РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/24521/14

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Журнал "Радуга";

про стягнення 70 490,69 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Хливнюк М. М., представник, довіреність № 155/1/03-28/8 від 06.01.2015 р.;

Від відповідача: Соловйов В.С., представник, довіреність № 52 від 18.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 62 382,93 грн. заборгованості за договором оренди, 6 924,44 грн. пені, 1 183,32 грн. 3% річних, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2014 року порушено провадження у справі № 910/24521/14, розгляд справи призначено на 25.11.2014 року.

У судових засіданнях 25.11.2014 р. та 23.12.2014 р. оголошувались перерви у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2015 р. відкладено розгляд справи до 03.02.2015.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Також представником позивача було подане клопотання, у якому зазначається про допущення технічної описки в позовній заяві у зазначені спірного періоду.

Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 58 790,69 грн., зазначаючи про частково сплату суми заборгованості позивачу в розмірі 12 000 грн.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Журнал "Радуга" (орендар) 07.09.2008 р. було укладено договір № 10/3163 (далі - договір), згідно якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 29.11.2007 р. № 1318/4151 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), далі - об'єкт оренди, за адресою: м. Київ, вулиця Б. Хмельницького, 51 літ. А, для розміщення видавництва та редакцій журналу і газет, що друкуються українською мовою.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежитлові приміщення, загальною площею 160,60 кв.м.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація", яким є орендодавець (п. 2.4. договору).

Згідно п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за користуванням майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 р. № 34/91, та за вересень 2008 р. становить 4 296,86 грн.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п. 3.4. договору).

Згідно п. 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Згідно п. 4.2. договору орендар зобов'язався вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідач в порушення взятого на себе грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів за договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість за період з 20.03.2014 р. по 31.09.2014 р. у розмірі 62 382,93 грн.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду та користування ним відповідачем у спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті орендних платежів за користування спірним нежилим приміщенням в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем за період з 20.03.2014 р. по 31.09.2014 р. у розмірі 62 382,93 грн.

Відповідач у судовому засіданні зазначив про часткове погашення заборгованості на суму 12 000 грн., на підтвердження чого надав суду платіжне доручення № 210 від 24.11.2014 р. на суму 7000 грн. та № 220 від 22.12.2014 р. на суму 5000 грн. З вищевказаного слідує, що часткове погашення боргу було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених договором, та після порушення провадження у справі.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК), зокрема, у таких випадках, як спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України, судом прийнято рішення про припинення провадження в стягнення частини основної заборгованості у розмірі 12 000,00 грн.

Таким чином, основна заборгованість відповідача перед позивачем за договором №10/3163 від 07.09.2008 р. на день розгляду справи становить 50 382,93 грн. та підлягає стягненню в повному обсязі.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 6 924,44 грн. та трьох процентів річних в сумі 1 183,32 грн. підлягають повному задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно статті 229 Господарського кодексу України та статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних нарахованих на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 6 924,44 грн. та 3% річних в сумі 1 183, 32 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Оскільки, відповідачем було прострочено оплату орендних платежів та сплачено частину заборгованість після порушення провадження у справі, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 43, 49,82-85, ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 12 000,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Журнал "Радуга" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 51 літ. А, ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (інд. 01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) 50 382 (п'ятдесят тисяч триста вісімдесят дві) грн. 93 коп. основного боргу, 6 924 (шість тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 44 коп. пені, 1 183 (одну тисячу сто вісімдесят три) грн. 32 коп. 3% річних, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 06.02.2015 р.