РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/28229/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" про стягнення 2 230,91 грн., за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 2 230,91 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.01.2015 року.

Відповідачем 21.01.2015 року через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 09.02.2015 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Запорізькою регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" (замовник) був укладений договір №54 від 20.01.2012р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець на підставі письмового звернення замовника приймає на себе виконання робіт по лабораторним дослідженням (токсичні елементи, радіологічні показники, антибіотики, гормональні препарати, пестициди, афлатоксин В1) в напівфабрикатах м'ясних та рибних згідно ТУ У 15.2-3-2004 «Продукція із риби, печінки, ікри, молок риб, ТУ У 15.1-1-2003 «Напівфабрикати мясні натуральні із яловичини, свинини, баранини та телятини та інші НД (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору за виконану роботу, згідно з даною угодою замовник сплачує за рахунком, виписаним виконавцем згідно діючих тарифів, що є додатком до цього договору (додаток №1).

На підтвердження виконання позивачем лабораторних досліджень між сторонами були підписані акти виконаних робіт №2161 від 18.12.2012 року на суму 917,49 грн., №2215 від 03.01.2013 року на суму 1503,35 грн., №2160 від 18.12.2012 року на суму 4 700,61 грн. та №ду-0000769 від 29.05.2012 на суму 144,19 грн.

Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №ду-0000769 від 29.05.2012 бухгалтерією позивача були застосовані тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 27-л від 19.06.2009 року.

Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актами виконаних робіт №2161 від 18.12.2012 року, №2215 від 03.01.2013 року, №2160 від 18.12.2012 року бухгалтерією позивача були застосовані тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 26-л від 24.04.2012.

Відповідач сплатив вартість виконаних робіт позивачу відповідно до вказаних розрахунків повністю.

Протягом липня - серпня 2014 р. Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності Запорізької РДЛВМ. За результатами ревізії було складено Акт № 07-21/49 від 05.08.2014. Ревізією було встановлено, що під час розрахунку вартості лабораторних досліджень, були застосовані невірні нормативні акти. А саме, для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №715 від 13.06.2012 повинні були застосовуватися тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 26-л від 24.04.2012. Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №2193 від 17.12.2012 повинні були застосовуватися тарифи, затверджені Наказом Міністерства агрополітики та продовольства України №666 від 31.10.2012 та виданим на його виконання наказом директора ЗРДЛВМ № 56-л від 17.12.2012.

За твердженням інспекції внаслідок застосування невірних нормативних актів під час розрахунку вартості лабораторних досліджень позивачем недоотримано власних бюджетних коштів на загальну суму 2230,91 грн.

Відповідно до письмової вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 08-07-14-14/6526 від 15.08.2014, що обов'язкова для виконання згідно пп. 15 п. 6 Положення „Про Державну фінансову інспекцію України", позивача зобов'язано було стягнути недоотримані кошти з осіб, що отримали лабораторні дослідження по ціні, що є більш низькою, ніж передбачено нормативними актами.

12.08.2014 позивачем було направлено відповідачу лист №331 з вимогою врегулювати питання щодо сплати недоотриманих коштів, однак відповідач відмовився сплачувати ці кошти.

За змістом ст.ст. 193, 202 ГК, ст.ст. 509, 525, 526, 598, 599 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Акти здачі - приймання робіт (надання послуг) за договором підписані його сторонами без зауважень, тобто вартість виконаних робіт, розраховувалась самим позивачем, кошти відповідно до цих актів було перераховано на оплату виконаних робіт.

Крім того системний аналіз положень ч. 1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1,2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставними. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Із вищенаведених обставин вбачається, що договір від 20.01.2012 року №54 про проведення лабораторних досліджень є укладеним, виконаний обома сторонами, зобов'язання сторін, що виникли із нього - припинені.

Посилання позивача на проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією у Запорізькій області та встановлення актом ревізії №07-21/49 від 05.08.2014 року неправильного застосування позивачем нормативних актів не може бути прийнято судом до уваги, оскільки між сторонами існують договірні відносини та між ними було погоджено всі істотні умови договору. Після проведення перевірки КРУ позивач та відповідач ні яких змін в договір не вносили.

Отже, заявлена позивачем до стягнення спірна сума у виді недоотриманих коштів за виконані на умовах договору роботи в сумі 2230,91 грн. не є безпідставно набутою відповідачем в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та договору сторони виконали договірні обов'язки в повному обсязі, претензій один до одного не мали.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, і тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2015 року.

Суддя С.О.Чебикіна