номер провадження справи 20/155/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 Справа № 908/5907/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154)

про стягнення заборгованості в сумі 690156,50 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Семеняка М.В. (дов. № 23-12/14-5 від 23.12.2014 р.);

Від відповідача - Щербина Є.Є. (дов. б/н від 01.12.2014 р.);

Від третьої особи - Данилов А.Г. (дов. № 231214-03/с від 23.12.2014 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 690156,50 грн., яка виникла за договором фінансового лізингу № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.12.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5907/14, справі присвоєно номер провадження 20/155/14, справу призначено до розгляду на 20.01.2015 р. Ухвалою суду від 20.01.2015 р. на підставі ст. 27 ГПК України до участі у справі залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал страхування" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 03.02.2015 р. У судовому засіданні на підставі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 18.02.2015 р.

18.02.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням письмового пояснення, яке надійшло до суду 20.01.2015 р. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. За умовами договору фінансового лізингу № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р. відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати поточні лізингові платежі авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку. Лізингові платежі включають комісію лізингодавця, відшкодування вартості предмета лізингу та відшкодування витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу. У період з березня 2013 р. по вересень 2014 р. за відповідачем виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів в сумі 690156,50 грн., що включає в себе 370261,70 грн. комісії лізингодавця, 315358,80 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 4536,00 грн. відшкодування витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу. Просить стягнути з відповідача суму 690156,50 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р. Позов обґрунтовано ст.ст. 193, 292 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відповідач позов вважає необґрунтованим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В письмовому відзиві (вих. № 16/01-15 від 16.01.2015 р.) зазначає, що грошове зобов'язання лізингоодержувача перед лізингодавцем є припиненим, тобто у позивача відсутні підстави для пред'явлення позову. Пунктом 10.2.2 додатку № 4 до договору передбачено як підставу для дострокового припинення договору випадки знищення, викрадення або втрати предмету лізингу. 05.09.2014 р. невідомі особи незаконно заволоділи технікою, яка була предметом договору лізингу. 11.09.2014 р. відповідач звернувся до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про викладені вище обставини. До ЄДР за № 0009694 внесено відповідні відомості та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення по ч. 3 ст. 289 КК України. Одночасно було направлено звернення від 05.09.2014 р. № 05-2 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про викрадення транспортних засобів невідомими особами. За результатами зустрічі між представниками позивача, відповідача та страхової компанії, страхова компанія повідомила, що рішення буде прийнято за результатами проведення розслідування подій викрадення. До теперішнього часу рішення не прийняте. Можливо зробити висновок про припинення в даному випадку договору лізингу та неможливість посилання на умови, передбачені договором, як на підставу позовних вимог, а також відсутність підстав для стягнення з відповідача суми позову. Крім того, рахунки на сплату заборгованості належним чином не були пред'явлені до оплати відповідачу. Виходячи з матеріалів позовної заяви, всі рахунки були направлені за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Мальванова, 28 невідомо з яких підстав, у той час, як підприємство було розташовано за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Леніна, 132/17, і на цю адресу позивачем направлялись вимоги про сплату заборгованості.

Третя особа надала письмовий відзив (вих. № 4/к від 30.01.2015 р.), який в судовому засіданні підтримав представник третьої особи. Зазначено, що відповідно до п. 19.2 генерального договору № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014 р. добровільного страхування наземного транспорту та страхового свідоцтва № 10 предмет лізингу був застрахований від ризиків викрадення, збитків внаслідок ДТП, збитків внаслідок інших подій (протиправних дій, стихійних лих тощо). Вигодонабувачем внаслідок настання зазначених подій є позивач. За цим договором не застраховані ризики несплати страхувальником чергових лізингових платежів на користь вигодонабувача. Перший страховий платіж у термін, передбачений договором, відповідачем не був сплачений взагалі. В подальшому цей страховий платіж був сплачений вигодонабувачем лише 06.08.2014 р. Відповідачу було направлено вимогу про надання транспортного засобу (предмету лізингу) для повторного огляду і складання відповідного акту, у разі ненадання транспортного засобу для огляду відповідач був повідомлений про право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування. Однак, транспортний засіб для повторного огляду наданий не був. 08.09.2014 р. відповідачем було подане повідомлення про незаконне вилучення 05.09.2014 р. застрахованих транспортних засобів, які на момент вилучення були розташовані в м. Перевальськ, на території якого проводились бойові дії. Листом від 05.12.2014 р. страховик відмовив відповідачу у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до протоколу зустрічі від 02.10.2014 р. за участю позивача, відповідача та страхової компанії, встановлено, що на базу, де знаходились транспорті засоби, розташовану на території, підконтрольній терористичним угруповуванням, зайшли незаконні озброєні формування, які використовують транспортні засоби, зокрема, предмет лізингу. Техніка з бази не вивозилась, а постійно розташовувалась на її території. Оскільки примусове вилучення автомобілів та спецтехніки було вчинено озброєними особами, що визнані терористами, такий випадок відповідно до п. 22.2.15 генерального договору страхування взагалі не є страховим. Вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, проти позовних вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні, та вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач, відповідач у справі) укладено договір фінансового лізингу № LC5277-05/11, відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток № 2 до цього договору) (надалі - предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі. В момент підписання акту приймання-передачі до лізингоодержувача переходять та зберігаються за ним протягом строку дії договору наступні права та ризики: право володіння та користування, відповідальність за збереження, ризик пошкодження, знищення, втрати, конфіскації предмета лізингу, а також цивільна відповідальність перед третіми особами, пов'язана з володінням та користуванням предметом лізингу (п.п. 1.2, 1.3 додатку № 4 до договору «Загальні умови фінансового лізингу»).

Згідно з п. 3.1 договору заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем виникає в момент передачі предмета лізингу лізингоодержувачу в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого лізингоодержувачем авансового лізингового платежу.

Розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (надалі - «Графік» (додаток 1 до цього договору)), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу (п. 3.2).

У розділі 4 договору сторони узгодили вартість фінансування та поточні лізингові платежі. Згідно з п. 4.1 лізингоодержувач за цим договором сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі. Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період із моменту передачі предмета лізингу до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору (п. 4.2).

Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця (надалі - комісія лізингодавця) (п. 4.3).

Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно з графіком (додаток 1). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту (п. 4.4).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку (якщо сплата такого збору передбачена чинним законодавством України), та комісія АТ «Райффайзен Банк Аваль» із купівлі валюти, згідно з офіційним сайтом лізингодавця за адресою в мережі Інтернет (п. 4.5).

У додатку № 4 «Загальні умови фінансового лізингу» сторони узгодили строки та порядок сплати лізингових платежів. Відповідно до п. 5.2 додатку № 4 лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих Загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі, починаючи з першого періоду лізингу. Першим періодом вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу за актом приймання-передачі (п. 5.4 додатку № 4).

Згідно з п.п. 7.1, 7.4 додатку № 4 лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмета лізингу в страховій компанії. Якщо за 5 днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), то лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1).

Згідно з Специфікацією від 03.06.2011 р. (Додаток 2 до договору фінансового лізингу) предметом лізингу є самоскид ASTRA ADT 30, 2008 р.в., серійний номер ZCNAD30TP8P456240, у кількості 1 одиниці ціною 1003637,26 грн. разом із ПДВ.

Відповідно до Акта приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011 р. предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу.

Угодою від 01.10.2011 р. про внесення змін до договору № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р. сторони виклали Додаток 1 «Графік розрахунку заборгованості» до договору в новій редакції, яким встановили періоди лізингу, заборгованість лізингоодержувача, лізингові платежі.

Відповідно до матеріалів справи позивач щомісячно виставляв відповідачу рахунки-фактури з розбивкою сум на відшкодування частини предмета лізингу та комісії лізингодавця. 07.08.2014 р. позивач додатково виставив відповідачу рахунок-фактуру № LC5277-05/11/ev-065 на суму 4536,00 грн. на компенсацію витрат по страхуванню предмету лізингу. Як слідує з матеріалів справи, позивачем на рахунок ПАТ «СК «Арсенал страхування» було оплачено страховий платіж в сумі 125600,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 40607 від 06.08.2014 р. Із даної суми сума 4536,00 грн. із ПДВ зарахована в якості страхового платежу по страхування предмету лізингу за договором № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р.

Позивачем до матеріалів справи долучено письмові вимоги від 21.11.2013 р. № 2002-11/243, 12.06.2014 р. № 750-06/14 із вимогою протягом 3-х днів оплатити прострочену заборгованість.

Обґрунтовуючи позов несвоєчасністю оплати лізингових платежів, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з даним позовом.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» (відповідача) є м. Дружківка Донецької області. Відповідно, справа за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» стосовно виконання договору № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р. підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Таким чином, справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» про стягнення заборгованості підсудна господарському суду Запорізької області.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний.

Приписами ч. 7 ст. 292 ГК України встановлено, що правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" зобов'язує лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі в порядку, встановленому договором.

Розрахунок заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р. позивачем здійснений вірно. Заборгованість, яка виникла за договором становить суму 690156,50 грн., яка складається з суми 370261,70 грн. комісії лізингодавця, 315358,80 грн. відшкодування вартості предмета лізингу, нарахованих за період із березня 2013 р. по вересень 2014 р. включно та 4536,00 грн. відшкодування витрат лізингодавця та страхування предмету лізингу. В матеріалах справи містяться банківські виписки, які свідчать про часткове виконання відповідачем зобов'язання зі сплати лізингових платежів, зокрема, останній платіж в сумі 43896,34 грн. був здійснений відповідачем 20.09.2012 р. із призначенням платежу: «відшкодування вартості предмету лізингу 23472,10 грн., комісія лізингодавця 20424,24 грн. згідно рахунку від 03.09.2012 р.».

Заперечення відповідача, викладені в письмовому відзиві, спростовуються наведеним нижче.

Відповідач посилається на дострокове припинення договору № LC5277-05/11 внаслідок п. 10.2.2 додатку № 4 до договору.

Згідно з п. 10.2 додатку № 4 до договору «Загальні умови фінансового лізингу» договір достроково припиняється у останній день місяця, в якому має місце обставина: отримання лізингодавцем від лізингоодержувача або страхової компанії письмового повідомлення про настання визначених в п. 7.7 цих Загальних умов обставин.

Згідно з п. 7.7 Загальних умов (додаток № 4) у випадку знищення, викрадення або втрати предмета лізингу, а також у випадку, якщо предмет лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів із моменту настання такої події сплатити лізингодавцю визначені в п. 10.4 цих загальних умов платежі.

У пункті 10.4 Загальних умов визначено, що у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених у пп. 10.2.2 цих загальних умов обставин лізингоодержувач зобов'язаний сплатити визначені в п. 10.3.2 цих Загальних умов платежі, а також суму понесених лізингодавцем витрат внаслідок настання такого випадку (події).

Тобто, сторонами у договорі визначено обов'язковість сплати лізингоодержувачем лізингових платежів та витрат, понесених лізингодавцем внаслідок страхування ним предмету лізингу, незалежно від дострокового припинення договору.

Із матеріалів справи вбачається, що слідчим Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві внесено до ЄДР за № 0009694 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за заявою відповідача про заволодіння 05.09.2014 р. автомобілями та спецтехнікою відповідача, в т.ч. предметом лізингу за договором № LC5277-05/11.

Суд не дає оцінки стосовно віднесення чи-то не віднесення факту викрадення предмету лізингу до страхового випадку за генеральним договором № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014 р. добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (третя особа у справі), ТОВ «Карпатибудінвест» (страхувальник) та ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» (вигодонабувач), оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Пунктом 5.5 додатку № 4 до договору фінансового лізингу встановлено, що лізингоодержувач сплачує лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу. Зокрема, втрата предмету лізингу не звільняє лізингоодержувача від виконання своїх зобов'язань за договором, в тому числі, своєчасної сплати лізингових платежів.

У ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК).

Відповідно до ст. 809 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище, договором фінансового лізингу визначено право переходу до лізингоодержувача в момент підписання акту приймання-передачі, зокрема, ризику пошкодження, знищення, втрати предмета лізингу.

Крім того, суд бере до уваги, що заборгованість зі сплати лізингових платежів виникла у відповідача з березня 2013 р., тоді як викрадення предмету лізингу сталося у вересні 2014 р.

Стосовно заперечення відповідача щодо неналежного направлення рахунків, суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено направлення позивачем рахунків відповідачу.

Крім того, пунктом 5.3 додатку № 4 до договору встановлено обов'язок лізингоодержувача звернутися до лізингодавця за рахунком у разі його неотримання до 5 числа поточного місяця.

У матеріалах справи відсутнє будь-яке листування з боку відповідача щодо неотримання ним рахунків, вимоги щодо надсилання йому рахунків тощо.

Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов'язання зі сплати вказаних лізингових платежів, наявність заборгованості підтвердив.

На підставі викладеного вище, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та задовольняються повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 9, корпус 5, офіс 101, ) суму 690156 (шістсот дев'яносто тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 50 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5277-05/11 від 03.06.2011 р., суму 13803 (тринадцять тисяч вісімсот три) грн. 13 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення складено у повному обсязі 23.02.2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення (підписання) у повному обсязі.