ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 925/75/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Стойко А.Ю. - представник за довіреністю,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно -

виробнича фірма "Аверс", м. Донецьк

про стягнення 22 443 грн. 15 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулася Черкаська міська рада до товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно - виробнича фірма "Аверс" про стягнення боргу, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 11 серпня 2005 року в розмірі 22 443 грн. 15 коп., в тому числі: 21 883 грн. 12 коп. основний борг та 560 грн. 03 коп. пеня.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17 січня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03 лютого 2015 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 03 лютого 2015 року судом з'ясовано, що відповідач знаходиться за іншою адресою, ніж вказана в позовній заяві, а саме: бул. Шевченка, 25, м. Донецьк, в зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 24 лютого 2015 року.

Оскільки місцезнаходження відповідача є м. Донецьк, проте згідно повідомлення УДППЗ "Укрпошта" від 24 грудня 2014 року станом на 24 грудня 2014 року призупинено приймання поштових відправлень на/з територію Донецької та Луганської областей, суд з метою належного повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання, 10 лютого 2015 року розмістив відповідне оголошення на офіційному веб-порталі господарського суду Черкаської області в мережі Інтернет (http://ck.arbitr.gov.ua/sud5026/) в розділі „Новини та події суду".

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 24 лютого 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/75/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 11 серпня 2005 року між Черкаською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційно - виробнича фірма "Аверс" (орендар) було укладено договір оренди землі.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 30 червня 2005 року №8-239 зобов'язався надати, а орендар - прийняти в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в м. Черкаси по проспекту Хіміків, 7/2.

Умовами п. 2.1. договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 3 965 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель і споруд виробничої бази.

Пунктом 4.1. договору визначено, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 1% від її грошової оцінки і на час укладання цього договору становить 4 624 грн. 00 коп.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір грошової оцінки та орендної плати не є сталим і змінюється в зв'язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства. В таких випадках розмір грошової оцінки земельної ділянки та щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнення до цього договору.

Так, з пояснень позивача вбачається, що останній з 17 травня 2011 року нараховував відповідачу орендну плату в розмірі 3 072 грн. 18 коп. щомісячно (що становить 3% від нової грошової оцінки землі).

Розмір орендної плати було самостійно змінено позивачем без внесення відповідних змін до договору, у зв'язку з тим, що рішенням Черкаської міської ради від 13 травня 2010 року № 5-656 "Про затвердження показників грошової оцінки земель м. Черкаси" були змінені показники грошової оцінки земель в м. Черкаси, зокрема базова вартість одного квадратного метра земельної ділянки земель м. Черкаси була встановлена в розмірі 127 грн. 48 коп., тоді як попередній розмір становив 39 грн. 32 коп. Рішення набуло чинності з 17 травня 2011 року з прийняттям ухвали Київським апеляційним адміністративним судом від 17 травня 2011 року у справі №2-а-791/11/2316.

Оскільки відповідно до витягу №146 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зробленого Управлінням Держземагентства у Черкаському районі Черкаської області на замовлення відповідача, грошова оцінка земельної ділянки площею 3 965 кв.м. земель промисловості становить 1 228 872 грн. 45 коп., то розрахунок вказаної суми виходячи із трьох відсотків від грошової оцінки землі наступний: 1 228 872 грн. 45 коп. х 3% : 12 = 3 072 грн. 18 коп.

Орендна плата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа наступного за звітним (п. 4.3. договору).

Однак, як зазначав позивач у своєму позові, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим в останнього виник борг зі сплати орендної плати за землю в сумі 21 883 грн. 12 коп. за період з 01 лютого 2014 року по 01 жовтня 2014 року (з урахуванням виправлень вказаних у заяві від 24 лютого 2015 року), в тому числі: за лютий 2014 року в розмірі 377 грн. 86 коп., за період березень - вересень 2014 року по 3 072 грн. 18 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас, слід зазначити, що в п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.

Оскільки сторонами ні в добровільному, ні в судовому порядку не було внесено зміни до договору оренди землі від 11 серпня 2005 року щодо розміру орендної плати, то нарахування позивачем орендної плати в більшому розмірі ніж передбачено договором є протиправним.

Таким чином, розмір орендної плати за місяць складає 1 024 грн. 06 коп. без урахуванням індексів інфляції (1 228 872 грн. 45 коп. х 1% /12).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 20) відповідачем було сплачено 170 936 грн. 99 коп. за період з жовтня 2005 року по лютий 2014 року.

За спірний період, а саме: з 01 лютого 2014 року по 01 жовтня 2014 року позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 21 883 грн. 12 коп.

Як вже вказувалося вище, з 17 травня 2011 року позивач нараховував відповідачу орендну плату в розмірі 3 072 грн. 18 коп. щомісячно.

Водночас з розрахунку позивача вбачається, що станом на травень 2011 року за відповідачем рахувалась переплата по оренді в розмірі - 6 379 грн. 93 коп.

За період: червень 2011 року - лютий 2014 року відповідачем було сплачено позивачу 96 885 грн. 21 коп.

Проте, з урахуванням умов договору за вищевказаний період позивач мав право нарахувати відповідачу орендну плату лише в розмірі 33 793 грн. 98 коп. без врахування індексів інфляції, а за період: червень 2011 року - вересень 2014 року - 40 962 грн. 40 коп. без врахування індексів інфляції.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що за спірний період борг відсутній, а тому підстав для задоволення позову не існує.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено наявності у відповідача боргу зі сплати орендної плати за спірний період.

Також є безпідставним нарахування відповідачу пені із розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ, оскільки умовами договору встановлений розмір неустойки на рівні подвійної облікової ставки НБУ (п. 4.6), крім того, як вже зазначалося вище заборгованість відповідача відсутня, тобто порушення умов договору не відбулося.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 25 лютого 2015 року.

Суддя А.В.Васянович