ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 р. Справа № 914/1771/13

За позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Позивача-1 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1),

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - Позивача-2 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_2),

до Відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідент.код НОМЕР_3), -

про стягнення грошових коштів у сумі 269 160,19грн.

Cуддя: Шпакович О.Ф.

Секретар: Прокопів І.І.

Представники:

Позивача-1: ОСОБА_4 - Довіреність від 22.10.2014;

Позивача-2: ОСОБА_4 - Довіреність від 22.10.2014;

Відповідача: ОСОБА_5 - Довіреність від 17.04.2014.

Вищим господарським судом України, Постановою від 17.11.2014 у справі №914/1771/13, скасовано Рішення Господарського суду Львівської області від 13.05.2014 та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 (у даній справі) у частині відмови в задоволенні позовних вимог:

-про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Відповідача) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Позивача-1) збитків у сумі 89 482,51грн. та боргу у сумі 6 000,00грн.;

-про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Відповідача) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (Позивача-2) збитків у сумі 59 754,49грн.

Спір, у зазначеній частині вимог, передано до суду першої інстанції для здійснення нового розгляду. При цьому, у Постанові ВГСУ зазначено:

-висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовної вимоги Позивача-1 про стягнення суми боргу (6 000,00грн.) - передчасний, оскільки суди не звернули увагу на факт наявності неналежно засвідченої копії Платіжного доручення №40 від 17.06.13;

-вирішуючи спір у частині стягнення суми збитків, судам необхідно було встановити обставини щодо наявності чи відсутності належних правових підстав, а також - врахувати вимоги ст.ст.773, 776 ЦКУ.

Судом, Ухвалами від 04.12.2014, 22.01.2015, 02.02.2015, зобов'язано Позивачів (і Відповідача) виконати вимоги статті 33 ГПКУ, нормами якої встановлено безумовний обов'язок Сторін щодо надання суду доказів для доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Тобто, судом витребовувались у Позивачів усі необхідні докази, на підставі яких можна було б встановити наявність тих обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги. Проте, Позивачами вимоги суду щодо надання усіх належних і допустимих доказів (необхідних для правильного вирішення спору) у повному обсязі - не виконано.

08.12.2014 Позивачами надано Письмові пояснення у справі з обґрунтуванням наявності підстав для задоволення відповідних позовних вимог та стягнення з Відповідача зазначених спірних сум коштів.

Представник Позивачів зазначив про підтримання Підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідної частини позовних вимог (яка підлягає розгляду судом) та надав (усно і письмово) пояснення по суті спору.

17.02.2015 Відповідачем надано Письмові пояснення по суті спору з обґрунтуванням відсутності підстав для стягнення спірної суми збитків, оскільки відсутні належні докази, які б підтверджували наявність конкретних пошкоджень (Орендарем) найманих приміщень, причин їх виникнення, а також - дійсної вартості робіт, які були необхідними для усунення пошкоджень.

Представник Відповідача зазначив:

-про відсутність належних доказів завдання пошкоджень об'єктам оренди, оскільки у Дефектному акті відсутня їх конкретизації;

-Висновок судового експерта не є належним доказом, оскільки фактичне дослідження пошкодженого майна - не здійснювалось (у зв'язку з проведенням у приміщеннях відновлювальних робіт), а дослідження за фотографіями Ухвалою суду від 18.06.2013 - не передбачалось, крім цього, за фотознімками неможливо встановити важливих фактичних обставин;

-Висновок №117 від 24.04.2013 експертного дослідження не є актом судової експертизи;

-між Позивачем-2 та Відповідачем було укладено Договір на обслуговування нежитлових приміщень, відповідно до умов якого Підприємець ОСОБА_2 зобов'язався здійснювати контроль за: технічним станом інженерних комунікацій, забезпеченням санітарних і протипожежних вимог; належним станом меж (загороджень) території об'єкта.

Крім цього, Представником Відповідача заявлено (усно і письмово) Клопотання про призначення судом повторної судової будівельно-технічної експертизи, у задоволенні якого судом відмовлено (винесено відповідну Ухвалу).

Враховуючи факт спливу строку розгляду спору (встановленого нормами ч.ч.1, 3 ст.69 ГПКУ), суд завершив дослідження обставин спору.

У ході ознайомлення з обставинами спору та дослідження поданих доказів, а також - заслухання пояснень Представників Сторін, - судом встановлено:

Підставами позовної вимоги Підприємця ОСОБА_1 (Позивача-1) про стягнення суми збитків зазначено наступне:

-Відповідач (Орендар), згідно з умовами двостороннього Договору №01/12 від 28.12.2011 (укладеного із Підприємцем ОСОБА_1), упродовж 2012 року користувався нежитловими приміщеннями загальною площею 280м2, що належать на праві власності ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_3;

-Відповідач не виконав умов п.п.6.1, 7.1 Договору, згідно з якими зобов'язався: дотримуватись встановлених законодавством правил експлуатації (у т.ч. - санітарних, протипожежних і ін..), технічного обслуговування та ремонту об'єкту оренди, пристроїв і обладнання, а також - проводити за власний рахунок необхідний поточний ремонт, технічне обслуговування та профілактику, - для запобігання та усунення будь-яких погіршень орендованих приміщень;

-Відповідач завдав значної шкоди майну, оскільки, після припинення орендних відносин, повернув (на початку січня місяця 2013 року) приміщення понищеними, що підтверджує Дефектний акт від 08.04.2013;

-згідно з Висновком №1147 від 24.04.2013 експертного будівельно-технічного дослідження (проведеного за заявою ОСОБА_1), вартість відновлювальних робіт у приміщеннях СТО (за адресою: АДРЕСА_3) складає 149 237,00грн.;

-59,96% наданих Відповідачу в оренду приміщень за вказаною адресою (АДРЕСА_3) належать Позивачу-1 (ОСОБА_1), тому, йому заподіяно шкоду у розмірі 89 482,51грн.;

-згідно з нормою ч.3 ст.386 ЦКУ, Позивач-1, як власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Підставами позовної вимоги Позивача-2 (Підприємця ОСОБА_2) про стягнення суми збитків (59 754,49грн.) зазначено наступне:

-Відповідач (Орендар), згідно з умовами двостороннього Договору №02/12 від 28.12.2011 (укладеного із Підприємцем ОСОБА_2), упродовж 2012 року користувався нежитловими приміщеннями загальною площею 187м2, що належать на праві власності ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_3;

-Відповідач не виконав умов п.п.6.1, 7.1 Договору, згідно з якими зобов'язався: дотримуватись встановлених законодавством правил експлуатації (у т.ч. - санітарних, протипожежних і ін..), технічного обслуговування та ремонту об'єкту оренди, пристроїв і обладнання, а також - проводити за власний рахунок необхідний поточний ремонт, технічне обслуговування та профілактику, - для запобігання та усунення будь-яких погіршень орендованих приміщень;

-Відповідач завдав значної шкоди майну, оскільки, після припинення орендних відносин, повернув (на початку січня місяця 2013 року) приміщення понищеними, що підтверджує Дефектний акт від 08.04.2013;

-згідно з Висновком №1147 від 24.04.2013 експертного будівельно-технічного дослідження (проведеного за заявою ОСОБА_1), вартість відновлювальних робіт у приміщеннях СТО (за адресою: АДРЕСА_3) складає 149 237,00грн.;

-40,04% наданих Відповідачу в оренду приміщень за вказаною адресою (АДРЕСА_3) належать Позивачу-2 (ОСОБА_2), тому, йому заподіяно шкоду у розмірі 59 754,49грн.;

-згідно з нормою ч.3 ст.386 ЦКУ, Позивач-2, як власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Отже, згідно з умовами Договорів №01/12 та №02/12 від 28.12.2011 (укладених Позивачами та Відповідачем), Позивачем-1 надано Відповідачу у строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться у АДРЕСА_3, загальною площею 280м2, а Позивачем-2 - нежитлові приміщення, що знаходяться за тією ж адресою, загальною площею 187м2.

При цьому, у зазначених Договорах відсутні будь-які дані, які б надавали можливість ідентифікувати об'єкти оренди (додатки до Договорів чи інші документи з ідентифікацією об'єктів - відсутні).

Тобто, зазначеними Договорами, усупереч нормам ст.ст.283 (ч.2), 284 (ч.1) ГКУ, ст. 760 (ч.1) ЦКУ, не встановлено чітко їх предмету, яким може бути лише річ, визначена індивідуальними ознаками.

За ствердженням Сторін, їм було відомо (за візуальним сприйняттям), які саме об'єкти надані в оренду (загальною площею 467,0м2), так як з січня місяця 2010 року до грудня місяця 2011 року вони перебували у користуванні Відповідача за Договорами №01/10 від 25.12.2009, №01/11 від 25.12.2010, укладеними із Позивачем-1, оскільки на той час ОСОБА_1 був єдиним власником приміщень загальною площею 616,8м2 за даною адресою (АДРЕСА_3).

На підтвердження наявності права власності, Позивачем-1 надано:

-на приміщення загальною площею 413,5м2 (частка: 1/1) - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3022141 від 09.03.2004, у якому зазначено, що підставою виникнення права власності ОСОБА_1 був Договір купівлі-продажу від 20.02.2004;

-на приміщення загальною площею 203,3м2 (частка: 1/1) - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3371195 від 19.04.2004, у якому зазначено, що підставою виникнення права власності ОСОБА_1 був Договір купівлі-продажу від 26.03.2004.

Позивачем-2, на підтвердження права власності на приміщення загальною площею 187м2 (які передано Відповідачу в оренду за Договором №02/12 від 28.12.2011), надано Витяг про державну реєстрацію прав №32419597 від 09.12.2011, у якому зазначено, що підставою набуття ОСОБА_2 права власності на 2/3 частки приміщень за вказаною адресою (загальна площа яких складає 413,5м2) був Договір дарування ОСОБА_1 від 08.12.2011, згідно з яким у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло право спільної часткової власності на приміщення загальною площею 413,5м2, при цьому:

-ОСОБА_1 належить 1/3 частки (що складає 137,83м2);

-ОСОБА_2 належить 2/3 частки (що складає 275,67м2).

Договори купівлі-продажу (згідно з якими ОСОБА_1 набув приміщення) та Договір дарування суду - не надано.

За ствердженням Представника Позивачів, права власності на приміщення належать фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зазначені особи, згідно з нормою ч.1 ст.128 ГКУ, набули статусу фізичних осіб-підприємців (відповідна державна реєстрація - підтверджена) і використовують належне їм майно у господарській діяльності, - шляхом надання у строкове користування (оренду).

Надані Позивачем-2 у користування Відповідачу приміщення загальною площею 187м2 (згідно з Договором №02/12 від 28.12.2011) є лише частиною приміщень (загальною площею 275,67м2), що перебувають у власності ОСОБА_2 за Договором дарування.

Загальна площа приміщень, що належать ОСОБА_1 на праві власності (після дарування частки ОСОБА_2), складає 341,13м2 (616,8-275,67), тому, надані Відповідачу (за Договором №01/12) у користування приміщення загальною площею 280м2 є лише частиною належних ОСОБА_1 на праві власності приміщень.

Враховуючи факт надання Позивачем-1 та Позивачем-2 у користування Відповідачу лише частин належних їм приміщень, зазначення у Договорах №01/12 та №02/12 від 28.12.2011 ідентифікаційних ознак орендованих приміщень було обов'язковим.

Тобто, при укладенні зазначених Договорів, Сторонами не дотримано норм ст.ст. 283 (ч.2), 284 (ч.1) ГКУ, ст.760 (ч.1) ЦКУ щодо обов'язкового визначення індивідуальних ознак майна, наданого у найм.

Оскільки Сторонами предмет Договорів оренди (як уже встановлено) належним чином - не визначено (конкретизація приміщень - відсутня), зазначене зумовлює неможливість встановлення судом, які саме приміщення передано Відповідачу у користування.

При цьому, важливими є і наступні обставини:

-у двосторонньому Акті приймання-передавання майна від 31.12.2011, складеному Позивачем-1 та Відповідачем (згідно з Договором №01/12 від 28.12.11), зазначено про надання Орендарю у найм: офісних приміщень та гаражних боксів, - без зазначення їх ідентифікаційних даних та площ;

-у двосторонньому Акті приймання-передавання майна від 31.12.2011, складеному Позивачем-2 та Відповідачем (згідно з Договором №01/12 від 28.12.11), зазначено про надання Орендарю у найм: офісних приміщень та гаражних боксів, - без зазначення їх ідентифікаційних даних та площ;

-крім цього, у двох зазначених Актах наявні наступні дані: усі приміщення обладнані системою охоронної та протипожежної сигналізації; в оренду, як невід'ємна частина приміщень, передаються в'їзні ворота з автоматичною системою відкривання, огорожа, внутрішня територія, - без надання доказів перебування вказаного майна у спільній сумісній власності (враховуючи факт їх переліку у двох Актах);

-також, у вказаних Актах міститься ідентичний перелік технічних характеристик приміщень (наданих Позивачем-1 та Позивачем-2): в офісних приміщеннях зроблений євроремонт, стіни пофарбовані, чисті. Підлога покрита плиткою, стелі підвісні - амстронг. Змонтовані нові світильники та нову сантехніку. Двір вмощений бруківкою. В гаражних боксах зроблений ремонт - стіни покриті плиткою та пофарбовані, чисті.

Відсутність ідентифікаційних ознак приміщень, наданих Відповідачу у користування, унеможливлює суду встановлення дійсних обставин спору стосовно завдання Орендарем майнової шкоди конкретним приміщенням Позивача-1 та приміщенням Позивача-2, так як:

-неможливо встановити, у яких саме приміщеннях виявлено невідповідність технічного стану (певні пошкодження), яка зумовлювала необхідність проведення Позивачем-1 та Позивачем-2 ремонтних робіт;

-відсутні дані про характер пошкоджень та їх перелік у кожному з приміщень двох Орендодавців;

-неможливо встановити, які саме ремонтні роботи проводились у кожному приміщенні, та, відповідно - визначити конкретний розмір шкоди, завданої майну Позивача-1 та майну Позивача-2 (оскільки розмір збитків, завданих Позивачу-1 та Позивачу-2, визначається лише за обсягом і вартістю робіт, виконаних окремо у приміщеннях Позивача-1 та окремо у приміщеннях Позивача-2).

При цьому, важливо, що жоден з наданих (Позивачами) доказів не містить конкретизації технічних недоліків у приміщеннях Позивача-1 та недоліків у приміщеннях Позивача-2, що підтверджується наступним:

-у Дефектному акті від 08.04.2013, у якому відсутній будь-який перелік пошкоджень, зазначено про ремонт приміщень лише Підприємця ОСОБА_1 (Позивача-1) із деталізацією: службове приміщення (без ідентифікаційних даних та конкретизації площі); виробничі приміщення (без ідентифікаційних даних та конкретизації площі);

-у Висновку №1147 від 24.04.2013 експертного будівельно-технічного дослідження приміщень СТО за адресою: АДРЕСА_3 (який надано за заявою лише ОСОБА_1, - при відсутності факту надання Позивачем-2 повноважень Позивачу-1 на представництво його інтересів у Львівському НДІСЕ) відсутні дані про ідентифікацію приміщень Позивача-1 та ідентифікацію приміщень Позивача-2 (що надавались Відповідачу в оренду);

-фотографії, надані Позивачами (а.с. 52-61), не містять даних про приміщення, у яких вони зроблені, та про час їх виконання;

-у Висновку №2286 від 11.03.2014 судової будівельно-технічної експертизи (стор.2, 4, 5, 6) зазначено про огляд експертом приміщень на АДРЕСА_3, - без будь-якої їх конкретизації (і визначення площі).

Отже, у матеріалах справи відсутні документи із визначенням ідентифікаційних даних об'єкту Позивача-1 та об'єкту Позивача-2 із переліком технічних пошкоджень у приміщеннях Позивача-1 та приміщеннях Позивача-2, що є об'єктивною перешкодою для встановлення судом:

-характеру технічних пошкоджень об'єктів нерухомості Позивача-1 та Позивача-2 (наданих в оренду Відповідачу за Договорами від 28.12.2011);

-переліку та обсягу необхідних ремонтних робіт у приміщеннях Позивача-1 та приміщеннях Позивача-2;

-вартості ремонтних робіт у приміщеннях Позивача-1 та приміщеннях Позивача-2;

-розміру шкоди майну Позивача-1 та майну Позивача-2.

У даному спорі важливо також, що Позивачами не обґрунтовано (і не підтверджено жодними доказами) завдання Відповідачем пропорційної шкоди майну Позивача-1 (59,96%) та майну Позивача-2 (40,04%), виходячи із пропорційності площі приміщень, яку розраховано Позивачами у наступному порядку:

-площа приміщень, наданих Позивачем-1 у найм, складає 280м2

-площа приміщень, наданих Позивачем-2 у найм, складає 187м2;

-загальна площа зазначених приміщень Позивача-1 та Позивача-2 складає 467м2;

-частка приміщень Позивача-1(280м2) - 59,96% (від 467м2);

-частка приміщень Позивача-2 (187м2)- 40,04% (від 467м2);

-загальна вартість відновлювальних робіт у приміщеннях СТО (за адресою: АДРЕСА_3), згідно з Висновком експертного дослідження, складає 149 237,00грн., що, за ствердженням Позивачів, складає загальний розмір їх збитків;

-розмір збитків Позивача-1, виходячи із частки його приміщень (59,96%), складає 59,96% від загального розміру (149 237,00грн.), тобто - 89 482,51грн.;

-розмір збитків Позивача-2, виходячи із частки його приміщень (40,04%), складає 40,04% від загального розміру (149 237,00грн.), тобто - 59 754,49грн.

Оскільки Позивачі надали Відповідачу, на підставі двох самостійних Договорів оренди, окремі приміщення (Позивач-1 - площею 280м2, Позивач-2 - площею 187м2), і кожен із зазначених правочинів визначає окремо взаємні права та обов'язки Позивача-1 і Відповідача та взаємні права і обов'язки Позивача-2 та Відповідача, тому, у випадку невиконання Орендарем умов кожного з Договорів, відповідальність настає окремо за кожним правочином, що унеможливлює встановлення пропорційної відповідальності Орендаря перед двома окремими Орендодавцями, виходячи із їх часток у загальній площі двох окремих об'єктів оренди.

При цьому, важливо, що згідно з нормою ст.541 ЦКУ, солідарна вимога виникає лише у випадках, встановлених договором або законом, зокрема: у разі неподільності предмета зобов'язання. Проте, у даному випадку предмети двох Договорів оренди - окремі, і, згідно з нормами ст.ст.283 (ч.2), 284 (ч.1) ГКУ, ст.760 (ч.1) ЦКУ, підлягали обов'язковому індивідуальному визначенню.

Тобто, для правильного вирішення даного спору, необхідним є:

-визначення переліку та обсягу технічних пошкоджень у кожному з двох окремих об'єктів оренди, - для визначення обсягу і вартості ремонтних робіт, які необхідно виконати у кожному з двох об'єктів;

-визначення окремо розміру шкоди, завданої об'єкту Позивача-1 (виходячи із конкретної вартості відновлювальних робіт у приміщеннях Позивача-1), та шкоди, завданої об'єкту Позивача-2 (виходячи із конкретної вартості відновлювальних робіт у приміщеннях Позивача-2).

Отже, визначення Позивачами загального розміру шкоди для всього майна та пропорційних (для їх майна) розмірів шкоди (виходячи із пропорційності площ приміщень) - безпідставне.

При цьому, підстави для солідарних дій Позивачів - відсутні, так як:

-у найм надається лише індивідуально визначене майно;

-кожен з Позивачів укладав з Відповідачем окремий Договір оренди;

-у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває лише частина приміщень (загальна площа яких 413,5м2), а фактично в оренді Відповідача знаходились приміщення площею 467м2 (тобто, крім майна, що перебуває у спільній частковій власності, - частина приміщень, що належать виключно ОСОБА_1);

-правові підстави для солідарних дій, передбачені нормою ст.541 ЦКУ, - відсутні;

-пропорційний поділ вимог (після вчинення Позивачами солідарних дій та визначення загального розміру збитків) - безпідставний.

Факт, що у ході експлуатації приміщень Позивача-1 та приміщень Позивача-2 неминуче відбувались фізичний знос майна та певні його пошкодження, Відповідачем не заперечується.

Проте, як уже зазначено, жодним документом не визначено переліку пошкоджень, їх характеру та причин виникнення.

Відсутність доказів завдання Відповідачем конкретних пошкоджень унеможливлює: визначення обсягу та вартості ремонтних робіт, які необхідно виконати для приведення приміщень у належний стан, і, відповідно, - визначення розміру збитків.

Відсутність факту дослідження причин виникнення певних пошкоджень (у приміщеннях Позивачів) унеможливлює суду встановлення наявності (відсутності) вини, що зумовлює відсутність правових підстав для покладення на Орендаря усієї відповідальності за недоліки у технічному стані приміщень Позивачів.

При цьому, важливо, що Позивачами не надано доказів виконання чинних на той час і обов'язкових вимог Правил обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд (затверджених Наказом №32/288 від 27.11.1997 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Держнаглядохоронпраці України), якими встановлено:

-Правила поширюються на обстеження, оцінку технічного стану та паспортизацію усіх існуючих виробничих та складських будівель і споруд різного призначення (п.1.1);

-роботи з обстеження та паспортизації будівель (споруд) виконуються Спеціалізованими організаціями, - з метою забезпечення їх надійності і безпечної експлуатації (п.1.5);

-усі будівлі і споруди (незалежно від їх призначення, форми власності, віку, капітальності, технічних особливостей) підлягають періодичним обстеженням, - з метою оцінки їх технічного стану та паспортизації (п.1.6);

-обстеження та паспортизація будівель (споруд) повинні виконуватись регулярно (планове обстеження), виходячи із вимог Правил (п.1.7);

-відповідальність за виконання своєчасних обстежень та паспортизації будівель (споруд) покладається на власника (п.1.8);

-діагностика будівель чи споруд - процес установлення їх технічного стану (п.2);

-дефект - відхилення якості, форми або фактичних розмірів елементів та конструкцій від вимог нормативно-технічної чи проектної документації, яке виникає при проектуванні, встановленні, транспортуванні, монтажі (п.2);

-експлуатація будівлі чи споруди - використання їх згідно з функціональним призначення та з проведенням необхідних заходів до збереження стану конструкцій, при якому вони здатні виконувати задані функції з параметрами, які визначено вимогами технічної документації (п.2);

-обстеження - процес отримання якісних та кількісних показників експлуатаційної придатності будівлі чи споруди, їх частин та конструкцій шляхом візуального огляду, інструментальних вимірів у натурі та лабораторних визначень (п.2);

-пошкодження - відхилення від первісного рівня якості елементів та конструкцій, яке виникає під час експлуатації (п.2);

-ремонт - комплекс операцій з відновлення стану об'єкта та (або) збільшення його довговічності (п.2);

-технічний стан будівлі (споруди) - сукупність якісних та кількісних показників, що характеризують експлуатаційну придатність будівлі та її частин у порівнянні з їх гранично допустимими значеннями (п.2);

-технічне обслуговування - комплекс заходів щодо контролю та підтримання справного стану, який полягає, як правило, в огляді, догляді та періодичному ремонті (п.2);

-паспортизація технічного стану будівлі (споруди) - це обстеження, діагностика і оцінювання технічного стану об'єкта (Спеціалізованою організацією) та визначення на цій основі категорії його технічного стану з подальшим складанням Паспорта технічного стану будівлі чи споруди (п.2);

-власник будівлі (споруди) несе відповідальність за дотримання термінів та видів обстежень (п.3.2);

-підсумки роботи з обстеження оформляються у вигляді звіту Спеціалізованої організації, у якому повинні міститись дані (крім іншого) про технічну документацію та висновок про стан конструкцій (п.3.9);

-Паспорт - технічний документ власника будівлі (споруди), в якому міститься висновок (зроблений Спеціалізованою організацією), що періодично уточнюється, про технічний стан будівлі чи споруди та їх придатність (непридатність) для подальшої експлуатації (п.п.3.10, 5.13);

-діагностика технічного стану будівель (споруд) здійснюється шляхом поєднання обстежувальних, розрахункових та аналітичних процедур (п.4.1);

- до найбільш характерних дефектів та пошкоджень конструкцій, які належить виявити при візуальному огляді, належать: дефекти, які пов'язані з недоліками проекту, дефекти виготовлення конструкцій та монтажу; механічні пошкодження від порушення умов експлуатації та пошкодження від зовнішіх агресивних впливів робочого та навколишнього середовища, у тому числі - не передбачених проектом (п.4.2.);

- для повної діагностики технічного стану будівель (споруд), поряд з обстеженням та лабораторним визначенням, доцільно здійснювати певні діагностичні процедури: аналіз дефектів, пошкоджень та змін характеристик матеріалів, грунтів та основ; оцінка технічного стану елементів, конструкцій і основ (п.4.3);

- є дефекти: нормування, проектування, будівництва, недоробки (п.4.9.1);

- є пошкодження: механічні руйнування, механічний знос, корозійний знос (корозія атмосферна, хімічна), деформації та переміщення (п.4.9.2);

- шляхом спільного аналізу дефектів та пошкоджень (а також - результатів перевірних розрахунків) визначається технічний стан окремих конструкцій (п.4.13).

Для порівняння стану приміщень до і після оренди їх Відповідачем, необхідним є визначення дійсного технічного стану приміщень Позивача - 1 та приміщень Позивача - 2 на час надання їх у найм, що зумовлює обов'язковість дослідження даних Паспорту будівлі (споруди), якого суду - не надано. Таке порівняння є необхідним для встановлення причин виникнення пошкоджень.

Важливо також, що об'єкти оренди звільнено Відповідачем після закінчення строку дії Договорів (01.01.2013), проте, отримавши приміщення, будь - які зауваження Позивачами щодо технічного стану приміщень упродовж трьох місяців (до 05.04.2013) - не заявлялись.

Лише 05.04.2013 (через три місяці після звільнення об'єктів оренди) Позивачами надіслано Відповідачу Повідомлення, у яких зазначено: «станом на сьогоднішній день стан приміщень вкрай незадовільний, що суперечить умовам» Договорів.

Крім уже зазначених обставин, що перешкоджають суду у визначенні дійсного розміру майнової шкоди, важливим є і наступне:

1) Дефектний акт від 08.04.2013 (складений Позивачами у присутності Представника Відповідача) не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки:

- містить дані про ремонт лише приміщень ФОП ОСОБА_1 (Позивача - 1): службового та виробничих, - без зазначення їх ідентифікаційних характеристик;

- не містить переліку пошкоджень приміщень, даних про характер пошкоджень, їх обсяг, - що унеможливлює визначення обсягу і вартості необхідних відновлювальних робіт;

- не містить даних про дослідження причин виникнення пошкоджень, що унеможливлює встановлення наявності (відсутності) вини Відповідача у кожному конкретному випадку;

- містить лише перелік та обсяг певних робіт, необхідність виконання яких неможливо перевірити у зв'язку з відсутністю даних про виявлені пошкодження;

- документ підписаний Представником Відповідача із зауваженнями (враховуючи, що перевірка зазначених Позивачами (в Акті) переліку та обсягу відновлювальних будівельних робіт потребувала фахових знань і виходила за межі повноважень, визначених Довіреністю Відповідача від 06.04.2013).

2) Надані Позивачами (із позовною заявою) односторонньо оформлені документи, Пояснювальна записка та Пошкодження, при огляді приміщень 08.04.2013 - не складались, що унеможливлює їх прийняття як належних доказів у справі.

3) Фотознімки (надані Позивачами, - а.с. 52-61), у яких відсутня ідентифікація приміщень, не містять чіткої інформації про характер та обсяг пошкоджень, а також - про час їх виникнення (оскільки відсутні дані про час виконання фотофіксації), - що унеможливлює їх прийняття як належних доказів у справі.

4)Висновок № 1147 від 24.04.2013 експертного будівельно- технічного дослідження стосовно вартості відновлювальних робіт у приміщеннях СТО за адресою: АДРЕСА_3 (зроблений лише за Заявою ОСОБА_1, у якого була відсутньою Довіреність Позивача - 2 на представництво його інтересів у Львівському НДІСЕ) не є належним доказом у справі, так як:

- не містить даних про характер та обсяг пошкоджень окремо у приміщеннях Позивача - 1 та у приміщеннях Позивача - 2;

- розрахунок вартості відновлювальних робіт здійснено виключно за даними Дефектного акту («у якому зазначені обсяги та найменування робіт»), який судом визнано неналежним доказом у справі.

5) Висновок № 2286 від 11.03.2014 судової будівельно-технічної експертизи оцінено судом за правилами, встановленими статтею 43 ГПКУ, та відхилено з наступних підстав:

- Висновок не містить належної ідентифікації досліджуваних приміщень Позивача - 1 та приміщень Позивача - 2 і містить дані лише про дослідження нежитлових приміщень на АДРЕСА_3 (проте, орендовані приміщення були лише частиною приміщень, належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2);

- фактичне дослідження та встановлення експертом дійсного технічного стану приміщень - відсутнє, у зв'язку з виконанням у них (на час проведення експертом огляду: 03.10.2013) відновлювального ремонту;

- усупереч вимогам п.3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз …, Висновок надано виключно на підставі досліджень фотознімків, які є додатками до Висновку №1147 від 24.04.13 експертного дослідження (а.с.71-75), який, як уже встановлено судом, не є належним доказом у справі; крім цього, Ухвалою суду від 18.06.2013 не передбачено можливості проведення судової експертизи за фотознімками;

- у пункті 1 резолютивної частини Висновку зазначено неперевірену у встановленому порядку обставину: «причиною виникнення пошкоджень та руйнувань об'єкту є експлуатація даних приміщень у процесі господарської діяльності Орендаря», проте, як уже зазначено судом, дійсні причини пошкоджень не встановлені належними та допустимими доказами, а, тому, - відсутні правові підстави для безумовного визнання наявності вини Відповідача (у всіх пошкодженнях взагалі) та покладення на нього всієї відповідальності;

- експертом не встановлено вартості необхідних відновлювальних робіт, що унеможливлює визначення розміру збитків;

- зазначення у пункті 3 резолютивної частини Висновку, що «наявність ушкоджень на момент прийому - передачі приміщень від Орендаря до Орендодавця свідчить про порушення процесу правильної експлуатації будівель і споруд (враховуючи, що експлуатувались приміщення 3 роки), - безпідставне, так як експерт не мав жодної можливості встановити «момент приймання - передавання», оскільки Позивачами та Відповідачем двосторонні Акти, передбачені умовами пунктів 8.3 Договорів та нормою ч.2 ст.795 ЦКУ, - не складались, а також - відсутніми були належні докази «наявності ушкоджень» (жодним документом не визначено переліку, характеру та обсягу пошкоджень приміщень);

- факт експлуатації Відповідачем приміщень упродовж трьох років (на підставі Договорів від 25.12.2009, 25.12.2010, 28.12.2011) не має жодного значення для правильного вирішення даного спору, оскільки в Актах приймання- передавання від 31.12.2011 (складених відповідно до умов Договорів від 28.12.2011) зазначено про прийняття Відповідачем об'єктів оренди у належному технічному стані (зауваження - відсутні).

6) Договори № 01/13 та № 02/13 від 09.09.2013 були укладені Позивачами із Підрядником, на виконання будівельних робіт у приміщеннях, лише через дев'ять місяців після звільнення Орендарем приміщень, тому, - не можуть бути доказом завдання Відповідачем певних конкретних пошкоджень (об'єктів найму), їх характеру, обсягу та причин.

Крім цього, і при «поверхневому» дослідженні умов пунктів 1.2. Договорів та Актів приймання виконаних підрядних робіт, виявляється невідповідність між визначенням Договорами необхідності певних робіт і фактичним їх виконанням, визначеним Актами приймання робіт, зокрема: умовами п.1.2 Договору № 01/13 не передбачено робіт щодо «знімання та установлення дерев'яних підвіконних дощок», проте, такі роботи зазначені в Акті приймання робіт за даним Договором № 01/13 (як встановлено, виконання таких робіт передбачено умовами п.1.2 Договору 02/13, хоча, згідно з Актом до вказаного Договору, такі роботи - не виконувались).

При цьому, важливою є також і розбіжність між даними Договору № 02/13 від 09.09.2012 про необхідність виконання робіт із «знімання та установлення дерев'яних підвіконних дощок» та даними Дефектного акту про необхідність виконання робіт із «знімання і влаштування підвіконних дощок пластикових».

Також, важливо, що у Договорах підряду не зазначається, що роботи підлягають виконанню для усунення пошкоджень, завданих Відповідачем. Тому, факт виконання цих робіт та їх вартість не є доказом завдання Відповідачем збитків у відповідному розмірі.

Крім цього, враховуючи факт надання Позивачами доказів оплати ремонтних робіт у серпні місяці 2014 року і відсутність доказів понесення будь-яких витрат (для відновлення технічного стану приміщень) на час заявлення позову (14.05.2013 року), - наявним був факт передчасного заявлення Позивачами вимог про стягнення матеріальної шкоди, оскільки, згідно з нормою ч. 1 ст. 225 ГКУ, збитками є лише фактично понесені додаткові витрати.

Отже, сам факт невиконання Відповідачем умов пунктів 6.1, 7.1 Договорів від 28.12.2011 та норми ч.1 ст.776 ЦКУ щодо належного технічного обслуговування орендних приміщень (у ході їх експлуатації) не є достатньою правовою підставою для стягнення судом заявленої Позивачами суми збитків (матеріальної шкоди), оскільки відсутній повний склад правопорушення:

-відсутня належна конкретизація майнової шкоди, що унеможливлює визначення її дійсного розміру;

-не встановлено безпосереднього зв'язку між діями (бездіяльністю) Орендаря та завданням певних пошкоджень об'єктам, оскільки причини виникнення кожного з пошкоджень - не з'ясовані;

-відсутні докази наявності вини Відповідача у виникненні усіх пошкоджень у приміщеннях Позивачів.

Крім цього, у даній справі важливим є і факт відсутності доказів порушення Відповідачем вимог ст.773 ЦКУ та умов п.п.2.1, 6.1 Договорів (від 28.12.2011), оскільки орендовані приміщення використовувались ним за цільовим призначенням: для авторемонтної майстерні (доказів нецільового використання майна - не надано).

Оскільки Позивачами (при відсутності поважних причин) не виконано обов'язкових вимог суду (викладених в Ухвалах від 04.12.14, 22.01.15, 02.02.15) щодо надання, згідно з нормою ст.33 ГПКУ, усіх необхідних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги про стягнення суми збитків, - наявні підстави, передбачені нормою п.5 ч.1 ст.81 ГПКУ, для залишення судом таких вимог без розгляду.

При цьому, важливо, що відсутність в Ухвалах конкретизації доказів зумовлена об'єктивною неможливістю суду передбачити наявність у Позивачів певних документів.

Вимога Позивача-1 про стягнення суми боргу (6 000,00грн.), який виник у зв'язку з порушенням Орендарем грошового зобов'зання зі сплати належного орендного платежу (за найм приміщень), передбаченого умовами п.4 Договору №01/12 від 28.12.2011, - повністю обґрунтована, оскільки надана Відповідачем світлокопія Платіжного доручення №40 від 17.06.2013 на сплату боргу у сумі 6 000,00грн., згідно з нормою ч.2 ст.36 ГПКУ, не є доказом фактичного виконання грошового зобов'язання, так як не є копією з оригіналу платіжного документу (оригінал - відсутній взагалі).

Крім цього, відсутність факту надходження на рахунок Позивача-1 (від Відповідача), у період з 17.06.13 до 26.06.13, належних коштів у сумі 6 000,00грн., підтверджено Довідкою обслуговуючого Банку (ПАТ «ВіЕсБанк») №01-4/1734 від 30.01.2015, наданою на вимогу Ухвали суду від 22.01.2015.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст.ст. 128, 173, 193, 224, 225, 283, 284, 286, 291 ГК України; ст.ст. 11, 22, 509, 526, 530, 541, 610, 612, 625, 627, 629, 759, 760, 762, 776, 793 ЦК України; ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 81 (п.5 ч.1), 82, 111-12 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну вимогу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми боргу 6 000,00грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідент.код НОМЕР_3) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) суму боргу 6 000,00грн.

3. Наказ на виконання пункту 2 резолютивної частини даного Рішення видати відповідно до вимог ст.116 ГПКУ.

4. Позовну вимогу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми збитків - залишити без розгляду.

5. Позовну вимогу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми збитків - залишити без розгляду.

Повне Рішення складено 20.02.2015р. (відповідно до норми ч. 4 ст. 85 ГПКУ).

Рішення (при відсутності своєчасного оскарження), згідно з нормами ч. 5 ст. 85, ч. 1 ст. 93 ГПКУ, набирає законної сили після спливу 10-денного строку з дня його прийняття (складення повного тексту).

Суддя Шпакович О.Ф.