РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015Справа №910/29086/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 2 109,53 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Карась В.В. - довіреність б/н від 12.01.2015 року;

від відповідача: Гурнік А.І. - довіреність №78 від 10.11.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу 2 109,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну Івановою К.І., яка є страхувальником позивача, було завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 2 109,53 грн. - матеріальних збитків в порядку регресу, 1 827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 10.02.2015 року.

21.01.2015 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшло документи по справі.

09.02.2015 року через канцелярію від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 10.02.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 10.02.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав, та просив суд їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 10.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2013 року між Івановою К.І. (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №234168Га/13к/ки (далі за текстом - Договір), за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки «Seat», державний номер АА1119ВО (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 31.10.2013 року в м. Києві по проспекту Возз'єднання, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, та транспортний засіб марки «Шкода», державний номер АА8242КА, яким керував Мокан О.О., у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано пошкодження (Відомості про ДТП №9293127; Акт огляду транспортного засобу від 01.11.2013 року, наявні в матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту №1.001.13.16309/VESKO39449 від 06.11.2013 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 2 109,53 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 2 109,53 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2013 року справа №755/28886/13-п (суддя Хіміч В.М.), винним у ДТП визнано водія транспортного засобу марки «Шкода», державний номер АА8242КА, яким керував - Мокан О.О.

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність Мокан О.О. на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі по тексту - відповідач), відповідно до Полісу серія АС №4429888, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що страховик виконав своє грошове зобов'язання 07.11.2013 року на підтвердження чого позивач надав суду платіжне доручення №69820 від 07.11.2013 року на суму 2 109,53 грн.

Відповідно до Полісу АС №4429888 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 100 000,00 грн., за шкоду по майну 50 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн.

08.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою про сплату 2 109,53 грн.

Платіжним дорученням №7948 від 15.07.2014 року відповідачем сплачено відповідачу 1 109,53 грн. (з врахуванням 1 000,00 грн. франшизи за Полісу АС №4429888), а тому суд дійшов до висновку, що відповідач виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем в повному обсязі.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 13.02.2015 року.