ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 914/3401/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т. Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання І.О. Борщ

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник) - Гавриленко Ж.В. (представник за довіреністю)

від відповідача - Борисовський А.Р. (представник за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" від 26.12.2014 року

на рішення господарського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року, суддя А.І. Цікало

у справі за № 914/3401/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології", м.Київ

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестбуд", м.Львів

про стягнення 470982, 13 грн. заборгованості (з яких 268 477,90 грн. - основний борг, 541 81,53 грн. - 3% річних, 148 322,70 грн. інфляційні втрати

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за № 914/3401/14 в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестбуд" про стягнення 470982 грн. 13 коп. (з яких: 268477,90 грн. - основний борг; 54181,53 грн. - 3% річних; 148322,70 грн. - інфляційні) - відмовлено повністю у зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач повинен був здійснити оплату виконаних робіт до 01.12.2008 р. включно, а у позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи з 02.12.2008 р. Відтак, до вимог позивача про стягнення заборгованості за договором від 17.10.2007 р. № 313-к сплив строк позовної давності.

В апеляційній скарзі та у додаткових письмових поясненнях до апеляційної скарги позивач просить дане рішення скасувати та постановити нове, яким позов задоволити повністю, мотивуючи це тим, що позовна давність у справі була перервана боржником шляхом вчинення дій з часткової оплати основного боргу, про що свідчить платіжне доручення від 26.09.2011 року, а відтак, наслідки спливу позовної давності не можуть бути застосовані в даному випадку. Щодо заперечень по суті позовних вимог, то скаржник зазначає, що сторонами було складено кінцевий Акт приймання виконаних робіт по договору № 313-3 від 17.10.2007 року на суму 538 064,4 грн. без заперечень. Строк закінчення робіт було погоджено до 01.12.2008 року. Акт виконаних робіт з від'ємним значенням, наданий відповідачем, не може братися до уваги, оскільки всі недоліки виконаних робіт повинні фіксуватися шляхом складання дефектного акту.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що сторонами було підписано протокол про залік взаємних вимог, відповідно до котрого було частково погашено існуючу заборгованість. Зазначає, що на користь позивача були поставлені матеріальні цінності, крім того, за результатами виявлених недоліків було складено акт виконаних робіт від 17.02.2011 року, відповідно до якого було відмінусовано ряд позицій, а тому просить суд врахувати вищенаведене при перегляді справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" (позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестбуд" (відповідач) укладено договір № 313-к.

Слід зазначити, що сторони були контрагентами по різних господарських договорах та між ними існувала та існує співпраця, що також не заперечувалося представниками сторін в ході апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору, підрядник (позивач) зобов'язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи по монтажу системи опалення комплексу житлових будинків по вул. Дж. Вашингтона, 4а у м. Львові, житловий будинок № 3 по г.п., а замовник (відповідач) зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Згідно з п.2.1. Договору, динамічна (приблизна) договірна ціна на момент укладання Договору складає 465287 грн., в тому числі ПДВ - 77548 грн.

У п. 3.2. Договору, сторони погодили терміни виконання робіт, а саме: початок робіт - 17 жовтня 2007 р., закінчення робіт - 31 грудня 2007 р.

Додатковою угодою від 27.11.2008 р. № 1 до Договору від 17.10.2007 р. № 313-к, сторони внесли зміни до Договору від 17.10.2007 р. № 313-к, згідно яких договірна ціна Договору складає 538 064,40 грн., в тому числі ПДВ - 89677,40 грн., а термін закінчення робіт - листопад 2008 року.

На виконання умов Договору, позивач виконав роботи та 28.11.2008 р. та здав їх відповідачу, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2008 р. (форма КБ-2в) на суму 538 064,40 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2008 р. (форма КБ-3), які підписані сторонами без заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач прийняв роботи без жодних претензій щодо якості, термінів виконання та об'ємів виконаних робіт.

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок здійснюється на протязі 3-х днів після закінчення виконання робіт.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити оплату позивачу за виконану роботи до 01.12.2008 р. включно.

Як стверджує позивач, відповідач, порушуючи умови Договору, здійснив лише часткову оплату за виконані роботи на суму 269 586,50 грн.

На підтвердження зазначеного, позивачем до матеріалів справи долучено платіжні доручення на різні суми за період з 22 листопада 2007 року по 26 вересня 2011 року (а.с.36-51).

З аналізу долучених платіжних доручень вбачається, що в окремих платіжних дорученнях призначенням платежу є оплата за монтаж системи опалення ж/б по вул. Дж. Вашингтона,4а, у м.Львові згідно Договору 313-к від 17.10.2007 року, а в інших - часткове погашення кредиторської заборгованості за будівельні роботи. Тобто частина долучених платіжних доручень не містить посилання на Договір 313-к від 17.10.2007 року, на підставі якого заявлено даний позов.

На думку позивача, залишок основної заборгованості за Договором 313-к від 17.10.2007 року становив 268 477,9 грн. з врахуванням здійснених оплат.

Також, за неналежне виконання умов Договору, позивачем нараховано з 02.12.2008р. та заявлено до стягнення 54181,53 грн. - 3% річних та 148 322,70 грн. - інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідач заперечує проти позовних вимог у заявленому розмірі та при цьому покликається на Протокол № 1 про залік взаємних вимог від 09.02.2010 року, на Акти виконаних робіт від 05.01.2010 року, 31.08.2011 року, які підтверджують виконання відповідачем на користь позивача окремих робіт, на видаткову накладну № 26 від 24.11. 2009 року на суму 12 660,0 грн., яка підтверджує поставку на користь позивача матеріальних цінностей, а також на Акт від 17.02.2009 року з від'ємним значенням у розмірі -84007,2 грн., який було складено за результатами виявлених недоліків. Відповідач вважає, що такі документи свідчать про наявність значно меншої суми боргу перед позивачем, аніж тої, яку заявлено останнім, враховуючи і той факт, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного, як він вважає, права лише через шість років після виникнення права вимоги.

У відповідності до частини 1 статті 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Згідно п.5.3. Договору роботи, при виконанні яких допущено відхилення від проекту чи порушення діючих норм і правил, оплачуються після ліквідації відхилень і порушень в порядку, передбаченому п.4.1.2. цього Договору.

Згідно п.7.2 Договору перелік недоробок, а також строки їх усунення визначаються дефектним актом, що складається сторонами.

Згідно п. 7.3. Договору підрядник зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти, допущені з його вини протягом строків, визначених дефектним актом.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд критично оцінює заперечення відповідача як такі, що не підтверджуються належними доказами. Акт приймання виконаних робіт від 17.02.2009 року з від'ємним значенням, який складено за результатами виявлених недоліків у прийнятих роботах, не відповідає погодженій договірній процедурі фіксування виявлених недоліків, крім того, такий складено після закінчення строку дії договору від 17.10.2007р..

Згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2008 р. (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2008 р. (форма КБ-3), які підписані сторонами 28.11.2008 р., роботи по Договору були виконані 28.11.2008 р.

Таким чином, враховуючи п. 5.2. Договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється на протязі 3-х днів після закінчення виконання робіт, відповідач повинен був здійснити оплату виконаних робіт до 01.12.2008 р. включно, а у позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи з 02.12.2008 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи з 02.12.2008 р. Позовна заява датована позивачем 23.09.2014 р. та цього ж дня подана до місцевого господарського суду.

З вищенаведеного вбачається пропуск строку позовної давності позивачем у даному спорі.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування позовної давності до позовних вимог позивача.

Позивач вважає, що перебіг позовної давності у даній справі було перервано вчиненням особою (відповідачем) дій, які свідчать про визнання нею свого боргу, зокрема, перебіг строку позовної було перервано частковою сплатою відповідачем боргу в розмірі 5000,0 грн. на підставі платіжного доручення від 26.09.2011 року № 998.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Однак, апеляційний суд вважає такі доводи скаржника безпідставними, оскільки платіжне доручення від 26.09.2011 року № 998 не містить посилання на Договір № 313-к від 17.10.2007 року, а відтак, не свідчить про часткове погашення відповідачем існуючої заборгованості саме за договором № 313-к від 17.10.2007 року, що, в свою чергу, не підтверджує переривання строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості саме за цим договором.

Відтак, апеляційний суд вважає, що позивачем (скаржником) не доведено факту переривання перебігу позовної давності відповідачем.

Згідно з ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору залишаються на скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК України.

Однак крім того, скаржника ухвалою від 07.03.3014 року було зобов'язано доплатити судовий збір у розмірі 63,5 грн., чого ним зроблено не було, а відтак цю суму слід достягнути з нього в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за № 914/3401/14 - залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" від 26.12.2014 року - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 20.02.2015 р.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Якімець Г.Г.