/14 від 02.12.2014р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 16 156, 88 грн., прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені у сумі 16 156, 88грн. в задоволенні яких було відмовлено господарським судом Дніпропетровської області. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. у справі №904/7049/14 залишити без змін.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 22.01.2015р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу; представник відповідача просить рішення суду залишити без змін. По справі оголошено перерву до 19.02.2015р.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 13.02.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Березкіна О.В.

В судове засідання Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.02.2015р. представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи попереджені належним чином (а.с. 143). Відповідач надіслав телеграму про розгляд справи у його відсутності. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін, за наявними матеріалами справи.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

28.12.2012р. між позивачем - Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як продавцем, та відповідачем - Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП", як покупцем, було укладено Договір №13/2351-БО-3 купівлі-продажу природного газу, відповідно до пункту 1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 400,6 тис. куб. м, в тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м): у січні - 86,0 тис. куб. м, у лютому - 78,5 тис. куб. м, у березні - 64,3 тис. куб. м, у квітні - 14,2 тис. куб. м, у травні - вересні - 0 тис. куб. м , у жовтні - 23,8 тис. куб. м, у листопаді - 56,4 тис. куб. м, у грудні - 77,4 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.3 Договору).

Згідно з пунктом 5.2 Договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3 509 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305 грн. 60 коп., крім того ПДВ - 20% - 61 грн. 12 коп., всього з ПДВ - 366 грн. 72 коп.; до сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 3 884 грн. 78 коп., крім того ПДВ - 20% - 776 грн. 96 коп., всього з ПДВ - 4 661 грн. 74 коп.

Крім того, згідно з пунктом 1 Додаткової угоди 16.07.2013р. №1 до договору купівлі-продажу природного газу №13/2351-БО-3 від 28 грудня 2012 року, з 01 липня 2013 року пункт 5.2 Договору було викладено у наступній редакції: ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3 459 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою - 20%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295 грн. 60 коп., крім того ПДВ - 20% - 59 грн. 12 коп., всього з ПДВ - 354 грн. 72 коп.; до сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 3 823 грн. 78 коп., крім того ПДВ - 20% - 764 грн. 76коп., всього з ПДВ - 4 588 грн. 54 коп. (а.с. 18 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, у період з січня по грудень 2013р. позивачем було здійснено постачання відповідачу газу на загальну суму 1 448 744 грн. 81 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р. на суму 328 992 грн. 69 коп., від 28.02.2013р. на суму 281 046 грн. 73 коп., від 31.03.2013р. на суму 248 950 грн. 69 коп., від 30.04.2013р. на суму 61 325 грн. 13 коп., від 31.10.2013р. на суму 101 213 грн. 92 коп., від 30.11.2013р. на суму 150 347 грн. 98 коп., від 31.12.2013р. на суму 276 867 грн. 67 коп. (а.с. 19-25 т.1)

Згідно з пунктом 6.1 Договору, сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, строк погашення заборгованості за Договором вважається таким, що настав, відповідно до п. 6.1 Договору.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач за отриманий газ розрахувався у повному обсязі, у тому числі у сумі 188 744 грн. 81 коп. (платіжні доручення від 20.10.2014р. №625 на суму 50 000 грн. 00 коп. та від 20.11.2014р. №676 на суму 138 744 грн. 81 коп. з призначенням платежу «погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2013р. згідно договору №13/2351-БО-3 від 28.12.2012р.») після звернення позивача з позовом до суду.

Зі змісту пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі у разі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, у зв'язку з припиненням зобов'язання відповідача перед позивачем у сумі 188 744 грн. 81 коп. після звернення позивача з позовом до суду провадження у справі щодо 188 744 грн. 81 коп. основної заборгованості підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмета спору.

При розгляді даного спору, судом першої інстанції було вірно зазначено, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зі змісту статті 611 Цивільного кодексу України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Зі змісту пункту 7.2 Договору вбачається, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості, а у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (а.с. 16 т.1).

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом першої інстанції розмір пені було зменшено на 25% відсотків, зважаючи на наступне.

Так, КП «Фрунзенське ЖКП» є комунальним підприємством, що підтверджується копією довідки АБ №726261 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій додається. Підприємство надає послуги теплопостачання бюджетним установам та організаціям, серед яких є установи, що фінансуються з державного бюджету. В зв'язку з заборгованістю бюджетних установ за спожиті послуги теплопостачання а саме: Управління соціального захисту населення Широківської РДА заборгованість на 25.10.2013р. - 153735, 95 грн., на 09.04.2014р. - 195928, 01грн., на 01.10.2014р. - 189498, 01грн. (акти звіряння додаються), та Управління агропромислового розвитку Широківської РДА на 23.10.2013р. - 84448,54 грн. на 01.05.2014р. - 94938,24грн. (акти звіряння додаються) відповідач не мав змоги своєчасно виконувати свої зобов'язання перед позивачем. Також відповідач звертався до господарського суду з метою примусового стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання з Управління соціального захисту населення Широківської РДА (копія рішення суду №10/5005/7835/2011 додається, Управління агропромислового розвитку Широківської РДА копія рішення суду №904/5947/14 від 01.10.2014р. є в матеріалах справи).

Крім того, причиною невиконання грошового зобов'язання є заборгованість державного бюджету по різниці в тарифах по комунальним послугам, що надавались населенню, яка станом на 01.10.2014р. складає 1411027, 08грн., про що свідчить копія протоколу та рішення комісії Широківської РДА додається, яка відшкодовується відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014рік» і Порядку та умов надання у 2014р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Таким чином, з відповідача було стягнуто судом пеню у розмірі 48 470 грн. 63 коп. (з 14.02.2013р. по 07.08.2014р.), з чим погоджується суд апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга позивача, яка стосується стягнення пені, не підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, який було перевірено судом, інфляційні нарахування становлять 38 377 грн. 69 коп. (з березня 2013 року по червень 2014 року), а річні - 15 653 грн. 94 коп. (з 14.02.2013р. по 07.08.2014р.) і ці суми обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з відповідача.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року по справі №904/7049/14, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 24.02.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

О.В. Березкіна