ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 914/3506/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства "ТІМ", м. Львів б/н від 24.12.2014р.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.10.2014 року про забезпечення позову

у справі № 914/3506/14

за позовом: Приватного підприємства "РІАЛ", м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства "ТІМ", м. Львів

про стягнення 542 620,13 грн. заборгованості, заподіяної внаслідок порушення виконання договірних зобов'язань

За участю представників :

від позивача: Данилів М.М., Батьков В.В.- представники;

від відповідача: Грунський В.О., Потинський А.М. - представники;

Права та обов'язки представникам сторін відповідно до ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81-1 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 року у зв"язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Гриців В.М. у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/3506/14 введено суддю Орищин Г.В.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2014р. (суддя Кидисюк Р.А.) заяву Приватного підприємства «РІАЛ» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено повністю. Заборонено Приватному підприємству «ТІМ» відчужувати об'єкт нерухомого майна, а саме торгівельний центр загальною площею 3949,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Ак. Сахарова, буд. 45, та належить Приватному підприємству "ТІМ" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.08.2014 року, індексний номер: 26025246.

Приватним підприємством "ТІМ" подано апеляційну скаргу б/н від 24.12.2014р., в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні заяви ПП «РІАЛ» про вжиття заходів до забезпечення позову, посилаючись на те, що витяг із інтернет-сайту в розумінні ст.34 ГПК України не може вважатися доказом, який підтверджує намір особи відчужити майно, оскільки не відповідає критеріям належності і допустимості. Окрім того, на думку скаржника, такі оголошення можуть подаватися без підтвердження особи заявника та права власності на об»єкт продажу, що дозволяє зловживати таким правом будь-якій особі.

Також скаржник вважає, що твердження позивача про наявність у відповідача фінансових проблем не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Скаржник вважає помилковим висновок суду, що незадоволення заяви про забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підставі яких суд міг встановити факт відсутності у відповідача грошових коштів.

Наводить скаржник і інші підстави для скасування ухвали суду.

ПП «ТІМ» у запереченні на апеляційній скаргу просить ухвалу суду залишити без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, на розгляді у господарському суді Львівської області знаходиться справа Приватного підприємства "РІАЛ" до Приватного підприємства "ТІМ" про стягнення 542 620,13 грн. заборгованості, заподіяної внаслідок порушення виконання договірних зобов'язань згідно договорів безпроцентної позики.

Позивачем подано заяву (вх.№4822/14) про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд заборонити Приватному підприємству "ТІМ" відчужувати об'єкт нерухомого майна, а саме торгівельний центр загальною площею 3949,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Ак. Сахарова, буд. 45 та належить Приватному підприємству "ТІМ" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.08.2014 року, індексний номер: 26025246.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач має фінансові проблеми, а єдиним фінансовим активом відповідача є об'єкт нерухомого майна, щодо якого позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна. Станом на час подання заяви про забезпечення позову Приватним підприємством "ТІМ" проводиться продаж вказаного об'єкта нерухомого майна, що підтверджується оголошенням про продаж, виставленим на сайті http://www.real-estate.lviv.ua. Позивач зазначає, що відповідач не дотримується умов укладених між сторонами Договорів грошової безпроцентної позики, не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання цих Договорів, що свідчить про його ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань за Договорами.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Згідно із п.п.1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно з метою забезпечення позову заборонено Приватному підприємству "ТІМ" відчужувати об'єкт нерухомого майна, а саме торгівельний центр загальною площею 3949,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Ак. Сахарова, буд. 45 та належить Приватному підприємству "ТІМ" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.08.2014 року, індексний номер: 26025246, оскільки невжиття таких заходів призведе до того, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у зв'язку з відсутністю коштів на які може бути звернуто стягнення у випадку примусового виконання рішення суду.

Водночас вжиття таких заходів забезпечення позову не утруднює та не призводить до припинення господарської діяльності ПП "ТІМ", оскільки напряму не пов'язане із його господарською діяльністю. Такі заходи до забезпечення позову є співмірними і адекватними заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ст..33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Не беруться судовою колегією до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що витяг з інтернету не є належним доказом в розумінні ГПК України, а також посилання на те, що сума існуючого боргу в розмірі 542 620,13грн. не співрозмірна з вартістю предмету забезпечення - комерційної нерухомості - торгового центру площею 3 949,9кв.м, який знаходиться практично в центральній частині міста Львова з огляду на наступне.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження неспіврозмірності існуючого боргу в розмірі 542 620,13грн. з вартістю предмету забезпечення. Окрім того скаржником не спростовано факту розміщення ПП «ТІМ» оголошення про продаж об»єкта нерухомості на інтернет сайті, а також належними та допустимими доказами не доведено наявності у ПП «ТІМ» грошових коштів на які може бути звернено стягнення у випадку задоволення позовних вимог.

Отже, суд діяв в межах принципів розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, ухвала господарського суду прийнята із дотриманням норм законодавства, у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 66, 67, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 13.10.2014р. у справі №914/3506/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.02.2015р.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.