ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.Справа № 922/4658/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Жельне С.Ч. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 136000,00 грн.
за участю представників сторін:

Представники позивача - Відсота Д.О., дов. від 11.04.2014 р., Соколай В.А., дов. від 11.11.2014 р.;

Представники відповідача - Бочарова Л.І., дов. від 05.11.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" м. Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача, на виконання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2013р. № 254-К, штраф в розмірі 51300,00 грн. (відповідно до прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.12.2014р.) та пеню в розмірі 68000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.10.2014 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.11.2014р. об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2014р. для розгляду справи призначено судову колегію.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 22.12.2014р. призначено склад колегії для розгляду справи № 922/4658/14: головуючий суддя Аюпова Р.М., судді Жельне С.Ч., Лаврова Л.С.

У призначеному судовому засіданні 12.02.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі (вх. № 3739), які судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.02.2015р. проти позову заперечував частково - в частині нарахування пені, та підтримав надану до суду заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду, відповідно до поданого до суду графіку (вх. № 2038).

У судовому засіданні 12.02.2015р. сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

За результатами розгляду справи № 2/02-185-13 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Відділення) прийнято рішення від 12.11.2013 № 254-К .

Пунктом другим резолютивної частини рішення визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес" (відповідач по справі), встановивши економічно необґрунтований тариф на послуги з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 270Е міста Харкова (початковий пункт на маршруті - проспект Слави (Залютино), кінцевий пункт - ст. м. "Держпром") за рахунок застосування завищених статей витрат та зменшеного обсягу перевезення пасажирів, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 270Е міста Харкова (початковий пункт на маршруті - проспект Слави (Залютино), кінцевий пункт - ст. м. "Держпром").

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, згідно з пунктом 3 резолютивної частини рішення на ТОВ "Експрес" накладений штраф у розмірі 68000,00 грн.

Копія рішення направлена Відділенням до ТОВ "Експрес" разом із супровідним листом від 14.11.2013 № 02-26/2-4912 - для виконання.

Зазначений лист та копія рішення отримані ТОВ "Експрес" 18.11.2013, про що свідчить лист Центру поштового зв'язку №7 Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 24.09.2014р. №09-07-1998.

Таким чином, строк добровільної сплати накладеного штрафу, встановленого у резолютивній частині рішення, закінчився 18.01.2014р.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про захист економічно конкуренції" (далі - Закон), заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Скориставшись своїм правом на оскарження рішення адміністративної колегії Відділення, ТОВ "Експрес" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою від 27.11.2013 №269 про визнання недійсним рішення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2014 у справі № 922/4969/13 позов ТОВ "Експрес" було задоволено.

Не погодившись з таким висновком суду, Відділення звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2014 р. по справі № 922/4969/13.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2014 р. у справі № 922/4969/13 апеляційну скаргу Відділення було задоволено, рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2014 р. у справі № 922/4969/13 - скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Експрес" відмовлено.

Не погодившись з таким висновком суду, ТОВ "Експрес" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 16.06.2014 р. № 137 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2014 р. у справі № 922/4969/13.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2014 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2014 р. у справі №922/4969/13 залишено без змін, а касаційну скаргу ТОВ "Експрес" - без задоволення.

Таким чином, під час розгляду справи № 922/4969/13 рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 254-К не було визнано недійсним.

Відповідно до частини другої статті 111-11 Господарського процесуального кодексу країни постанова касаційної інстанції господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Антимонопольного комітету України від 12.11.2013р. № 254-К по справі № № 2/02-185-13 про порушення законодавства про захист недобросовісної конкуренції та накладення штрафу, визнається правомірним та підлягає обов'язковому виконанню відповідачем.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Статтею 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічно конкуренції", рішення органів позивача є обов'язковими до виконання; особа, на яку накладено штраф за рішенням органу позивача сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладенні штрафу.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Таким чином, з урахуванням вимог статті 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк сплати штрафу сплив 20.01.2014, оскільки останній день 18.01.2014 припадав на вихідний день.

Враховуючи отримання відповідачем рішення 18.11.2013р., ТОВ "Експрес" визнається судом таким, що з 20.01.2014р. прострочив виконання зобов'язання з оплати виставленого позивачем штрафу, за рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2013р. № 254-К по справі № 2/02-185-13.

Таким чином штраф в розмірі 51300,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Згідно із частиною п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Нарахування пені зупиняється, зокрема, на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

У пункті 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2014 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Так, враховуючи отримання відповідачем копії рішення 18.11.2013 р., штраф підлягав сплаті до 20.01.2014 (включно), адже останній день сплати 18.01.2014 припадав на вихідний день.

Враховуючи розгляд справи №922/4969/13 про визнання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2013 № 254-К недійсним, нарахування пені зупинялось:

- з 21.01.2014р. по 29.01.2014р. (час розгляду справи № 922/4969/13 Господарським судом Харківської області);

- з 19.02.2014р. по 01.04.2014р. (час розгляду справи №922/4969/13 Харківським апеляційним господарським судом);

- з 21.07.2014р. по 06.08.2014р. (час розгляду справи № 922/4969/13 Вищим господарським судом України)

Враховуючи, що станом на 13.10.2014р. TOB "Експрес" штраф не сплатило, прострочення сплати штрафу складає 198 днів:

- з 30.01.2014 р. по 18.02.2014 р. включно - 20 днів (рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2014р. - ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2014р.);

- з 02.04.2014р. по 20.07.2014р. включно - 110 день (постанова Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2014р. - ухвала Вищого господарського суду України від 21.07.2014р.);

- з 07.08.2014р. по 13.10.2014р. - 68 днів (після постанови Вищого господарського суду України від 06.08.2014р.).

Враховуючи вищевикладене, згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за невиконання рішення від 12.11.2013р. № 254-К по справі № 2/02-185-13 півтора відсотка від штрафу складає 1020,00 грн. за кожний день прострочення штрафу. Таким чином, загальний розмірі пені за 198 днів прострочення сплати штрафу складає 201 960,00 грн.

Згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Отже, розмір пені не повинен перевищувати 68000,00 грн.

Відповідно до вимог статті 29 Бюджетного кодексу України та статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за місцем знаходження платника податків за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності 106.

Приписами статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлені повноваження державного уповноваженого Комітету, до яких, зокрема, належать: звернення до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Враховуючи вищевикладене, ретельно дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача 51300,00 грн. штрафу та 68000,00 грн. пені обґрунтованими, такими що підтверджуються наданими суду доказами, тому такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши додаткові пояснення відповідача (вх. № 2030), в яких відповідач вважає, що в даній справі пеня може бути стягнута лише за період з 07.10.2014р. по 13.10.2014р., пеня за які складає 7140,00 грн., колегія суддів вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з приписами частин другої, третьої, п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

- справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Тобто в наведеній правовій нормі чітко визначено подію, з настанням якої законодавець пов'язує припинення та зупинення нарахування пені. У разі припинення нарахування пені - день прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. При цьому будь-які застереження щодо набрання відповідним рішенням законної сили у статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відсутні. У разі зупинення нарахування пені - час розгляду справи в господарському суді, який повинен визначатися за правилами статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19.08.2014р. у справі № 910/6762/13.

Розглянувши заяву представника відповідача про надання розстрочки виконання рішення господарського суду, суд відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 ГПК України про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" ст. 121 ГПК України не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Згідно з п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до 7.2. зазначеної Постанови підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочки виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, заявник зазначає, що в зв'язку з суттєвим подорожчанням ціни дизпалива, закупівля якого потребує відповідних фінансових ресурсів та є головною статтею витрат підприємства відповідача, в порівнянні з аналогічним періодом 2013р., сукупний дохід підприємства відповідача впав майже в 10 разів, що негативно позначилось на його фінансовому становищі.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, інші учасники відносин у сфері господарювання мають здійснювати свою діяльність у межах встановленого господарського правопорядку, додержуючись визначених законодавством вимог.

Проте, вказані обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду, оскільки заявник сам несе економічну відповідальність за свої дії та ризики.

При цьому, суд зазначає, що ризик погіршення умов господарювання є нормальним явищем. Ризик - є однією із ознак підприємництва (згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку). Більш того, принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності (ст. 44 Господарського кодексу України). Отже складнощі, які виникли у відповідача, охоплюються його (відповідача) підприємницьким ризиком.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що заява про розстрочку виконання рішення суду по справі є такою, що не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим в її задоволенні колегія суддів відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається:

- у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

- у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Позивач, відповідно до п.12 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільнений. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, судові витрати в сумі 2386,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь державного бюджету за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 56-60 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 65, 79, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» (61022, Харківська область, м.Харків, Дзержинський район, провулок Ботанічний , буд. 4, код 24659732) штраф в розмірі 51300,00 грн., пеню в сумі 68000,00 грн., із зарахуванням зазначених сум до Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету: 21081100 (символ звітності 106).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» (61022, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, провулок Ботанічний , буд.4, код 24659732) на користь державного бюджету України (Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача коштів 37999654, рахунок 3003 в ГУ ДКСУ у Харківський області, МФО 851011, призначення платежу *; 101; код бюджетної класифікації 22030001; 03500039 Судовий збір ГС Х/о, п. 1) - 2386,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.02.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Р.М. Аюпова С.Ч. Жельне Л.С. Лаврова

справа № 922/4658/14