ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 917/79/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіної О.М., службове посвідчення від 09.10.2012р. №008307;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився;

1-ї третьої особи - не з'явився;

2-ї третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокурора Полтавського району Полтавської області, м. Полтава (вх. № 871П/1-18)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.01.2015р.

у справі №917/79/15

за позовом Прокурора Полтавського району Полтавської області, м. Полтава

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1.Відділу Державного земельного агентства у Полтавському районі Полтавської області, м. Полтава

2.Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, м. Полтава

до 1-го відповідача Полтавської районної державної адміністрації, м. Полтава до 2-го відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, Полтавська область, Полтавський район, с. Супрунівка

про визнання недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації №559 від 16.06.2011 року "Про надання Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)";

визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладеного між сторонами, на земельну ділянку площею 16, 00га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий №:00:004:0006, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за №000040006:5:26;

зобов'язання Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий №:00:004:0006, загальною вартістю

338 950, 08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.01.2015р. у справі №917/79/15 (суддя Бунякіна Г.І.) позовну заяву Прокурора Полтавського району Полтавської області від 20.01.2015р. №116-343/14 (вх.№95/15 від 21.01.2015р.) повернуто без розгляду. Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що в порушення приписів статті 58 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві об'єднано декілька самостійних вимог немайнового характеру з різною підставою виникнення та до різних відповідачів і сумісний розгляд цих вимог суттєво утруднить вирішення спору.

Прокурор Полтавського району Полтавської області, м. Полтава з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.01.2015р. у справі № 917/79/15 скасувати та справу передати на розгляд до господарського суду Полтавської області. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що визначені ним розпорядження та договір про встановлення земельного сервітуту взаємопов'язані між собою та вирішують питання надання у користування одних і тих самих земельних ділянок.

На думку апелянта, порушений спір не є публічно-правовим, а є спором про право, який зводиться до визначення правомірності використання земельних ділянок ФОП ОСОБА_3, скасування розпорядження Полтавської районної державної адміністрації, звільнення та повернення земельної ділянки, а отже, на думку скаржника, відповідно до вимог статті 12 та 58 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду для розгляду справи №917/79/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 17.02.2015 о 10:45 год.

17.02.2015р. від Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Крім того, останній просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

17.02.2015р. від Відділу державного земельного агентства у Полтавському районі Полтавської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Крім того, зазначає, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні 17.02.2015р. прокурор підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.01.2015р. у справі № 917/79/15 та справу передати на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Представники 1-го, 2-го відповідачів та третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів зазначає, що Харківський апеляційний господарський суд виконав процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення 1-го, 2-го відповідачів та третіх осіб про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали суду від 06.02.2015р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20 лютого 2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2015 року суд попереджав сторони, що у разі не з'явлення їх представників у судове засідання та не надання витребуваних судом документів, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами та за відсутністю представників сторін.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення першого, другого відповідачів та третіх осіб про час та місце судового засідання, а також те, що їх явка у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників першого, другого відповідачів та третіх осіб.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приймає до уваги наступне.

У січні 2015р. Прокурор Полтавського району Полтавської області звернувся до господарького суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просив визнати недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації №559 від 16.06.2011 року "Про надання Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)"; визнати недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладеного між сторонами, на земельну ділянку площею 16, 00га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий №:00:004:0006, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за №000040006:5:26; зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий №:00:004:0006, загальною вартістю

338 950, 08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації надано дозвіл ФОП ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 га (землі сільськогосподарського призначення).

Як вказано заявником в апеляційній скарзі, на підставі вказаного розпорядження Полтавською районною державною адміністрацією укладено договори про встановлення земельного сервітуту.

Перевіркою, проведеною із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства у Полтавській області (від 27.10.2014р. №01-14/4287), встановлено порушення вимог земельного законодавства Полтавською районною державною адміністрацією при винесенні розпорядження та укладенні договорів про встановлення земельного сервітуту, прийняте з порушенням вимог Цивільного та Земельного кодексу України та створює механізм надання землі у користування суб'єкту господарської діяльності в обхід проведення аукціонів, у зв'язку з чим вказане розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню в судовому процесі.

Таким чином, розпорядження Полтавської районної державної адміністрації та договір про встановлення земельного сервітуту ФОП ОСОБА_3 є взаємопов'язаними та вирішують питання надання у користування одних і тих самих земельних ділянок.

Як зазначено апелянтом в апеляційній скарзі, Прокуратурою Полтавської району Полтавської області проведено перевірку, якою, зокрема, встановлено, що вказані земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 для здійснення їм підприємницької діяльності.

Приписами статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

За своєю суттю об'єднання позовів дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливлює винесення різних рішень за однакових обставин.

Як вже зазначалось вище, Прокурором Полтавського району Полтавської області об'єднано вимоги про визнання недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації, визнання недійсним договорів про встановлення земельного сервітуту та зобов'язання повернути земельні ділянки.

Проаналізувавши правову природу взаємовідносин між сторонами, колегія суддів вважає помилковим висновок господарського суду першої інстанції про неможливість об'єднання позовних вимог прокурора в одне позовне провадження, оскільки вимоги прокурора мають однорідний характер, ті самі підстави виникнення; правовідносини, які склались між сторонами у справі випливають з тих фактичних обставин, на яких ґрунтуються вимоги прокурора.

Крім того, договори особистого строкового земельного сервітуту укладаються на виконання рішень органу місцевого самоврядування.

З наведеного вище випливає, що без скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування у встановленому законом порядку, відсутні правові підстави для звільнення та повернення земельних ділянок на користь територіальної громади.

За таких обставин, вищевказана вимога прокурора про скасування розпорядження є пов'язаною за своїм змістом із іншими вимогами заявленими ним у позовній заяві та є наслідками визнання недійсним розпорядження.

Також, як встановлено в пункті 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

А отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що вимоги позивача мають однорідний характер, ті самі підстави виникнення, правовідносини, які склалися між сторонами у даній справі випливають з тих фактичних обставин, на яких ґрунтуються вимоги прокурора.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що окремий розгляд заявлених позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав та взаємовідносин сторін.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивачем при зверненні з позовом не порушені передбачені частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України правила об'єднання позовних вимог, а отже, господарський суд першої інстанції дійшов необґрунтованих та передчасних висновків про повернення позовної заяви без розгляду.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Полтавської області від 26.01.2015 року у справі № 917/79/15 скасуванню з передачею справи на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 99, 101, п.4 ч.1 ст. 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора Полтавського району Полтавської області, м. Полтава задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.01.2015 року у справі №917/79/15 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17.02.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Хачатрян В.С.