ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 18» лютого 2015 р. Справа №922/3610/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №5959 від 27.11.2014 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2, за адвокатським свідоцтвом НОМЕР_1;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, смт.Зачепилівка, Харківська область (вх.№4240Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року по справі №922/3610/14,

за позовом ОСОБА_3, смт.Зачепилівка, Харківська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Повне мале підприємство «Імпульс», м.Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина», с.Руновщина, Харківська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Корс», м.Харків,

2. Реєстраційна служба Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області, смт. Зачепилівка, Харківська область,

про визнання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина» від 21.07.2014 року неправомочними, визнання недійсними та скасування всіх рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина», що оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства від 21.07.2014 року, та скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина» від 30.07.2014 року за №3000300,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року у справі №922/3610/14 (суддя Смирнова О.В.) у позові відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а саме:

- визнати загальні збори учасників ТОВ «Руновщина» проведені 21.07.2014 року неправомочними;

- визнати недійсними та скасувати всі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» від 21.07.2014 року, що оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства №2107 від 21.07.2014 року про: затвердження складу учасників ТОВ «Руновщина»: учасник ТОВ «Корс» із часткою у статутному капіталі 100% що в грошовому вимірі складає 490196,00 грн.; виплату ОСОБА_3 вартості майна ТОВ «Руновщина» пропорційну його внеску у розмірі 4,383% та дивіденди за його зверненням в порядку встановленому ст. 54 Закону України «Про господарські товариства»; затвердження статуту ТОВ «Руновщина» у новій редакції; звільнення з посади директора ТОВ «Руновщина» ОСОБА_4 з 21.07.2014 року та обрання на посаду директора ОСОБА_5 з об'ємом повноважень встановлених статутом ТОВ «Руновщина» з 22.07.2014 року; надання ОСОБА_5 повноважень на подання документів державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін, прийнятих на цих зборах;

- визнати недійсною нову редакцію статуту ТОВ «Руновщина», затверджену рішенням загальних зборів від 21.07.2014 року, що оформлено протоколом загальних зборів учасників товариства №2107 від 21.07.2014 року;

- скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «Руновщина» від 30.07.2014 року, які затверджені рішенням загальних зборів від 21.07.2014 року, що оформлено протоколом загальних зборів учасників товариства №2107 від 21.07.2014 року та зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області внести до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про скасування вказаних змін до установчих документів ТОВ «Руновщина»;

- визнати недійсним і скасувати запис №3000300 від 30.07.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що директором ТОВ «Руновщина» є ОСОБА_6 та зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області внести до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про скасування запису №3000300 від 30.07.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що директором ТОВ «Руновщина» є ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що він володіє часткою в статутному капіталі відповідача у розмірі 49% і ним реально вносились частка до статутного капіталу ТОВ «Руновщина» у вигляді майнового паю, що підтверджується матеріалами справи, а висновку суду першої інстанції з цього питання є незаконними та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, апелянт зазначає, що він не виходив зі складу учасників ТОВ «Руновщина» і повинен був узяти участь в оскаржуваних загальних зборах учасників від 21.07.2014 року. Так, оскільки при проведенні зборів були порушенні порядок їх скликання та проведення відповідні збори підлягають визнанню недійсними. При цьому, скаржник у апеляційній скарзі зазначає про наявність у Повного малого підприємства «Імпульс» майнових прав у ТОВ «Руновщина».

На думку скаржника суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про не внесення ним внесків до статутного фонду у розмірі визначеному статутом. При цьому, невірним є посилання на преюдиціальність встановлених фактів у рішеннях суду по справі №922/3916/13 та у справі №922/3287/14, оскільки факт поповнення статутного фонду при розгляді справи №922/3916/13 не досліджувався, а при розгляді справи №922/3287/14 не було враховано надані ОСОБА_3 документи фінансової звітності в обґрунтування здійснення ним внесків до статутного фонду.

Крім того, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення загальних зборів порушує не тільки права ОСОБА_3 як учасника товариства, а й майнові права ПМП «Імпульс», як покупця частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Руновщина», згідно договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 02.07.2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

До початку судового засідання 21.1.2015 року скаржник надав через канцелярію суду додаткові обґрунтування апеляційної скарги (вх.№755), які долучено до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Повне мале підприємство «Імпульс», надала до суду письмові пояснення по справі (вх.№737 від 21.01.2015 року), в яких виклала свою позицію по справі, яка тотожна позиції апелянта по справі та в яких зазначила, що на її думку існують всі підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року та прийняття нового судового рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_3 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.01.2015 року з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору, дотримання принципів судочинства, а також необхідністю надання документів по справі, які мають істотне значення для вирішення спору розгляд справи було відкладено.

До початку судового засідання 18.02.2015 року представник апелянта надав через канцелярію суду додаткові обґрунтування апеляційної скарги (вх.№2667), в яких вказує, що не підлягає прийняттю до уваги посилання на факти, які встановлені рішенням та постановою у справі №922/3287/14, оскільки Вищим господарським судом України було скасовано відповідні судові рішення, а справу направлено на новий розгляд.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№2669 від 18.02.2015 року), в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року по справі №922/3610/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не володів ніколи і не володіє тепер часткою в статутному капіталі відповідача у розмірі 49% (240000,00 грн.), адже із самого початку ТОВ «Руновщина» створено без участі ОСОБА_3 У 2001 році йому належала зареєстрована (але не сплачена ним) частка у статутному капіталі у розмірі 1,29 %. Коли у березні 2010 року він сплатив грошовий вклад у розмірі 21481,26 грн., його реальна частка склала 4,383 % від загального зареєстрованого розміру статутного капіталу товариства. Це і відображено в оскаржуваному протоколі від 21.07.2014 року. Вказане підтверджується також актом інвентаризації статутного капіталу від 03.07.2014 та висновком незалежного аудитора від 02.11.2014 року, згідно яких реально внесений вклад ОСОБА_3 до статутного капіталу ТОВ «Руновщина» складає 21481,26 грн., що з розрахунку від загального зареєстрованого розміру статутного капіталу складає 4,383%.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача також надала відзив на апеляційну скаргу (вх.№2670 від 18.02.2015 року), який є тотожним за змістом до відзиву представника відповідача у справі - ТОВ «Руновщина».

До початку судового засідання 18.02.2015 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання (вх.№2668), в якому він просить суд відкласти розгляд справи.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у разі нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що неможливість вирішення господарського спору в даному судовому засіданні, вирішується господарським судом в кожному випадку окремо з урахуванням обставин справи.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає, що він бажає особисто приймати участь у розгляді справи, однак у зв'язку із знаходженням на лікарняному не в змозі прибути в судове засідання.

Проте, доказів на підтвердження заявленого клопотання позивачем до Харківського апеляційного господарського суду не надано. Також заявник клопотання не наводить підстав та обґрунтувань неможливості розгляду справи за його відсутності. Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що чинне законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти його в суді. Так, у судове засідання прибув представник позивача - ОСОБА_1, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення, оскільки особиста відсутність позивача - апелянта по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні, враховуючи, що ним в апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях до неї викладена його позиція по справі, а також, за умови присутності уповноваженого ним представника, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, в задоволені клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце судового засідання належним чином були повідомленні. У відповідності до штампу вихідної кореспонденції Харківського апеляційного господарського суду (вих.№001596) ухвала про відкладення розгляду справи була направлена 23.01.2015 року в кількості п'яти примірників, що підтверджує належне надіслання копій процесуальних документів - ухвали про відкладення розгляду справи від 21.01.2015 року учасникам судового процесу.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, а також те, що явка представників третіх осіб у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників третіх осіб.

У судовому засіданні 18.02.2015 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина», оформлених протоколом №16 від 22.05.2009 року затверджено статут ТОВ «Руновщина». Відповідні зміни зареєстровані 05.06.2009 року.

Згідно п. 1.5, п. 3.3 статуту ТОВ «Руновщина» учасниками товариства є: юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Корс», якому належить 51% статутного фонду товариства, що складає 250000,00 грн. грошового внеску, та фізична особа - ОСОБА_3, якому належить 49% статутного фонду товариства, що складає 25384,74 грн. грошового внеску, 214811,26 грн. майнового внеску, а всього 240196,00 грн.

В силу п. 3.1. статуту, в редакції, затвердженій зборами учасників (протокол №16 від 22.05.2009 року), розмір статутного фонду товариства становить 490196,00 грн.

21.07.2014 року були проведені загальні збори учасників ТОВ «Руновщина» на яких прийняті рішення про затвердження складу учасників ТОВ «Руновщина»: учасник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Корс» () із часткою у статутному капіталі 100%, що в грошовому вимірі складає 490196,00 грн.; про вихід ОСОБА_3 (позивач) із складу учасників ТОВ «Руновщина»; про виплату ОСОБА_3 вартості майна ТОВ «Руновщина», пропорційну його внеску у розмірі 4,383% та дивіденди за його зверненням в порядку, встановленому ст. 54 Закону України «Про господарські товариства»; про затвердження статуту ТОВ «Руновщина» у новій редакції; про звільнення з посади директора ОСОБА_4 та призначенні на посаду директора ОСОБА_5 з об'ємом повноважень, встановленим статутом ТОВ «Руновщина» з 22.07.2014 року; про надання ОСОБА_5 повноваження на подання документів державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін, прийнятих на цих зборах.

Зазначені рішення оформлені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» №2107 від 21.07.2014 року.

30.07.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області проведено державну реєстрацію нової редакції статуту ТОВ «Руновщина», затвердженого рішенням загальних зборів ТОВ «Руновщина», запис №3000300 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Корпоративними правами, відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Товариством з обмеженою відповідальністю - є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом (ст. 140 Цивільного кодексу України). Статут товариства з обмеженою відповідальністю містить відомості про розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника, склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень. (ст. 143 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Закону України «Про господарські товариства», загальні збори учасників є вищим органом товариства, які складаються з учасників товариства або призначених ними представників і є повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Згідно ст. 145 Цивільного кодексу України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу, створення та відкликання виконавчого органу товариства, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів, затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства, вирішення питання про придбання товариством частки учасника, виключення учасника із товариства, прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

Прийняті на загальних зборах рішення можуть бути визнані недійсними у разі порушення вимог закону або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства, позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах, порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до п. 21 постанови пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України «Про господарські товариства».

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про визнання недійсними оформлених протоколом №2107 від 21.07.2014 року рішень загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина».

Статтею 41 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що до компетенції загальних зборів належить: а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу; г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства, д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків.

Отже, на порядку денному 21.07.2014 року розглядались питання, які належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Частиною 5 статті 98 Цивільного кодексу України передбачено, що рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Разом з тим, в силу принципу диспозитивності належний спосіб захисту порушеного права цілком залежить від позивача.

Абзацами 2, 3 пункту 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» передбачено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно з п. 18 цієї постанови при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Так, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: (а) прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); (б) прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); (в) прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

Абзац 3 п. 17 зазначеної постанови визначає, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: (а) порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; (б) позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; (в) порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до ч. 1. ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш ніж 60 відсотками голосів.

Частина 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлює, що про проведення загальних зборів учасники товариства повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу та місця проведення зборів та порядку денного.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_3 вийшов зі складу учасників ТОВ «Руновщина» за власним бажанням за посвідченою нотаріусом заявою від 17.09.2013 року і станом на 21.07.2014 року ТОВ «Корс» було єдиним учасником ТОВ «Руновщина» з часткою в статутному капіталі 100%, яка становить 490196,00 грн.

Так, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 від 17.09.2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, згідно якої ОСОБА_3 просив вивести його зі складу учасників ТОВ «Руновщина» за власним бажанням.

При цьому, в зазначеній заяві ОСОБА_3 повідомив, що належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Руновщина» продав (відступив) згідно договору купівлі-продажу частки від 02.07.2013 року Повному малому підприємству «Імпульс».

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 у своїй заяві від 17.09.2013 року одночасно використав два своїх права, як учасника товариства: вихід із товариства (ст. 148 Цивільного кодексу України) та відчуження своєї частки (147 Цивільного кодексу України).

Господарський суд Харківської області, приймаючи 02.12.2013 року рішення по справі №922/3916/13, яке залишене без змін постановою суду апеляційної та касаційної інстанції встановив, що з боку ОСОБА_3 мало місце порушення порядку відступлення своєї частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на користь ПМП «Імпульс», який встановлений статутом ТОВ «Руновщина» та Законом.

У вищезгаданому рішенні суд вказав, що ОСОБА_3 відступав свою частку в статутному капіталі товариства на користь ПМП «Імпульс», і одночасно виходив із товариства, що є неможливим і суперечить порядку, встановленому Законом для реалізації цих прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю. За своєю правовою природою, відчуження (відступлення) своєї частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю та вихід учасника із товариства з обмеженою відповідальністю є різними взаємовиключними правами та діями учасника товариства, що тягнуть за собою різні правові та економічні наслідки як для учасника, так і для товариства з обмеженою відповідальністю.

Отже, рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013 року було визнано незаконним відчуження частки ОСОБА_3 на користь ПМП «Імпульс», тобто абз. 2 заяви ОСОБА_3 не може прийматися товариством до виконання.

Натомість, суд першої інстанції при прийнятті 02.12.2013 року рішення, абз. 1 заяви від 17.09.2013 року незаконним не визнавав та не встановлював факт неправомірності виходу ОСОБА_3 зі складу учасників за власним бажанням, а навпаки зазначив, що учасник має право в будь-який час вийти із товариства.

Відповідно до ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, вийти у встановленому порядку з товариства.

Згідно ст. 148 Цивільного кодексу України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Таке ж право надано учаснику товариства статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» та пунктом 5.3 статуту ТОВ «Руновщина» в редакції від 05.06.2009 року.

Станом на момент проведення оскаржуваних загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» - 21.07.2014 року, ОСОБА_3 своєї заяви не відкликав і матеріали справи таких відомостей не містять.

Згідно із п. 28 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року №13, при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Таким чином, з моменту подання відповідної заяви про вихід зі складу учасників товариства позивач втратив належні йому корпоративні права у ТОВ «Руновщина», а також втратив право на участь в управлінні цього товариства, а саме скликати, проводити та приймати участь у загальних зборах товариства. У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що станом на момент скликання та проведення оскаржуваних загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина», позивач вже не був учасником товариства, а отже у нього не було права бути повідомленим про проведення спірних зборів.

Згідно ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» у разі придбання частки учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов'язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку, що не перевищує одного року, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 52 цього Закону. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної товариством.

Так, станом на момент проведення оскаржуваних загальних зборів, частка ОСОБА_3 фактично була передана товариству і потім розподілена учаснику, який залишився і який сплатив її повну вартість, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відповідними платіжними дорученнями.

Твердження позивача про те, що на загальних зборах учасників ТОВ «Руновщина» 21.07.2014 року було присутнє лише ТОВ «Корс», яке володіє часткою у розмірі 250000,00 грн. у грошовому вимірі, що є 51% у процентному співвідношенні у статутному капіталі ТОВ «Руновщина», а отже відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», не мало право приймати рішення, що були винесені до порядку денного загальних зборів, колегія суддів відхиляє.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Корс» поповнило статутний капітал ТОВ «Руновщина» шляхом реального внесення (сплати) вкладу до статутного капіталу у розмірі 241500,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №187 та №188 від 03.07.2014 року

Відповідно до п.19 постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року, суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Вимоги акціонера (учасника) товариства про визнання недійсним рішення органу управління товариства не підлягають задоволенню, якщо на момент його прийняття позивач ще не набув права власності на акції чи частку в статутному капіталі товариства, оскільки його корпоративні права не могли бути порушеними.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що на момент проведення загальних зборів ОСОБА_3 вже не був учасником ТОВ «Руновщина» у зв'язку з його виходом за власним бажанням. Таким чином, оскільки відповідно до «Реєстрації учасників Відповідача для участі в Загальних зборах учасників від 21.07.2014 року» на зборах зареєструвались учасники, які володіють в сукупності 100% голосів, збори є повноважними і відповідачем не було порушено законодавства щодо скликання загальних зборів.

Щодо посилання позивача на те, що він не виходив зі складу учасників товариства, а передав майнові права тертій особі - ПМП «Імпульс», як покупцю частки згідно договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Руновщина» від 02.07.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський суд Харківської області приймаючи рішення по справі №922/3916/13 від 02.12.2013 року, яке є чинним у відповідній частині зазначив, що з боку ОСОБА_3 має місце порушення порядку відступлення своєї частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на користь ПМП «Імпульс», який встановлений статутом ТОВ «Руновщина» та Законом.

Враховуючи положення ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідне твердження не підлягає доказуванню.

При цьому, важливою обставиною є те, що Октябрський районний суд м.Полтави рішенням від 19.05.2014 року по справі №554/16919/13-ц визнавав ПМП «Імпульс» добросовісним набувачем частки у статутному капіталі ТОВ «Руновщина». Однак, апеляційний суд Полтавської області рішенням від 18.08.2014 року скасував рішення Октябрського районного суду м.Полтави про визнання ПМП «Імпульс» власником частки в статутному капіталі на належним набувачем частки. Разом з тим, на протязі тривалого часу ПМП «Імпульс» не зверталося до товариства ні до господарського суду з відповідними вимогами про визнання його корпоративних прав.

Отже, підстави вважати, що при проведенні оскаржуваних загальних зборів були порушені права ПМП «Імпульс» відсутні, оскільки відповідна особа не є учасником ТОВ «Руновщина».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що спірні рішення загальних зборів не порушують корпоративні права інших учасників ТОВ (ПМП «Імпульс»), при цьому, позивач - ОСОБА_3 не наділений правом звернення до суду за захистом корпоративних прав інших учасників поза відносинами представництва, що фактично було ним зроблено.

Як встановлено судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, позивач мав намір реалізувати своє право на вихід зі складу учасників Товариства шляхом оплатного відступлення (передання) належної йому частки розміром 49% статутного капіталу Товариства на користь третіх осіб - ПМП «Імпульс»; учасниками спору не було досягнуто фактичної домовленості стосовно передачі корпоративних прав, хоча мав місце договір купівлі-продажу (відступлення) частки позивача ПМП «Імпульс» у статутному капіталі ТОВ «Руновщина» від 02.07.2013 року; факт передачі позивачу з боку третьої особи ПМП «Імпульс» грошових коштів за корпоративні права не доведений; позивачем (продавцем) реальна сплачена частка лише у розмірі 4,383% (21481,26 грн.).

Позивач вийшов зі складу учасників ТОВ «Руновщина», маючи реальний внесок лишу у розмірі 21481,26 грн., що складає 4,383% у статутному капіталі ТОВ «Руновщина». Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013 року по справі №922/3916/13 було встановлено, що ОСОБА_3 не зробив реального внеску до статутного капіталу ТОВ «Руновщина» у розмірі 240196 грн. Цей факт є преюдиціальним і в силу ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства. В матеріалах справи відсутні відповідні допустимі докази.

У рішенні Конституційного суду України від 05.02.2013 року по справі №1-рп/2013 вказано, що при визначенні повноважності загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю та результатів голосування за прийняття їх рішень враховується кількість голосів учасників, визначена пропорційно розміру їх часток у статутному капіталі, що встановлена статутом товариства, незалежно від вартості реально внесених (сплачених) ними вкладів тільки протягом першого року з дня державної реєстрації товариства.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників товариства №2107 від 21.07.2014 року, зареєстрована частка ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ «Руновщина» у розмірі 49% (240196 грн.) реальна сплачена позивачем лише у розмірі 4,383% (21481,26 грн.) Надані ОСОБА_3 в обґрунтування здійснення ним внесків до статутного фонду у розмірі визначеному статутом, тобто у повному обсязі, копії балансу, копії звітів про фінансові результати ТОВ «Руновщина», копії договорів купівлі-продажу майнового паю та ін. судом не приймається у якості належних та допустимих доказів.

Отже, у спірному протоколі вірно вказано відомості щодо частки ОСОБА_3, а апелянтом такі відомості не спростовано.

Щодо вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів, то відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», у разі постановлення судового рішення щодо скасування рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи, або про визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи, суд у день набрання законної сили судовим рішенням надсилає його державному реєстратору для внесення запису про судове рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

Скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи є правовим наслідком визнання судом недійсності рішень загальних зборів учасників товариства про внесення таких змін і виконання такого рішення суду має здійснюватись у порядку, визначеному приписами вищезазначеної норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у визнанні оскаржуваних загальних зборів неправомочними, то скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Руновщина», проведеної державним реєстратором 30.07.2014 року за №3000300, не відповідає встановленим законом способам захисту прав та не призведуть до поновлення прав позивача у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені таких вимог.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив факт виходу ОСОБА_3 зі складу учасників товариства за власним бажанням і, що спірні збори учасників товариства не порушують його права та інтереси, оскільки станом на момент їх проведення він вже не був учасником. При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції щодо вірного визначення частки ОСОБА_3 у статутному капіталі товариства у зв'язку із не внесенням останнім відповідного внеску.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги та досліджені в судовому засіданні докази не спростовують наведені висновки колегії суддів. При прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року по справі №922/3610/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року по справі №922/3610/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.