ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 5015/2312/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

за участю представників:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" - Подшебякіної О.М.,

ЛКП "Залізничнетеплоенерго" - Охріменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2014

та на ухвалу господарського суду Львівської області від 30.09.2014

у справі № 5015/2312/11

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго"

про стягнення заборгованості в сумі 2 235 453,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" звернулося в порядку ст. 117 ГПК України до господарського суду Львівської області з заявою про визнання наказу № 5015/2312/11 від 22.09.2011 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені, річних та інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 30.09.2014 (суддя Кидисюк Р.А.), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 (колегія суддів у складі: суддя Новосад Д.Ф. - головуючий, судді Михалюк О.В., Кравчук Н.М.), заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виданий на виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2011 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 наказ господарського суду Львівської області від 22.09.2011 у справі № 5015/2312/11 в частині стягнення з ЛКП "Залізничнетеплоенерго" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 96 138,28 грн. пені, 76 759,14 грн. 3% річних та 281 163,81 грн. інфляційних нарахувань.

У касаційній скарзі ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" просить скасувати ухвалу господарського суду першої інстанції від 30.09.2014, постанову апеляційного суду від 29.10.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ЛКП "Залізничнетеплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає частковому виконанню. В обґрунтування касаційної скарги позивач стверджує, що судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги ст.ст. 47, 43 ГПК України, п. 2.5 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.п. 3, 6 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 № 894.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Суди попередніх інстанцій, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності встановили наступне:

- рішенням господарського суду Львівської області від 29.06.2011 у справі № 5015/2312/11 задоволено частково позов та стягнуто з Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" 1 740 190,29 грн. основного боргу, 96 138,28 грн. пені, 76 759,14 грн. 3% річних та 229 226,03 грн. інфляційних втрат, 21 183,51 грн. державного мита та 230,51 грн. вартості інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, а в іншій частині в позові відмовлено;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2011 змінено в частині стягнення з відповідача на користь позивача 229 226,03 грн. інфляційних втрат, 21 183,51 грн. державного мита та 230,51 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 281 163,81 грн. інфляційних втрат, 21 942,51 грн. державного мита та 231,28 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2011 у справі № 5015/2312/11 залишено без змін;

- на виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2011 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 видано наказ № 5015/2312/11 від 22.09.2011;

- згідно з протоколом № 3 від 18.11.2011 засідання Комісії з питань списання заборгованості за природний газ перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" списано заборгованість Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" з пені, штрафних та фінансових санкцій, які були нараховані останньому на заборгованість перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за природний газ отриманий за договором № 06/09-1257 БО-21 від 23.09.2009 в сумі 454 061, 23 грн. відповідно до вимог Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" № 3319-VI від 12.05.2011 та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 № 894;

- предметом списання є заборгованість боржника ЛКП "Залізничнетеплоенерго" за спожитий природний газ, яка виникла до 01.01.2011 і не була сплачена відповідачем станом на дату набрання чинності вказаним Законом;

- боржником надіслано стягувачу повідомлення про наведене списання заборгованості від 21.11.2011 разом з копією відповідного протоколу та копіями актів звіряння розрахунків станом на 01.11.2011, а також копію акта звіряння заборгованості за природний газ (примірна форма за Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію").

Наведені обставини стали підставою для звернення боржника з заявою про визнання наказу, виданого на виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2011 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 у справі № 5015/2312/11, в частині стягнення з Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 96 138,28 грн. пені, 76 759,14 грн. річних, 281 163,81 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

Вищий господарський суд України вважає за необхідне зазначити, що 04.06.2011 набув чинності Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", статтею 1 якого передбачено, що дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" на умовах, визначених цим Законом, підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011, та не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

В пункті 2.5 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" зазначено, що списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 894 від 08.08.2011 затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію (надалі Порядок), який визначає механізм списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ та електричну енергію, зокрема із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані на заборгованість за природний газ, а також за кам'яне і буре вугілля, газ нафтопереробки, нафтопродукти і природний газ підприємств, що виробляють електричну енергію, перед Держрезервом, яку реструктуризовано відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Згідно з п. 6 Порядку для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Односторонній протокол комісії з питань списання заборгованості є достатньою правовою підставою для списання заборгованості з пені, штрафних та фінансових санкцій, відповідно до п. 2.2. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" (вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 15.10.2013 у справі № 5011-27/6245-2012).

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії боржника по списанню заборгованості з пені, інфляційних та річних ЛКП "Залізничнетеплоенерго" перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором № 06/09-1257 БО-21 від 23.09.2009 в сумі 454 061, 23 грн. є правомірними та такими, що відповідають п. 2.2. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Відповідно до ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, місцевим та апеляційним господарськими судами правомірно визнано наказ господарського суду Львівської області від 22.09.2011 у справі № 5015/2312/11 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 96 138,28 грн. пені, 76 759,14 грн. 3% річних та 281 163,81 грн. інфляційних нарахувань у зв'язку з припиненням вказаних грошових зобов'язань.

Вищий господарський суд України вважає помилковими посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що дана заборгованість не підлягає списанню у зв'язку із тим, що станом на 04.06.2011 не була відображена у бухгалтерському обліку суб'єктів списання та не існувала взагалі (за відсутності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили) з огляду на те, що нарахування штрафних санкцій та компенсаційних втрат починається з моменту порушення виконання зобов'язання щодо оплати спожитого природного газу. Тому доводи скаржника, що для списання пені, інфляційних втрат та 3% річних необхідною умовою є існування судового рішення про стягнення таких сум, яке набрало законної сили до 04.06.2011, є безпідставними та необґрунтованими. Отже, відображення фінансових та штрафних санкцій у бухгалтерському обліку підприємств є внутрішнім питанням відповідного товариства.

Крім того твердження позивача про те, що списання заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, по якій відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили передбачає спеціальну процедуру - підписання відповідних договорів між учасниками процедури списання також не заслуговують на увагу, оскільки станом на час списання вказаної заборгованості згідно з протоколом № 3 від 18.11.2011 суми пені, інфляційних втрат та 3% річних були визначені рішенням господарського суду Львівської області від 29.06.2011 з урахуванням змін несених постановою Львівського апеляційного господарського суду, яке набрало законної сили 12.09.2011. Отже, такі суми не підлягали узгодженню сторонами шляхом укладення договору згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 08.08.2011, яким встановлено не порядок списання заборгованості, а спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати штрафних та фінансових санкцій на підставі договорів про поставку природного газу.

Враховуючи наведене, Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо процедури списання заборгованості, а тому задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та законним.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Вищий господарський суд України вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами, на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 та ухвалу господарського суду Львівської області від 30.09.2014 у справі № 5015/2312/11 залишити без змін.

Головуючий суддя:Н. Губенко
Судді: Т. Барицька
В. Картере