номер провадження справи 27/156/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 Справа № 905/3913/14-908/5868/14

За позовом: Державного підприємства "Вугілля України" (01601 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 4)

до відповідача: Державного підприємства "Торезантрацит" (86600 Донецька область, м. Торез, вул. Енгельса, 88)

про стягнення 6 524 грн. 61 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Державне підприємство "Вугілля України", м. Київ звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Торезантрацит", Донецька область, м. Торез про стягнення в порядку регресу збитків в розмірі 6 524 грн. 61 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2014 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 905/3913/14 суддею Зекуновим Е.В., судове засідання призначено на 03.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.07.2014 р. розгляд справи відкладено на 23.07.2014 р.

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції": "У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

18.12.2014 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ.

Відповідно до витягу з Реєстру автоматизованого розподілу справи від 18.12.2014 р., справу № 905/3913/14-908/5868/14 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.12.2014 р. справу № 905/3913/14-908/5868/14 прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі номер провадження № 27/156/14 та призначено судове засідання на 20.01.2015 р.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. розгляд справи відкладався на 12.02.2015р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судове засідання 12.02.2015р. не з'явився, надіслав на адресу додаткові пояснення. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В матеріалах справи міститься письмова заява позивача про розгляд справи без його участі.

Заяву прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Представник відповідача у судові засідання, відкриті 20.01.2015р. та 12.02.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 20.01.2015р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 12.02.2015р., було направлено на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Державного підприємства "Торезантрацит", згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що 01.02.2010р. між Державним підприємством "Вугілля України" (покупець) та Державним підприємством "Торезантрацит" (постачальник) укладено договір поставки № 06-10/1-ЕН.

Відповідно до п. 1.1 договору поставляє покупцю вугільну продукцію (далі вугілля) в асортименті, по реквізитах та за якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі.

Згідно п. 1.2 договору покупець приймає вугілля, оплачує його вартість на умовах, встановлених цим договором.

Загальна сума даного договору орієнтовано становить 265 000 000 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору постачальник зобов'язаний поставити покупцю вугільну продукцію в асортименті, по реквізитах та з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі.

Згідно п. 1.4 договору постачальник гарантує, що вугілля, яке постачається за договором, знаходиться у його власності.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вугілля постачається рівномірно добовими обсягами протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000р. з урахуванням особливостей, передбачених цим договором, та за реквізитами покупця, вказаних в додатках до договору.

Відповідно до п. 4.2 договору, вантажовідправники, ТЕС - вантажоотримувачі, залізничні станції відвантаження та призначення, кількість, марки, базова якість, терміни поставки, максимальний добовий обсяг відвантаження вугілля на кожну ТЕС, ціна та вартість вугілля визначаються в додатках до договору.

Згідно п. 5.1 договору, приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р.; П-6 та від 25.04.1966р. № П-7 з подальшими змінами та доповненнями, положеннями про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988р. № 888. ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», та/або іншими нормативними актами України, ГДК, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору.

Згідно п. 4.1 договору, якість вугілля, що поставляється за цим договором повинна відповідати умовам цього договору.

Відповідно до п.п. 5.5, 5.6 договору якість вугілля в партії для розрахунків по поставках визначається на підставі даних, зазначених у посвідченні якості, складеному на партію та результатів приймання у вантажоотримувача. Покупець перевіряє якість вугілля у партіях та приймає вугілля за якістю таким чином:

- якщо різниця між показниками Ad, Wrt посвідчення якості та результатами хімлабораторії вантажоотримувача менша або дорівнює встановленій допустимій похибці випробування згідно з ДСТУ 4096-2002 - за показниками посвідчення про якість;

- якщо різниця між показниками Ad, Wrt посвідчення якості та результатами хімлабораторії вантажоотримувача більша за встановлену допустиму похибку випробування згідно з ДСТУ 4096-2002, вантажоотримувач протягом 24 годин з моменту отримання результатів направляє Вантажовідправнику вугілля телеграму про виклик його представників для проведення спільного опробування такого вугілля, результати якого сторонами приймаються беззаперечно (без врахування похибки випробування).

З метою виконання умов договору, відповідач у лютому 2011 року відвантажив на адресу Зміївської ТЕС ВАТ «Центренерго» 14 вагонів з вугіллям марки «АШ зб.», що підтверджується залізничними накладними № 48717914, 48717857, 48665030 (вагони №№ 68501501, 65899217, 65286874, 68200114, 64325624, 65488454, 67921684, 68972868, 65945545, 67883256, 67349951, 65946436, 67659987, 65239618).

Пунктом 7.1 договору, сторони встановили якісні показники на вугілля, що поставляється за умовами договору, які повинні відповідати:

Марка, розмір кусків W tг. % не більше Аd. % не більше V daf. %
АШ зб.7,619,8менше 8
Пунктом 5.5 договору визначено, що якість вугілля в партії для розрахунків по поставках визначається на підставі даних, зазначених у посвідченні якості, складеному на партію та результатів приймання у вантажоотримувача.

За посвідченнями якості відповідача, показники якості становлять:

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № та дата посвідчення якості
АШ зб.8,019,55,0№ 3115 від 29.01.2011
АШ зб.7,921,45,0№ 2125 від 31.01.2011
Пунктом 3.4.3 договору, передбачено право покупця перевірити кількість та якість вугілля, що постачається за цим договором.

При здійсненні хімічного контролю лабораторією Зміївської ТЕС ВАТ «Центренерго» були встановлені наступні показники якості вугілля (номер проби № 283 від 30.01.2011 року, № 313 від 02.02.2011 року).

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № проби
АШ зб.10,521,2-283
АШ зб.8,825,5-313
Пунктом 5.6 договору передбачено, якщо різниця між показниками якості вологи та золи в посвідченнях якості та результатів хімлабораторії Вантажоотримувача більша встановленої допустимої похибки випробування, то Вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, направляє вантажовідправнику вугілля телеграму про виклик його представників для проведення спільного опробування такого вугілля, результати якого сторонами приймаються беззаперечно (без врахування похибки випробування).

Показники якості вугілля за даними хімічної лабораторії відрізнялися від показників якості, зазначених у посвідченні якості, на величину більше, ніж допустима похибка і ця різниця у відносних (абсолютних) відсотках становить:

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № проби
АШ зб.31,2--283
АШ зб.11,34,1-313
Враховуючи викладене, та керуючись п. 5.6 договору вантажотримувачем були направлені телеграми вантажовідправнику № 125438/1,2,3 від 31.01.2011 року, № 125438/18, 19,20 від 02.02.2011 року.

Актом спільного опробування вугілля № 313 від 04.02.2011 року, підписаного представником вантажовідправника Галочка О.Є., були зафіксовані наступні показники:

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № посвідчення якості
АШ зб.9,228,0-313
Представники Постачальника та вантажовідправника на спільне опробування вугілля проби № 283 не прибули.

Вугільна продукція була прийнята за результатами акту звіряння кількості та якості № 102/т від 28.02.2011 року, підписаного сторонами відповідно до наступних показників:

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № посвідчення якості
АШ зб.10,519,5-283
АШ зб.9,228,0-313
Згідно п. 5.11 договору, фактична кількість та якість вугілля, що надійшло від ДП «Торезантрацит» та прийняте покупцем, відображається в акті звіряння кількості та якості вугілля.

В підписаному сторонами акті звіряння кількості та якості № 102/Т від 28.02.2011 року зазначено, що вугілля, яке надійшло за накладними №№ 48717914, 48717857, 48665030 у 14 вагонах було прийнято за показниками якості, що перевищують встановлену договором допустиму похибку.

Поставкою вугілля з невідповідністю умовам договору якісних характеристик, Вантажоотримувачу було завдано збитки у вигляді:

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт по договору № 2267 від 10.02.2010 року з 1 по 28 лютого 2011 року, довідки руху грошових коштів по договору № 2267 та відомостей плати за користування вагонами №№ 05020234, 02020216 залізницею із ВАТ «Центренерго» були списані кошти:

2411,52 грн. з урахуванням ПДВ - плата за користування вагонами, що підтверджується відомостями №№ 05020234, 02020216 плати за користування вагонами;

165,56 грн. з урахуванням ПДВ - витрати за надсилання телеграм № 125438/1,2,3 від

31.01.2011 року, № 125438/18,19,20 від 02.02.2011, що підтверджується реєстрами для запису оплачених переказів за 31.01.2011 року та 02.02.2011 року;

600,75 грн. з урахуванням ПДВ - вартість відбору 1 проби вугілля шнековим

пробовідбірником, що підтверджується калькуляцією вартості відбору проб з партії, що

складається з 8-14 вагонів (16 точок) шнековим пробовідбірником від 28.10.2010 року;

175,32 грн. з урахуванням ПДВ - вартість спільного відбору проби шнековим

пробовідбірником, що підтверджується калькуляцією вартості хімічного аналізу однієї проби

вугілля в хімічному цеху від 25.10.2010 року.

Отже, за час простою вагонів з вугіллям, якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, складає 3 353 грн. 15 коп.

ДП «Вугілля України» понесло вищеперераховані збитки у сумі 3 353 грн. 15 коп. окільки:

підписавши договір поставки з ДП «Торезантрацит» (де Вантажоотримувачем є Зміївська ТЕС ВАТ «Центренерго») уклало договір № 01-10/1-ЕН від 01.02.2010 року з аналогічними умовами з ВАТ «Центренерго» (де постачальником є ДП «Торезантрацит»).

В свою чергу, ПАТ «Центренерго», як Вантажоотримувач спірного вугілля, звернулося до господарського суду м. Києва про стягнення з ДП «Вугілля України» збитків за поставку вугілля неналежної якості у розмірі 8437,45грн. (справа № 5011-35/7603-2012).

Рішенням № 5011-35/7603-2012 від 10.10.2012 року господарського суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Центренерго» задоволено повністю, та стягнуто з ДП «Вугілля України» суму збитків у розмірі 8437,45грн., 1609,50 грн. - судового збору. На виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 203 ГК України було складено та підписано 06.12.2012 року за № 2387/02 заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог на суму 344564,51 грн., згідно п. 6 абз. 2 якої, «зобов'язання ДП «Вугілля України» по виконанню грошового зобов'язання перед ПАТ «Центренерго» на суму у розмірі 10046,95 грн. (п. 2 заяви) припиняється зарахуванням зустрічних вимог повністю.»

19.04.2011 року Державне підприємство «Вугілля України» (покупець) та Державне підприємство «Торезантрацит» (постачальник) уклали договір поставки № 06-11/1-ЕН, за яким, відповідно, постачальник зобов'язується поставити вугільну продукцію належної якості, а Покупець прийняти її та оплатити.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору постачальник зобов'язаний поставити покупцю вугільну продукцію в асортименті, по реквізитах та з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі.

Відповідно до п. 5.1 договору, приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р.; П-6 та від 25.04.1966р. № П-7 з подальшими змінами та доповненнями, положеннями про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988р. № 888. ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», та/або іншими нормативними актами України, ГДК, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному Договору.

Згідно п. 4.1 договору, якість вугілля, що поставляється за цим договором повинна відповідати умовам цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З метою виконання умов договору № 06-11/1-ЕН року від 19.04.2011 року, відповідач у грудні 2011 року відвантажив на адресу Трипільської ТЕС ВАТ «Центренерго» 13 вагонів з вугіллям марки «АШ зб.», що підтверджується залізничними накладними № 51328599, 51328300, 51417517, 51328359, 51328441, 34887455, 34888594, 62044398 (вагони №№ 60405354, 67681551, 68556562, 65401945, 67612085, 68565506, 66591215, 67921627, 67149286, 63547939, 68704642, 67148387, 63667935).

За п. 7.1 договору, якість вугільної продукції, що поставляється, повинна відповідати наступним показникам:

Марка, розмір кусків W t. % не більше Аd. % не більше V daf. %
АШ зб.10,028,0менше 8
Пунктом 5.5 договору визначено, що якість вугілля в партії для розрахунків по поставках визначається на підставі даних, зазначених у посвідченні якості, складеному на партію та результатів приймання у вантажоотримувача.

Пунктом 3.4.3 договору, передбачено право покупця перевірити кількість та якість вугілля, що постачається за цим договором.

При здійсненні хімічного контролю лабораторією Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» були встановлені наступні показники якості вугілля (номер проби № 5210).

Марка, розмір кусків W t. % Аd. % V daf. % № проби
АШ зб.13,744,9-5210
Пунктом 5.6 договору передбачено, якщо різниця між показниками якості вологи та золи в посвідченнях якості та результатів хімлабораторії Вантажоотримувача більша встановленої допустимої похибки випробування, то Вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, направляє вантажовідправнику вугілля телеграму про виклик його представників для проведення спільного опробування такого вугілля, результати якого сторонами приймаються беззаперечно (без врахування похибки випробування).

Враховуючи викладене, та керуючись п. 5.6 договору вантажотримувачем було направлено телеграму вантажовідправнику №13-528 від 25.04.2011 року.

Відповідно п. 5.6.1 договору, представник Вантажовідправника зобов'язаний протягом 12 годин з моменту отримання виклику повідомити свою згоду про приймання вугілля за показниками ТЕС або прибути на спільне приймання вугілля за кількістю та якістю протягом 24 годин з моменту отримання такого виклику або в той же строк повідомити час свого прибуття, який не повинен перевищувати 48 годин з моменту отримання виклику.

Представники постачальника та вантажовідправника на спільне опробування вугілля за пробою № 5210 не прибули. Натомість на Трипільську ТЕС було надіслано листа № 1-762 від 30.11.2011 року від вантажовідправника з проханням переадресувати вагони з вугіллям.

Згідно п. 8.4 договору, у випадку відмови від прийняття вугілля, якісні показники якого не відповідають умовам договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та Вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу-прибирання вагонів, маневрових робіт, зберігання вантажів Залізницею та ін.

У грудні 2012 року, Трипільська ТЕС (повернула) вагони з неякісним вугіллям на адресу вантажовідправника.

Враховуючи викладене, переадресація та простій вагонів відбулися за наявності вини Постачальника, через неналежне виконання умов договору.

Поставкою вугілля з невідповідністю умовам договору якісних характеристик, Вантажоотримувачу було завдано збитки у вигляді:

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт по договору № 19/30 від 01.06.2010 року за грудень 2011 року, відомості плати за користування вагонами № 05121818 залізницею із ПАТ «Центренерго» були списані кошти:

2722,18 грн. з урахуванням ПДВ - плата за користування вагонами №№ 66591215, 67921627, 67149286, 63547939 (з розрахунку 563,04 грн. + 579,36 грн. + 563,04 грн.+563,04 грн. * 1,2), що підтверджується відомістю №№ 05121818 плати за користування вагонами.

- 449,28 грн. з урахуванням ПДВ - маневрова робота, що підтверджується відомістю №№ 05121818 плати за користування вагонами.

Отже, за час простою вагонів з вугіллям якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, ПАТ «Центренерго» сплатило залізниці 3 171 грн. 46 коп.

ДП «Вугілля України» понесло вищеперераховані збитки у сумі 3 171 грн. 46 коп. оскільки, підписавши договір поставки з ДП «Торезантрацит» (де вантажоотримувачем є Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго») уклало договір № 111/2 від 29.04.2011 року з аналогічними умовами з ПАТ «Центренерго» (де постачальником є ДП «Торезантрацит»).

В свою чергу, ПАТ «Центренерго», як Вантажоотримувач спірного вугілля, звернулося до господарського суду м. Києва про стягнення з ДП «Вугілля України» збитків за поставку вугілля неналежної якості у розмірі 9271,87 грн. (справа № 5011-69/18983-2012).

Рішенням № 5011-69/18983-2012 від 19.04.2013 року господарського суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Центренерго» задоволено повністю, та стягнуто з ДП «Вугілля України» суму збитків у розмірі 9271,87 грн., 1609,50 грн. - судового збору. На виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 203 ГК України було складено та підписано 24.05.2013 року за № 0886/02 заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог на суму 124218,43 грн., згідно п. 7 абз. 5 якої, «зобов'язання ДП «Вугілля України» по виконанню грошового зобов'язання перед ПАТ «Центренерго» на підставі рішення суду № 5011-69/18983-2012 припиняється зарахуванням зустрічних вимог повністю.

Згідно п. 5.7.1 договору, вартість користування вагонами за час простоювання вагонів в очікуванні представника Вантажовідправника покладаються на Постачальника у випадку коли результати спільного приймання вугілля на ТЕС будуть відрізнятися від даних Постачальника на величину, що перевищує норму нестачі або допустиму похибку опробування.

Відповідно до п. 8.13 договору № 10-10/1-ЕН від 01.02.2010 «за позовними вимогами ТЕС Вантажоотримувачів до Покупця (позивача по справі) стосовно поставки неякісного вугілля, або вугілля якість якого відрізняється від супровідних документів, Постачальник та його Вантажовідправник несе з Покупцем солідарну відповідальність за такими вимогами, згідно ст. 678 ЦК України.

Згідно п. 8.3 договору № 06-10/1 -ЕН, у випадку прийняття вугілля якісні показники якого не відповідають умовам Договору, а також п. 3.1.2. та 3.1.3 договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу прибирання вагонів, маневрових робіт та ін.

Згідно п. 8.4 договору № 06-11/1-ЕН у випадку відмови від прийняття вугілля, якісні показники якого не відповідають умовам договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та Вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу-прибирання вагонів, маневрових робіт, зберігання вантажів Залізницею та ін.

Отже, у зв'язку з поставкою ДП «Торезантрацит» вугільної продукції, якісні показники якої не відповідали умовам договору, ДП «Вугілля України» зазнало збитків на загальну суму 6 524 грн. 61 коп. з ПДВ.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки.

ДП «Вугілля України» понесло вищеперераховані збитки у сумі 6 524 грн. 61 коп. з урахуванням ПДВ оскільки:

- підписавши договір поставки з ДП «Торезантрацит» (де Вантажоотримувачем є Зміївська ТЕС ВАТ «Центренерго») уклало договір № 01-10/1-ЕН від 01.02.2010 року з аналогічними умовами з ВАТ «Центренерго» (де постачальником є ДП «Торезантрацит»).

В свою чергу, ПАТ «Центренерго», як Вантажоотримувач спірного вугілля, звернулося до господарського суду м. Києва про стягнення з ДП «Вугілля України» збитків за поставку вугілля неналежної якості у розмірі 8437,45грн. (справа № 5011-35/7603-2012).

- підписавши договір поставки з ДП «Торезантрацит» (де вантажоотримувачем є Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго») уклало договір № 111/2 від 29.04.2011 року з аналогічними умовами з ПАТ «Центренерго» (де постачальником є ДП «Торезантрацит»).

В свою чергу, ПАТ «Центренерго», як Вантажоотримувач спірного вугілля, звернулося до господарського суду м. Києва про стягнення з ДП «Вугілля України» збитків за поставку вугілля неналежної якості у розмірі 9 271,87 грн. (справа № 5011-69/18983-2012).

Рішенням № 5011-35/7603-2012 від 10.10.2012 року господарського суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Центренерго» задоволено повністю, та стягнуто з ДП «Вугілля України» суму збитків у розмірі 8437,45грн., 1609,50 грн. - судового збору. На виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 203 ГК України було складено та підписано 06.12.2012 року за № 2387/02 заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог на суму 344564,51 грн., згідно п. 6 абз. 2 якої, «зобов'язання ДП «Вугілля України» по виконанню грошового зобов'язання перед ПАТ «Центренерго» на суму у розмірі 10046,95 грн. (п. 2 заяви) припиняється зарахуванням зустрічних вимог повністю.

Рішенням № 5011-69/18983-2012 від 19.04.2013 року господарського суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Центренерго» задоволено повністю, та стягнуто з ДП «Вугілля України» суму збитків у розмірі 9271,87 грн., 1609,50 грн. - судового збору. На виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 203 ГК України було складено та підписано 24.05.2013 року за № 0886/02 заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог на суму 124218,43 грн., згідно п. 7 абз. 5 якої, «зобов'язання ДП «Вугілля України» по виконанню грошового зобов'язання перед ПАТ «Центренерго» на підставі рішення суду № 5011-69/18983-2012 припиняється зарахуванням зустрічних вимог повністю.

Згідно п. 8.3 договору № 06-10/1 -ЕН, у випадку прийняття вугілля якісні показники якого не відповідають умовам Договору, а також п. 3.1.2 та 3.1.3 договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу прибирання вагонів, маневрових робіт та ін.

Згідно п. 8.4 договору № 06-11/1-ЕН у випадку відмови від прийняття вугілля, якісні показники якого не відповідають умовам договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та Вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу-прибирання вагонів, маневрових робіт, зберігання вантажів Залізницею та ін.

Відповідно до п. 8.13 договорів № 06-10/1-ЕН від 01.02.2010 року та № 06-11/1-ЕН від 19.04.2011р. «за позовними вимогами ТЕС вантажоотримувачів до покупця (позивача у справі) стосовно поставки неякісного вугілля, або вугілля якість якого відрізняється від супровідних документів, постачальник та його вантажовідправник несе з покупцем солідарну відповідальність за такими вимогами, згідно ст. 678 ЦК України.

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків (в контексті нормативного обґрунтування заявлених вимог) є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Як і будь-яка інша юридична відповідальність, господарсько-правова відповідальність ґрунтується на певних правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про відповідальність суб'єктів господарських відносин. По-друге, це правосуб'єктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського процесу, можуть бути підприємства, установи, організації тощо. Третя підстава - це протиправні дії або бездіяльність особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами господарсько - правової відповідальності. До них відносяться: наявність факту порушення, тобто порушення норми закону, внаслідок чого завдаються збитки або інша майнова шкода правам та інтересам потерпілого (позивача у справі); протиправність поведінки правопорушника; причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками; вина правопорушника.

Умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

На кредитора покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника - відсутність вини (ст. 614, 623 ЦК України).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з нормами ст. 614 ЦК України відповідальність за порушення зобов'язань покладається на особу при наявності вини (умислу або необережності).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторони. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про відшкодування збитків у розмірі 6 524 грн. 61 коп. в порядку регресу, завданих неналежним виконанням Державним підприємством "Торезантрацит" зобов'язань.

Заподіяння збитків позивачу в порядку регресу, в результаті вище зазначених дій відповідача полягає в тому, що внаслідок поставки вугілля з невідповідністю якісних характеристик позивач поніс витрати по відшкодуванню збитків ПАТ «Центренерго».

Про наявність причинного зв'язку між протиправною дією відповідача та збитками позивача свідчить факт порушення відповідачем договірного зобов'язання п. 1.1. договору, п. 3.1.1 договору щодо поставки вугілля належної якості, що призвело до заподіяння збитків позивачу у вигляді понесених витрат.

Щодо вини, то у відповідності до Роз'яснення, затвердженого постановою Вищого арбітражного суду України від 14 липня 1994 № 2 у новій редакції від 29 грудня 2007 року, затвердженій Вищим господарським судом України, то у пункті 6 якого зазначається, що у випадках порушення зобов'язання за договором цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника.

Отже позивач не повинен доказувати наявності вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

З наявних в справі матеріалів, на які позивач посилається, як на доказ заподіяння збитків відповідачем, вина відповідача підтверджується наданими позивачем доказами. Відповідачем не надано жодного доказу, в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно п. 3 ст. 678 ЦК України, якщо продавець (Державне підприємство "Торезантрацит") товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця товару (відповідача).

Згідно п. 8.3 договорів, у випадку прийняття вугілля якісні показники якого не відповідають умовам договору, а також п. 3.1.2. та п. 3.1.3 договору, постачальник відшкодовує затрати покупця та вантажоотримувача по оплаті користування вагонами, витрат на подачу - прибирання вагонів, маневрових робіт та ін.

Приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державного підприємства "Торезантрацит" 6 524 грн. 61 коп. збитків в порядку регресу.

На підставі статті 85 ГПК України - 12.02.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ до Державного підприємства "Торезантрацит", м. Торез Донецька область задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Торезантрацит" (86600 Донецька область, м. Торез, вул. Енгельса, 88, ідентифікаційний код юридичної особи № 32366906) на користь Державного підприємства "Вугілля України" (01601 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ідентифікаційний код юридичної особи № 32709929) 6 524 (шість тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 61 коп. збитків в порядку регресу, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 13.02.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.