КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. Справа№ 42/100

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Щербатюк К.О. - дов. № 567 від 31.12.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р.

за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

про відстрочку виконання рішення

у справі № 42/100 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

про стягнення коштів

В судовому засіданні 11.02.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі №42/100 відмовлено Публічному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести постанову про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 28.01.2015р. передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 11.02.2015р.

04.02.2015р. від представника позивача надійшло клопотання про припинення апеляційного провадження у справі у зв'язку з тим, що відповідачем оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. про відмову в надання відстрочки виконання рішення по справі № 42/100, оскарження якої Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Відповідно до п. 7.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» частина третя статті 121 ГПК вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. Відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання. Оскільки ухвали місцевого господарського суду, які виносяться під час виконання судового рішення, неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду, такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні процесуальних дій, зазначених у пунктах 17, 18, 20 частини першої статті 106 ГПК, можуть бути переглянуті в апеляційному та в касаційному порядку. Про можливість оскарження ухвал першої і постанов апеляційної інстанцій про відмову у зміні способу та порядку виконання судового рішення зазначено і в Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 зі справи № 1-12/2012.

Керуючись правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 25.04.2012р. №11-рп/2012 у справі №1-12/2012, яким надано офіційне тлумачення пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України слід розуміти так, що апеляційному та касаційному оскарженню підлягають ухвали місцевого господарського суду і постанови апеляційної інстанції як про зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови, так і про відмову у змінах способу та порядку їх виконання, у зв'язку з чим клопотання позивача про припинення апеляційного провадження у даній справі задоволенню не підлягає.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та винести постанову про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100 строком на 5 років.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 04.02.2015р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

В грудні 2009р. Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго», яку в подальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Київенерго», в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбуд Київенерго» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100 позов задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Акціонерної енергопостачальної організації «Київенерго» 19 754 713, 44 грн. основного боргу, 185 086, 42 грн. інфляційних витрат, 54 033,60 грн. 3% річних, 23 448, 62 грн. витрат по оплаті державного мита, 217, 01 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2010р. у справі № 42/100 рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. змінено, позов задоволено повністю.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбуд Київенерго» 19 754 713, 44 грн. основного боргу, 1 382 829, 94 грн. штрафу, 366 311, 13 грн. пені, 185 086, 42 грн. інфляційних втрат, 54 033, 60 грн. 3% річних, 25 500, 00 грн. витрат по сплаті державного мита за подання позову, 236, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2010р., зміненого постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2010р., Господарським судом міста Києва видано наказ № 42/100 від 27.08.2010р.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2010р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2010р. в частині задоволення позовних вимог про стягнення 1 382 829, 94 грн. штрафу та 366 311, 13 грн. пені та рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 382 829, 94 грн. штрафу та 366 311,13 грн. пені скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Під час нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2010р. у задоволенні позовних вимог про стягнення 138 2829, 94 грн. штрафу та 366 311, 13 грн. пені відмовлено повністю.

14.05.2014р. від Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПАТ «АК «Київводоканал») надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100 строком на 5 років.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2014р. у справі № 42/100 заяву Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100 до 01.01.2015р.

11.12.2014р. ПАТ «АК «Київводоканал» повторно звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100 на 5 років.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015р. у справі №42/100 Публічному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» відмовлено в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2010р. у справі № 42/100.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач зазначав, що заборгованість зумовлена наданням відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення переважно споживачам за соціальними (заниженими) тарифами та несвоєчасним і неповним відшкодуванням відповідачеві із державного та місцевого бюджетів коштів з різниці у тарифах, наявністю значної дебіторської заборгованості, боржниками за якою є переважно житлово-комунальні підприємства. Суди останнім задовольняють заяви про відстрочку та розстрочку виконання судових рішень, стягувачами за якими є ПАТ «АК «Київводоканал», чим пояснюється низький відсоток виконання судових рішень у примусовому порядку.

Відповідач стверджує, що ситуація склалась таким чином, що заборгованість ПАТ «АК «Київводоканал» перед ПАТ «Київенерго» стягується з урахуванням штрафних санкцій, незважаючи на те, що розрахунки з погашення заборгованості з різниці між фактичною вартістю послуг з водопостачання та водовідведення і їх собівартістю здійснюються без врахування штрафних санкцій.

Крім виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва у справі №42/100, на виконанні в органах Державної виконавчої служби перебувають 78 виконавчих проваджень про стягнення з ПАТ «АК «Київводоканал» на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості на загальну суму 1 250 000 000, 00 грн. При цьому, залишок заборгованості становлять штрафні санкції на суму більше, ніж 165 000 000,00 грн., а сума виконавчого збору за несвоєчасне виконання рішень судів - 110 000 000, 00 грн.

Водночас, відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 750 від 09.10.2013р. у територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10026/0187 філії Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» відповідачеві було відкрито поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Кошти, перераховані на зазначений рахунок, використовуються для проведення ліцензіатом розрахунків виключно на виконання заходів інвестиційних програм у сфері централізованого водопостачання та водовідведення. На думку заявника, блокування даного розрахункового рахунку призведе до порушення ліцензійних умов.

Разом з тим відповідач вважає, що арешт його коштів, який буде застосований в ході примусового виконання судового рішення може істотно вплинути на господарську діяльність підприємства, призвести до припинення надання споживачам послуг з водопостачання та водовідведення, що у свою чергу, може зумовити настання небажаних екологічних наслідків для міста Києва.

Одним із факторів, що ускладнює виконання відповідачем судового рішення, на думку останнього, є критична амортизаційна зношеність водопровідних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ «АК «Київводоканал». Через дану обставину відповідач змушений нести значні фінансові витрати як на запобігання так і на усунення надзвичайних ситуацій техногенного характеру. На підтвердження наведеному, відповідач послався на аварію, яка мала місце 10.04.2013р. на Бортницькій станції аерації, вказавши, що крім коштів на ліквідацію наслідків аварії, дане підприємство потребує капітального ремонту, проведення якого також потребує значних грошових витрат.

Оскільки при вирішенні судом питання про надання відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення має враховуватись ступінь вини відповідача у виникненні спору, заявник, підсумовуючи наведене у заяві, зауважив, що прямої вини ПАТ «АК «Київводоканал» у виникненні боргу перед ПАТ «Київенерго» немає, а тому просив відстрочити виконання рішення у справі № 42/100 строком на п'ять років, зазначаючи, що на даний час не спроможний виконати його у спосіб, визначений рішенням, без надання відстрочки.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»

Згідно частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Так як згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до пункту 7.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2. вказаної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарським процесуальним кодексом України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Наведені у заяві відповідача підстави для відстрочення виконання судового рішення, не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для відстрочення виконання судового рішення прийнятого 08.06.2010р. у справі № 42/100, а твердження відповідача не можуть бути свідченням наявності виняткових обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність при вирішенні питання про розстрочення судового рішення встановлювати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання судового рішення порушує та впливає, насамперед на права та інтереси позивача, за захистом яких він змушений був звернутись до суду.

Заборгованість, щодо стягнення якої вирішено спір у справі № 42/100, виникла за договором № 678 від 24.12.1990р. з вини відповідача у 2009р., несплата даної заборгованості протягом тривалого часу порушує матеріальні інтереси позивача - ПАТ «Київенерго», що може призвести до негативних наслідків для нього, а кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому.

Наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, існування великої заборгованості підприємств житлового господарства перед ПАТ «АК «Київводоканал» за надані послуги з водопостачання та водовідведення, зношеність каналізаційних мереж, що призводить до аварій та надзвичайних ситуацій, не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для відстрочення виконання судового рішення, оскільки, важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Дослідивши подані матеріали, апеляційним господарським судом не підтверджено наявності обставин, які ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення, прийнятого у справі, а визначені ПАТ «АК «Київводоканал» обставини не є підставами для відстрочення виконання судового рішення на строк, заявлений боржником.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», з підстав, викладених у ній, задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 42/100 прийнята із вірним застосуванням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 42/100 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі №42/100 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 42/100 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 16.02.2015р.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала