ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.15 Справа № 916/3766/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський торговий дім "Сонячна долина плюс", м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства "Актабанк", м. Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", м. м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "Актабанк", м. Київ

про стягнення 326674, 17 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: не з'явились

не з'явились не з'явились

від третьої особи-1: не з'явились

від третьої особи-2: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський торговий дім "Сонячна долина плюс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Актабанк" в особі відділення № 8 "Одеське регіональне управління" про стягнення 317400 грн. основної заборгованості, 8569, 80 грн. пені, 704, 37 грн. 3 відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Малярчук І.А.) від 17.09.2014 порушено провадження у справі № 916/3766/14 та її розгляд призначено на 20.10.2014.

Ухвалою суду від 20.10.2014 залучено до участі у справі ПАТ „Дельта Банк" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, розгляд справи відкладено на 27.10.2014.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2014 справу № 916/3766/14 , згідно з ч. 2. ст. 15 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) надіслано за підсудністю в Господарський суд Дніпропетровської області.

Автоматизованою системою документообігу справу № 916/3766/14 передано для розгляду судді Ярошенко В.І.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 справу № 916/3766/14 прийнято до провадження суддею Ярошенко В.І. та залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також розгляд справи призначено на 19.01.2015.

16.01.2015 відповідач надіслав заперечення на позовну заяву, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначає, що згідно з постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 ПАТ "Актабанк" віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 № 90 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Актабанк", відповідно до якого з 17.09.2014 у ПАТ "Актабанк" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 17.12.2014. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15.12.2014 тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" продовжено на один місяць до 17.01.2015. Відповідач посилається на ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012, якою передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки, інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Посилаючись на норми вищевказаного Закону відповідач зазначає, що у разі задоволення вимог позивача, рішення суду неможливо буде виконати ні добровільно ні примусово.

16.01.2015 третя особа-2 надіслала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012, якою передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки, інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. В даному відзиві третя особа-2 просить розглядати справу без її участі.

19.01.2015 відповідач надав суду пояснення до заперечень, в яких зазначає, що оскільки в ПАТ «АКТАБАНК» запроваджено процедуру ліквідації, то позивачу, як кредитору, згідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-УІ (далі по тексту - Закон № 4452) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду необхідно заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Після цього протягом строку встановленого Законом № 4452 буде сформовано реєстр кредиторів. Згідно п.7 ч.2 ст. 46 Закону № 4452 з дня призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Згідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Згідно з ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Згідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, накладений арешт знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Саме на підставі вказаних вище норм закону у разі задоволення вимог позивача, рішення суду неможливо буде виконати як добровільно, так і примусово.

Ухвалою суду від 19.01.2015 розгляд справи відкладено на 03.02.2015.

30.01.2015 позивач надіслав заяву про зміну підстав позову та уточнення позовних вимог, в якій просить, посилаючись на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 317400 грн. Дана заява по суті є заявою про зменшення розміру позовних вимог та зміну підстав позову.

Відповідно до частини 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Дана заява була прийнята судом до розгляду.

30.01.15 позивач надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачем до заперечення на позовну заяву додано копію рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15.12.14 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Актабанк", яким продовжено тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" до 17.01.15. До пояснень до заперечення додано копію рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 6 від 16.01.15 "Про початок ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"

Відповідно до ч.1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши заперечення відповідача на позовну заяву та додані до нього документи, судом прийнято рішення про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "Актабанк", у зв'язку з закінченням строку повноважень тимчасової адміністрації.

Ухвалою від 03.02.2015 розгляд справи відкладено на 11.02.2015 та замінено третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "Актабанк".

10.02.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі документами.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, місце та час проведення судового засідання.

У судовому засіданні 11.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "Сонячна Долина плюс" (далі - позивач, клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» (далі - відповідач, банк) було укладено договір про інкасацію грошових коштів № В08-0055/Н/і (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк власними силами і засобами в погоджені дні та години здійснює інкасацію грошової виручки клієнта в опломбованих інкасаторських сумках за адресами згідно додатку № 1, та доставляє її до каси банка. м. Одеса, вул. Грецька, 15-А. Каса банка проводить приймання сумок з готівкою від інкасаторів. перераховує проінкасовану виручку та зараховує на рахунок клієнта № 7852 в АТ "Дельта Банк" м. Київ, МФО 380236, протягом операційного часу дня наступного за днем інкасації.

Додатком № 1 до договору встановлено адресу, за якою здійснюється інкасація коштів клієнта, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 16, за графіком: дні інкасації - Пн-Нд. 18:00-18:30 (арк. с. 59).

Пунктом 1.1.1 договору встановлено, що інкасація грошових коштів проводиться банком відповідно до вимог Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів в банківських установах України (постанова Національного банку України № 45 від 14.02.2007 зі змінами та доповненнями)

Згідно з п. 2.1 договору № В08-0055/Н/і банк зобов'язується здійснювати приймання, перевезення і здавання коштів замовника до каси банку в опломбованих інкасаторських сумках (мішках).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що інкасація банком коштів проводиться шляхом приймання сумок з готівкою інкасаторами безпосередньо на об'єктах або через об'єднану касу клієнта за графіком згідно з додатком № 1.

Позивачем 31.07.2014 здані, а відповідачем були прийняті на інкасацію кошти на загальну суму 317400 грн., що підтверджується копією супровідної відомості до сумки з готівкою (арк. с. 60). Вказані кошти були прийняті банком для перерахування на рахунок замовника № 7852 відкритий в АТ "Дельтабанк".

В порушення умов договору, відповідачем зазначені грошові кошти були безпідставно залишені у власному користуванні, замовнику не повернуті.

05.08.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 168 щодо перерахування грошових коштів у розмірі 317400 грн. (арк. с. 61-62).

Відповідач вищезазначену вимогу залишив без відповіді та грошові кошти у розмірі 317400 грн. позивачу не перерахував, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 317400 грн.

За своєю правовою природою та положеннями договір про інкасацію коштів № В08-0055/Н/і є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується на замовлення іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник - оплатити надані послуги, якщо інше не встановлено умовами договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.5 розділу І Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах України, затвердженої постановою Правління НБУ № 45 від 14.02.2007 (далі - "Інструкція"), інкасація коштів - це збирання та доставка інкасаторами згідно з укладеними з клієнтами договорами валютних цінностей клієнтів до каси банківської установи та у зворотному напрямку.

Згідно з абз. 2 п. 2 розділу ІІ Інструкції до компетенції банків віднесено визначення порядку перевезення валютних цінностей до власних підрозділів (філій, відділень) та їх вивезення у зворотному напрямку, перевезення валютних цінностей до/від банкоматів, пунктів обміну валют, перевезення валютних цінностей від каси банківської установи до клієнтів банку та між клієнтами банку, проведення інкасації коштів, у тому числі ПТКС, на підставі укладених угод, зберігання та здавання сумок (мішків) з готівкою, що доставлені з маршруту інкасації, виконання інших завдань, передбачених Положенням про підрозділ.

У відповідності до п. 3 глави 1 розділу ІІІ Інструкції перевезення валютних цінностей між банком і його територіально відокремленими підрозділами (філіями, відділеннями) та до пунктів обміну валют, банкоматів і у зворотному напрямку здійснюється з урахуванням вимог додатка 2 до цієї Інструкції власними силами банку або підрозділами інкасації інших банківських установ згідно з вимогами Положення з використанням визначених відповідно до цього порядку окремих документів, серед яких прибутково-видатковий касовий ордер, опис цінностей, доручення на перевезення валютних цінностей, супровідна відомість до сумки з готівкою (додаток 7), супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями (додаток 8). Допускається додаткове використання інших документів, розроблених банком для виконання визначених у Положенні про підрозділ завдань щодо внутрішньобанківських перевезень цінностей.

Згідно з п. 1 главу 5 розділу ІІІ Інструкції інкасація коштів здійснюється підрозділом інкасації банківської установи з дотриманням вимог цієї Інструкції, Положення та на підставі договорів, укладених відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, згідно договору, відповідач зобов'язався надати позивачу послуги щодо інкасування грошових коштів і зарахуванню таких коштів на рахунок позивача, що фактично відповідачем здійснено не було, що є порушенням умов договору та прав і охоронюваних інтересів позивача.

Виходячи зі змісту договірних відносин як відносин з надання послуг щодо прийняття коштів замовника та здійснення міжбанківського їх переказу, відповідач вийшов за межі укладених договорів про інкасацію та не набував права на розпорядження грошовими коштами у розмірі 317400 грн.

Тобто, відповідач фактично безпідставно утримує кошти позивача у себе та не повернув їх останньому шляхом перерахування на відповідний розрахунковий рахунок.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 317400 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, з нижченаведених підстав.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову оскільки, постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 № 90 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "АктаБанк", згідно з яким з 17.09.2014 по 17.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час дії адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки, інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.09.2014 № 90 на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" до категорії неплатоспроможних", було призначено в банку тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 17.09.2014 до 17.12.2014 (арк. с. 55, 58-60).

15.12.2014 Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 тимчасову адміністрацію а ПАТ "Актабанк" було продовжено на один місяць по 17.01.2015 (арк. 56-57).

Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Актабанк".

16.01.2015 на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 6 в ПАТ "Актабанк" розпочато процедуру ліквідації (арк. с. 72-73).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Господарський суд доходить до висновку, що у даному випадку позивача не можна вважати ані вкладником банку, ані його кредитором, оскільки фактично позивач просить суд стягнути з відповідача свої власні кошти, які безпідставно набуті відповідачем та які ніколи правомірно не надходили у його користування. Доказів укладання між сторонами договорів, які б надавали відповідачу право користуватися або розпоряджатися інкасованими у позивача коштами, суду не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 6348 грн.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 № 5515-VI з грудня 2013 встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1 218 грн. Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Отже, відповідно до вказаних вимог, з урахуванням заяви про зміну підстав позовних вимог, позивач повинен був сплатити суму судового збору у сумі 6348 грн., однак відповідно до платіжного доручення від 28.08.2014 № 7302 позивач сплатив суму судового збору у розмірі 185, 48 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, зайво сплачений судовий збір у розмірі 185, 48 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка. 53, ідентифікаційний код 35863708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "Сонячна долина плюс" (65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 16; ідентифікаційний код 37874219) безпідставно отримані кошти у розмірі 317400 грн. та 6348 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", видати ухвалу про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "Сонячна долина плюс" (65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 16; ідентифікаційний код 37874219) з Державного бюджету України суму зайво сплаченого судового збору у розмірі 185, 48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.02.2015

Суддя В.І. Ярошенко