ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 5011-72/11560-2012
Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу Антимонопольного комітету України, м. Київ

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014

зі справи № 5011-72/11560-2012

за позовом малого підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Олісма", смт Оржів, Рівненський район, Рівненська область (далі - Товариство)

до відповідача Антимонопольного комітету України, м. Київ (далі - АМК України)

про визнання частково недійсним рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Лютенко К.Т.;

відповідача - Харченко С.В.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року Товариство звернулося з позовом, згідно з яким просило визнати недійсним рішення АМК України від 13.06.2012 № 355-р зі справи № 242-26.13/149-11 у частині, що стосується його прав та обов'язків.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2014 (суддя Зеленіна Н.І.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 (колегія суддів у складі: Тищенко А.І. - головуючий суддя, судді Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В.), призначено комплексну судову товарознавчо-технологічну експертизу та зупинено провадження у справі на підставі пункту 1 частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі АМК України просить Вищий господарський суд України скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 23.09.2014, постанову апеляційного суду від 21.10.2014 в частині зупинення провадження у справі та передати останню до суду першої інстанції для її подальшого розгляду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до п. 1 частини другої ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Таким чином, зупинення провадження у справі у зв'язку із призначенням експертизи є правом суду.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд міста Києва ухвалою від 23.09.2014 призначив судову експертизу із встановленням кола питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом (ст. 41 ГПК України) та одночасно зупинив провадження у справі у зв'язку із призначенням експертизи (ст. 79 ГПК України), реалізувавши тим самим своє право.

Зазначеним обставинам апеляційний суд дав належну оцінку і дійшов правомірного висновку про те, що підстави зупинення провадження у справі відповідають вимогам ст. 79 ГПК України.

Таким чином, оскаржувані рішення попередніми судовими інстанціями прийнято в межах наданих їм повноважень та без порушення приписів статей 41, 79, 86 ГПК України, а тому передбачені законом підстави для їх скасування в касаційному порядку відсутні.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх інстанцій не спростовують, суд не бере їх до уваги і вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 23.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 зі справи № 5011-72/11560-2012 залишити без змін, а касаційну скаргу Антимонопольного комітету України - без задоволення.

Суддя В.Селіваненко
Суддя І.Бенедисюк
Суддя В.Харченко