КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа№ 910/13279/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Баранця О.М.

за участю представників:

від позивача - Климов К.М., довіреність № 48 від 14.01.2015;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест» на рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі № 910/13279/14 (суддя Головатюк Л.Д.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Карго Транс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест» про стягнення 2 269 899,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Карго Транс» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест» про стягнення заборгованості в сумі 2 269 899,21 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі № 910/13279/14 позов задоволено повністю.

При ухваленні рішення по даній справі суд виходив з того, що відповідач мав в наявності всі необхідні документи, які підтверджували факт, об'єм та вартість наданих позивачем послуг за договором про організацію перевезень вантажів в спеціалізованому рухомому складі № 9213626 від 30.12.2011, а факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 2 269 899,21 грн. документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі № 910/13279/14 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, зокрема, посилається на те, що вказівка в позовній заяві на передачу вагонів позивачем в користування відповідачу та можливість користуватись підкодами обліку та розрахунків по кожній із залізниць лише відповідачем - не відповідає дійсним обставинам справи.

Також, апелянт зазначає, що позивач поставив відповідачу вагони, які були в комерційному та технічному плані непридатними, що підтверджується відповідними актами.

При цьому, відповідач зазначає, що при розгляді справи № 5015/4933/12 в господарському суді Львівської області як доказами у справі виступали деякі з вказаних актів про технічну та комерційну непридатність вагонів.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2015 проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також те, що саме товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест» подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл Карго Транс», як експедитором, та товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест», як клієнтом, був укладений договір на організацію перевезень вантажів у спеціалізованому рухомому складі № 9213626 від 30.12.2011.

Згідно предмету даного договору (п. 1.2) експедитор, на підставі заявок клієнта, за його рахунок та за винагороду (плату) організує перевезення вантажів в спеціалізованому залізничному рухомому складі й пов'язані з цим послуги шляхом укладання договорів з підприємствами, вповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами власниками (балансоутримувачами) спеціалізованого залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами, а клієнт сплачує й приймає надані експедитором послуги на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.2.13 договору клієнт зобов'язаний проводити оплату за організацію перевезень та послуги, пов'язані з перевезенням, оплату інших затрат експедитора та винагороди (плати) експедитору в порядку, передбаченому даним Договором.

Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що експедитор зобов'язаний організовувати відповідно до наданих клієнтом Заявок перевезення вантажів клієнта залізничним транспортом та надавати інші послуги, що пов'язані з перевезенням вантажів, шляхом укладання договорів з підприємствами, вповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами - власниками (балансоутримувачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами.

Клієнт для організації перевезень вантажів і пов'язаних з цим послуг та для відшкодування витрат експедитора здійснює авансові платежі. Авансові платежі мають бути здійснені до початку кожного місяця здійснення перевезень. Авансові платежі здійснюються на вартість перевезень, інших послуг та витрат експедитора, що плануються впродовж кожного місяця надання послуг. За згодою експедитора можлива оплата послуг (їхньої частини) з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання впродовж 3-х календарних днів з моменту надання рахунку експедитором. Розрахунки здійснюються грошовими коштами (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.3 договору винагорода (плата) експедитору встановлюється в розмірі 0,1% вартості організації перевезень вантажів та сплачується клієнтом впродовж 3-х робочих днів після надання послуг на підставі рахунків експедитора або утримується експедитором самостійно з авансових платежів клієнта.

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу в користування:

- згідно з переліком б/н від 01.01.2012 429 вагонів хопер-мінераловозів (власності ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»);

- згідно з переліком б/н від 01.01.2012 40 вагонів хопер-цементовозів (власності ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»), з подальшим збільшенням до 54 вагонів.

Організація замовлених відповідачем перевезень вантажів в спеціалізованому залізничному рухомому складі й пов'язаних з цим послуг відбулась на підставі укладеного ТОВ «Рейл Карго Транс» договору від 30.12.2011 №1003/245-2011 з підприємствами, уповноваженими здійснювати організацію перевезень вантажів: (ДП «УТЛЦ»), підприємством - власником (балансоутримувачем) спеціалізованого залізничного рухомого складу (Державне підприємство «Стрийський вагоноремонтний завод»), та договорів з іншими юридичними особами (ДП «Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України» та інші).

В рамках даного договору ДП «УТЛЦ» згідно п. 2.4.3., 2.4.4 договору надавало послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, що були замовлені ТОВ «Рейл Карго Транс», зокрема, організовувало, відповідно до наданої замовником узгодженої заявки подавання під навантаження вагонів, надавало послуги пов'язані з організацією перевезень вантажів, що були замовлені Замовником, виступало платником залізничного тарифу та послуг пов'язаних з організацією перевезень вантажів та платником тарифу при перевезенні порожніх вагонів, що замовленні відповідачом, при перевезенні у всіх видах сполучення у межах України; а також передало в користування зокрема вищезазначені 429 вагонів хопер-мінераловозів. 54 вагона хопер-цементовоза (власності ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»).

Відповідно до п. 2.4.6. договору від 30.12.2011 № 1003/245-2011 ДП «УТЛЦ» для проведення обліку нарахованих платежів та розрахунків надавав замовнику необхідну кількість підкодів до свого коду платника по ЄТехПД залізниці.

ДП «УТЛЦ» надав ТОВ «Рейл Карго Транс» для проведення обліку нарахованих платежів та розрахунків по перевезенням, які були замовлені експедитором ТОВ «Трініті-Інвест» (код СДРПОУ 37027557) наступні підкоди обліку розрахунків:

Підкод по Південно-Західній залізниці - 9213626

Підкод по Придніпровській залізниці - 9521703

Підкод по Львівській залізниці - 9317390

Підкод Південній залізниці - 9702443

Підкод по Донецькій залізниці - 9615282

Підкод по Одеській залізниці - 9411392

Копія листа ДП «УТЛЦ» від 13.11.2013 № УТЛЦ-10/3445 є в матеріалах справи.

Дані підкоди застосовувались в подальшому відповідачем в програмі АС «Месплан» при замовлені перевезень вантажів в переданих йому в користування вагонах та зазначались в перевізних документах (залізнична накладна, СМГС (УМВС)) для віднесення на підприємство замовника всіх нижче вказаних платежів:

- тарифу встановлений «Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги» на час відправлення вантажу для вагонів власного парку;

- тарифу за повернення цього порожнього вагона, який виник за фактом його перевезення у розмірі встановленим «Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги» на час відправлення для власних вагонів;

- додаткових зборів пов'язані з перевезенням та інші додатково замовлені послуги;

- плати за технічне обслуговування вагонів за весь час використання вагонів для перевезення з моменту подавання вагону під навантаження до моменту прибуття на станцію наступного навантаження включаючи навантажений рейс, порожній рейс після вивантаження до місця наступного навантаження в тому числі за межами України, а також перебування вагонів на станціях навантаження та вивантаження не залежно від місця виконання вантажних операцій або простою на коліях загального користування з вини замовника;

- плати за користування вагонами за межами України;

- вартості послуг основного виконавця пов'язаних з організацією перевезень вантажів.

Загальна вартість послуг за організацію перевезень вантажів та послуг, пов'язаних з перевезенням, оплати інших затрат позивача та винагороди (плати) позивача згідно заявок відповідача, з 01.01.2012 по серпень 2012 становила 22 917 859,83грн.

Позивачем були виставлені та направлені відповідачу рахунки, акти виконаних робіт (надання послуг), звіти експедитора на загальну суму 22 917 859,83 грн. (додано до позовної заяви).

Крім того, позивачем були виписані податкові накладні від 02.02.2012 № 14, від 06.02.2012 № 62, від 29.02.2012 № 587, від 29.02.2012 № 752, від 29.02.2012 № 754, від 29.02.2012 № 783, від 29.02.2012 № 797, від 27.03.2012 № 668, від 28.03.2012 № 697, від 29.03.2012 № 743, від 30.03.2012 № 793, від 31.03.2012 № 998, від 31.03.2012 № 999, від 30.04.2012 № 451, від 30.04.2012 № 452, від 31.05.2012 № 338, від 31.05.2012 № 339, від 30.06.2012 № 307, від 30.06.2012 № 308, від 31.07.2012 № 238, від 31.08.2012 № 330.

Відповідач прийняв послуги за отриманими актами виконання робіт (надання послуг) окрім: № 9 від 31.05.2012, № 206 від 31.05.2012, № 242 30.06.2012, № 9 від 30.06.2012.

Відповідач здійснив оплату наданих послуг по Договору № 9213626 лише на загальну суму 20 638 080,00грн.

В акті № 9 від 31.05.2012 відповідач заперечував проти списання залізничного тарифу по наступним відправленням:

135 вагонів ст. Ростуща - ст. Дрогобич на суму 636 805,80 грн. з ПДВ;

21 вагон ст. Янцево - ст. Запоріжжя Ліве на суму 3 283,56 грн. з ПДВ;

2 вагона ст. Янцево - ст. Дрогобич на суму 9 434,16 грн. з ПДВ;

1 вагон ст. Куцовка - ст. Дрогобич на суму 3 563,16 грн. з ПДВ;

13 вагонів ст. Шебелінка - ст. Дрогобич на суму 53 740.80 грн. з ПДВ;

26 вагонів ст. Шебелінка - ст. Чоп на суму 97 390,32 грн. з ПДВ;

3 вагона ст. Шебелінка - ст. Стрий на суму 13 435,20 грн. з ПДВ.

У листі № 01/06-02 від 01.06.2012 відповідач просив провести коригування актів виконаних робіт на загальну суму 817 853,00 грн., оскільки надані йому коди були використані для відправлення вагонів (хопер-мінераловозів) в комерційно та технічно непридатному стані.

У листі № 05/07-03 від 05.07.2012 відповідач просив провести коригування актів № 206 від 31.05.2012 та № 9 від 30.06.2012 за ремонтні роботи, які провело ТОВ «Трініті-Інвест», а саме скоригувати: акт № 206 від 31.05.2012 - на суму 113 664 грн., акт № 9 від 30.06.2012 - на суму 6 773,88 грн.

Щодо акту № 242 від 30.06.2012 на суму 305 280,00 грн. від відповідача не отримано жодних заперечень.

Розглянувши вищевказані листи відповідача, позивачем було скориговано акт № 9 від 30.06.2012 на суму 6 7773,88 грн., що підтверджується листом позивача № 860 від 25.09.2013.

Також, ТОВ «Рейл Карго Транс» та ТОВ «Трініті-Інвест» був проведений залік зустрічних вимог на суму 3 106,47 грн.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, заборгованість ТОВ «Трініті-Інвест» перед ТОВ «Рейл Карго Транс» становить 2 269 899,21 грн. (22 911 859,83 - 20 638 080,00 - 3 106,74 - 6 773,88).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування

За приписами частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування, одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 2 ст. 929 Цивільного кодексу України договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

За умовами договору № 9213626 від 30.12.2011 експедитор зобов'язаний організовувати відповідно до наданих клієнтом Заявок перевезення вантажів клієнта залізничним транспортом та надавати інші послуги, що пов'язані з перевезенням вантажів, шляхом укладання договорів з підприємствами, вповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами - власниками (балансоутримувачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами (п. 2.4.2 договору).

Клієнт у свою чергу зобов'язаний проводити оплату за організацію перевезень та послуги, пов'язані з перевезенням, оплату інших затрат експедитора та винагороди (плати) експедитору в порядку, передбаченому даним договором ) п. 2.2.13 договору).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, враховуючи виконання позивачем своїх договірних зобов'язань, настання строку оплати та не виконання при цьому у повній мірі відповідачем свого грошового зобов'язання за договором, у останнього виник борг в сумі 2269899,21 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивач у позовній заяві стверджує, що передав відповідачу вагони в користування, а зазначене, на думку відповідача, не відповідає дійсності.

Клієнт за договором № 9213626 від 30.12.2011 зобов'язаний приймати вагони, які подані за його заявкою, та використовувати надані вагони для перевезень вантажів по узгодженим планам та заявкам (п.п. 2.2.4 та 2.2.5 договору).

Отже, одним із обов'язків позивача було забезпечення відповідача вагонами з метою перевезення вантажу.

Також, як зазначалося вище, для проведення обліку нарахованих платежів та розрахунків по перевезенням ДП «УТЛЦ» надавав ТОВ «Трініті-Інвест» необхідну кількість підкодів обліку розрахунків.

Відповідач не мав змоги напряму розрахуватись за організацію перевезень вантажів з ДП «УТЛЦ» чи з Укрзалізницею за організацію здійснених перевезень, замовлених з використанням підкодів обліку розрахунків 9213626, 9521703, 9317390, 9702443, 9615282, 9411392, оскільки у нього відсутній договір на організацію перевезень вантажів з ДП «УТЛЦ» та Укрзалізницею.

Розрахунок за вищевказані перевезення, через ДП «УТЛЦ» згідно з умовами договору про організацію перевезень вантажів у власних вагонах та проведення розрахунків за надані послуги, пов'язаними з цими перевезеннями № 1003/245-2011 від 30.12.2011, та на підставі переліків залізниць, було здійснено ТОВ «Рейл Карго Транс» в повному обсязі (лист ДП «УТЛЦ» № УТЛЦ-10/3445 від 13.11.2013).

Таким чином, за допомогою вказаних підкодів залізниці проводили облік нарахованих платежів по перевезенням, які були замовлені ТОВ «Трініті-Інвест», а відповідач в свою чергу сплачував через позивача заборгованість по даним перевезенням.

Відносно відправлення 135 вагонів по маршруту ст. Ростуща - ст. Дрогобич, як вірно встановлено судом першої інстанції, в залізничних накладних від 09.05.2012 № 44797314, від 09.04.2012 № 44809242, від 12.05.2012 № 44813137, від 20.04.2012 № 44860047, від 20.04.2012 № 44860369, від 05.04.2012 № 44796233 в графі 14 був вказаний підкод відповідача № 9521703.

Крім того, 10.05.2012 відповідач листом № 10/05-05 звернувся до позивача з пропозицією на сплату ним залізничного тарифу при переадресації вагонів хопер-мінераловозів зі ст. Ростуща Придніпровської залізниці, та вказав в даному листі для цієї дії свій підкод платника тарифу - 9521703.

Щодо відправлення 21 вагону по маршруту ст. Янцево - ст. Запоріжжя Ліве на суму 3 283,56 грн. з ПДВ, 2 вагонів по маршруту ст. Янцево - ст. Дрогобич на суму 9 434.16 грн. з ПДВ, 1 вагону по маршруту ст. Куцовка - ст. Дрогобич на суму 3 563,16 грн. з ПДВ, 13 вагонів по маршруту ст. Шебелінка - ст. Дрогобич на суму 53 740,80 грн. з ПДВ, 26 вагонів по маршруту ст. Шебелінка - ст. Чоп на суму 97 390,32 грн. з ПДВ, З вагонів по маршруту ст. Шебелінка - ст. Стрий на суму 13 435.20 грн. з ПДВ, слід зазначити наступне.

В залізничних накладних від 11.05.2012 № 46195541 та від 06.05.2012 № 45999133 в графі 14 був зазначений код відповідача № 9521703; в залізничній накладній від 10.05.2012 № 42977090 в графі 14 був зазначений код відповідача № 9411392; в залізничних накладних від 07.05.2012 № 43172469, від 07.05.2012 №43172584, від 12.05.2012 №43247667, від 07.05.2012 №43172576, від 12.05.2012 №43247253, від 05.04.2012 №44796241, від 06.04.2012 №44797330, від 06.04.2012 №44798288, від 06.04.2012 №44801470, від 07.04.2012 №44809184, від 07.04.2012 №44813129, від 09.04.2012 №44823557, від 11.04.2012 № 44847903, від 12.04.2012 № 44860021, від 19.04.2012 №44938520 в графі 14 був зазначений код відповідача № 9702443.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність факту надання позивачем експедиторських послуг відповідачу по вказаним перевезенням.

Стосовно доводів апелянта, що в порушення умов договору позивач поставив вагони, які були в комерційному та технічному плані непридатними, що підтверджується актами ГУ-23, перелік яких наведено в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.

Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що непридатність вагонів в комерційному та/або технічному відношенні повинна підтверджуватись актами ВУ-23, ВУ-25. ВУ-26 та актом ГУ-23, оформленими згідно вимог Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

Проте, жодних актів саме по вказаним відправленням, що підтверджували б непридатність вагонів в комерційному та/або технічному відношенні (форми ВУ-23, ВУ-25, ВУ-26 та ГУ-23) оформлені згідно вимог Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів відповідачем не надано.

Акти ж складені по формі ГУ-23, що надані до господарського суду міста Києва, не мають відношення до предмету спору у даній справі з огляду на наступне.

В лютому-квітні 2012 були складені 135 актів по формі ГУ-23, проте, за даний період відповідно до рахунків, підписаних двома сторонами, актів виконання робіт (надання послуг) та виписаних і прийнятих податкових накладних, сторонами було повністю узгоджено об'єм наданих послуг.

За актами по формі ГУ-23 (№ 111, № 112, №113, № 114), складеними у квітні 2012, за якими вагони були визнані комерційно непридатними, відповідачем припинилося нарахування плати за організацію перевезень з дня складання даних актів по ст. Ростуща Придніпровської залізниці.

Також, 1 акт по формі ГУ-23 був складений в травні 2012 на вагон, послуги по якому, як зазначає позивач, не надавались та плата відповідно на нього не нараховувалась.

В апеляційній скарзі відповідач, також, посилається про те, що у справі № 5015/4933/12, яка була в провадженні господарського суду Львівської області (рішення переглянуто в апеляційному та касаційному порядку та залишено без змін), як доказами у справі виступали деякі акти про непридатність вагонів, які містяться і в даній справі.

Однак, представник ТОВ «Рейл Карго Транс» у судовому засіданні надав пояснення, які підтверджуються матеріалами справи, що акти про непридатність вагонів, які виступають як докази по справі № 5015/4933/12, складені за інший період, а акт про непридатність одного вагону, який складений за той самий період, позивачем врахований та по даній справі не включався.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач згідно умов договору № 9213626 від 30.12.2011 мав в наявності всі необхідні документи, які підтверджували факт наданих позивачем послуг із зазначеними обсягами та вартістю.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2 269 899,21 грн. заборгованості.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Інвест» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі № 910/13279/14 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/13279/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

О.М. Баранець