РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015Справа №910/28612/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 2759,93 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін :

Від позивача: Сіняк Д.В. (дов.)

Від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 17.02.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення 2 759,93 грн., з яких страхове відшкодування у розмірі 2254,36 грн., 3% річних у розмірі 52,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 453,13 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. порушено провадження у справі № 910/28612/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.01.2015р.

16.01.2015р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

19.01.2015р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" надійшли документи по справі.

Представник позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" у судове засідання 28.01.2015р. не з'явився.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" в судовому засіданні 28.01.2015р. надав суду відзив на позовну заяву, просив долучити його до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2015р. розгляд справи №910/28612/14 відкладено на 17.02.2015р.

Представник позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" в судовому засіданні 17.02.2015р. надав суду заяву в якій зазначив, що в розрахунку 3% річних було допущено описку у даті початку періоду нарахування та просить суд вважати вірною дату початку розрахунку 02.03.2014 року. представник позивача надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" у судове засідання 17.02.2015р. не з'явився.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.02.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2013 року між ПрАТ Страхова компанія "Брокбізнес" (страховик) та Варламовою Катериною Сергіївною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0042700/01НТ, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Nissan", державний реєстраційний номер АН 0117 НР.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

22.02.2013 року на вул. Кіквідзе у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Nissan", державний реєстраційний номер АН 0117 НР та транспортного засобу "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер АА 3170 КЕ, під керуванням водія Горбатка Сергія Михайловича.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія транспортного засобу марки "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер АА 3170 КЕ, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2013 року у справі №757/5752/13-п.

Відповідно до наряду-замовлення №ЧИ-0000203 від 12.08.2013 року, було складено страховий акт №46186/1 від 13.09.2013 року та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. Вказаним страховим актом визначено, що страхове відшкодування становить 2754,36 грн.

Позивач на підставі вищевказаних документів здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2754,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8582 від 17.09.2013р. та відомістю №856 від 17.09.2013р.

Позивач направив на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 312/01-13 від 26.11.2013р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №311, що залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, з урахуванням франшизи, у розмірі 2254,36 грн., а також, 3% річних у розмірі 52,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 453,13 грн.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Nissan", державний реєстраційний номер АН 0117 НР.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено,що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, страховий акт №46186/1 від 13.09.2013 року, платіжне доручення №8582 від 17.09.2013р., відомість №856 від 17.09.2013р., наряд-замовлення №ЧИ-0000203 від 12.08.2013 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність осіб, що здійснюють керування транспортним засобом марки "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер АА 3170 КЕ на час ДТП була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Країна", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9020948.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка станеться за участю забезпеченого транспортного "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер АА 3170 КЕ.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

З розрахунку позовних вимог, вбачається, що позивачем здійснено вирахування франшизи у розмірі 500,00 грн. та заявлено до стягнення 2254,36 грн., а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 2254,36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем, також, заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 52,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 453,13 грн.

Відповідач позовні вимоги в даній частині заперечив, посилаючись на те, що нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат є неправомірним, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами є не договірними, безпідставність здійснення розрахунку з 02.03.2013 року та у відповідності до положень п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування має збільшуватись на кількість днів прострочення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, способи відшкодування шкоди обирає потерпілий.

У даному випадку, відшкодування позивачу в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування має здійснюватися в грошовому виразі, оскільки позивач обрав грошовий спосіб відшкодування шкоди.

При цьому, грошове зобов'язання у деліктних (регресних) правовідносинах не є окремим видом зобов'язання, а є способом виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ч. 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою за вих. № 312/01-13 від 26.11.2013р., яка була отримана відповідачем 02.12.2013р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №311

Відповідач коштів у встановлений строк не перерахував, в результаті чого з боку відповідача є прострочення строку виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з викладеним, положення ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму страхового відшкодування, що підлягає до виплати позивачу в порядку регресу, застосовуються в разі порушення як договірних так і позадоговірних грошових зобов'язань.

Розрахунок 3% річних, нарахованих з 02.03.2014р. по 10.12.2014р. та інфляційних втрат, нарахованих з березня 2014р. по листопад 2014р., є арифметично вірними, у зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 52,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 453,13 грн. підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на збільшення строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування у відповідності до положень п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то суд зазначає, що положення даної норми не поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, будинок 29А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, будинок 3, ) страхове відшкодування у розмірі 2254 (дві тисячі двісті п'ятдесят чотири) грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 52 (п'ятдесят дві) грн. 44 коп., інфляційні втрати у розмірі 453 (чотириста п'ятдесят три) грн. 13 коп., 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.02.2015р.

Суддя О.В. Гулевець