ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Справа № 904/6959/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Долідзе А.О. юрисконсульт підприємства, довіреність №8 від 29.10.14

від позивача: Мацко Ю.Ю. директор з виробництва, довіреність №6 від 29.09.14

від відповідача: Агафонов Д.В. представник, довіреність №161014 від 16.10.14

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2014р. у справі №904/6959/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Нікопольський трубний завод", м.Нікополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології", м.Дніпропетровськ

про розірвання договору та стягнення 26960,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2014р. у справі №904/6959/14 (суддя Васильєв О.Ю.) позовні вимоги задоволено повністю. Розірвано договір №3992 від 25.03.2014р. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Нікопольський трубний завод" 56624,40 грн. грошових коштів, перерахованих в якості оплати за товар та 3045,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Вмотивовуючи означене рішення, місцевий господарський суд послався на те, що висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання договору №3993 від 25.03.2014р. та стягнення з відповідача 26960,00 грн. - частини попередньої оплати за договором він дійшов враховуючи на те, що відповідачем було поставлено товар, який в асортименті (кількості по окремим позиціям) та якості (не надано відповідних документів, що підтверджують якість товару) не відповідає змісту специфікації №1 від 25.03.2014р. При ухвалення рішення, господарський суд керувався, зокрема, приписами ст.ст. 174, 193 Господарського суду України, ст.ст. 525, 526, 651, 655, 662, 665, 669, 670, 671, 673, 677, 678, 712 Цивільного кодексу України, а також, враховуючи приписи ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ту обставину, що позивачем було повністю оплачено товар відповідачу в загальному розмірі 56624,40 грн., суд вважав за необхідне стягнути з відповідача всю суму вартості товару, яка була сплачена позивачем на користь відповідача в розмірі 56624,40 грн. Одночасно суд роз'яснив, що відповідач в установленому законом порядку має право вимагати від позивача повернення отриманого тим товару.

Відповідач - ТОВ "Атомтехнології", не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2014р. у справі №904/6959/14, подало апеляційну скаргу, в якій вважаючи, що рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства України, бо судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, просить скасувати означене рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки діям позивача, який умисно затягував строк постачання (отримання ним товару), не сплачуючи повну вартість товару. Позивач, всупереч вимогам договору, відмовився сплачувати за товар і згодом звернувся до суду. Товар пролежав у відповідача майже півроку, за який позивач не сплатив і не забирав і лише звернувшись до суду, почав проводити з відповідачем переговори щодо відвантаження товару, але в іншому асортименті, ніж зазначено в договорі. Це підтверджує і той факт, що позивач за своєю ініціативою сплатив відповідачу більшу ціну, ніж було передбачено специфікацією, погодивши партію товару з відповідачем, бо 03.07.2014р. позивач відібрав зразки товару у відповідача для проведення перевірки якості. Постачання товару відбулося 10.11.2014р., бо саме в цей день позивач остаточно розрахувався з відповідачем за товар і підстав відвантажувати його до моменту остаточного розрахунку у відповідача не було. На думку ТОВ "Атомтехнології", всупереч вимогам ч. 2 ст. 83 ГПК України, суд вийшов за межі позовних вимог і стягнув з відповідача на користь позивача значно більшу суму коштів без наявності будь-якого на те клопотання позивача чи заяви про уточнення позовних вимог (про їх збільшення). Тобто, товар отриманий позивачем в повному обсязі, жодної претензії чи вимоги, передбачених ст. 670 Цивільного кодексу України відповідачу від позивача не надходило, постачання товару повністю відповідає договору, а суд забезпечив позивача і товаром, і коштами, які були сплачені за товар. Скаржник вважає, що рішення суду є несправедливим і порушує права відповідача, який виконав свої зобов'язання в межах укладеного договору.

Позивач - ТОВ "НПП Нікопольський трубний завод" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ТОВ "Атомтехнології" був поставлений товар, який в асортименті (кількості по окремим позиціям) та якості (не надано відповідних документів, що підтверджують якість товару) не відповідає змісту специфікації №1 від 25.03.2014р., тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність розірвання договору №3992 від 25.03.2014р. та стягнення з відповідача 26960,00 грн. - частини попередньої оплати за договором. Позивач вважає, що відповідач не навів достатньої правової аргументації порушення або неправильного застосування господарським судом норм матеріального чи процесуального права під час розгляду справи у суді першої інстанції, тому, на думку позивача, підстави для задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 25.03.2014р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" (Постачальник) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "НПП Нікопольський трубний завод" (Покупець) укладено договір (договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах договору продукцію, іменовану у подальшому "товар", кількісні та якісні характеристики якої визначені у специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

В пункті 1.2. договору сторони погодили, що якість товару повинна відповідати вимогам ГОСТ, ТУ, зазначеним у специфікації.

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW м.Дніпропетровськ. Строк поставки товару (партії товару) - 30 робочих днів з моменту передплати у розмірі 50% вартості товару, зазначеного у рахунку, +50% вартості після виготовлення, але перед відвантаженням товару.

Датою поставки вважається дата, зазначена у видатковій накладній (п. 2.3. договору).

Постачальник надає покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: видаткову накладну; рахунок-фактуру із зазначенням ціни; вартості товару (партії товару) та витрат в залежності від умов поставки; сертифікат якості; товарно-транспортну накладну (п. 2.4. договору).

Пунктом 2.5. договору встановлено, податкова накладна надається в місяці виникнення у Постачальника податкових зобов'язань.

Згідно з п. 3.1. договору орієнтовна ціна договору складає 500000,00 гривень, у т.ч. ПДВ 100000,00 грн., яка складається із суми специфікацій, які є невід'ємною частиною цього договору. Форма розрахункових документів - платіжне доручення (п. 3.2. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору приймання товару по кількості здійснюється відповідно до Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6.

Відповідно до пункту 4.2. договору, приймання товару по якості здійснюється відповідно до Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №П-7.

При виявленні невідповідності товару вимогам ГОСТ, ТУ виклик представника постачальника є обов'язковим.

Згідно з п. 4.3. договору зобов'язання постачальника за договором вважаються виконаними у повному обсязі після постачання товару у відповідності з умовами, передбаченими пунктом 2.1. договору. Зобов'язання покупця за договором вважаються виконаними з моменту отримання постачальником оплати у розмірі загальної суми договору, зазначеної в пункті 3.1.

Згідно з п. 9.4 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р.

У пункті 8.1 договору сторони визначили, що спори та розбіжності, які можуть виникнути із цього договору, за можливості будуть вирішуватися шляхом перемовин.

Як обумовлено у підписаній сторонами Специфікації №1 від 25.03.14р. до цього договору позивач зобов'язався поставити відповідачу товар на суму 53928,00 грн., у тому числі ПДВ - 8988,00 грн. Предметом поставки є наступний товар:

- труба 08х18Н10Т розмір 133х9 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 100 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 18х2,5 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 100 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 57х4 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 100 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 159х6 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 100 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 32х3 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 50 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 16х2 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 50 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 133х13 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 200 кг.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням №103 від 27.03.2014р. за відповідним рахунком-фактурою №СФ-000062 від 20.03.2014р. здійснив відповідачу передплату за товар в сумі 26960,00 грн., що підтверджується копією виписки банку АТ "ОТП Банк" від 28.03.2014р. з особового рахунку ТОВ "НПП Нікопольський трубний завод" (а.с.13).

У встановлений умовами договору строк - до 21.05.2014р. відповідач товар не поставив.

Під час досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з листом №04/1 від 04.06.2014р., в якому просив розглянути питання про зниження ціни до 70,00 грн./кг з ПДВ у зв'язку з тим, що дані за вагою значно завищені ніж в Специфікації №1, поставити товар з толерансом, який вказаний в Специфікації та повідомив, що повну оплату товару проведе по факту поставки (а.с.14).

Листом №133 від 04.06.2014р. відповідач погодився знизити ціну товару до 75,00 грн./кг за умови вчасного розрахунку згідно договору і рахунку-фактури (а.с.67).

Позивач своїм листом №06/1 від 06.06.2014р. висловив згоду здійснити оплату по заново виставленому рахунку відповідача, погодившись з вагою по позиціям 2, 3, 4 та 7, а по позиціям 1, 5, 6 просив їх зменшити, згідно обумовленого толеранса, та просив відповідача повідомити точну дату поставки (а.с.15).

11.06.2014р. листом №11/1 позивач, посилаючись на порушення відповідачем п. 2.1., укладеного договору відносно строків поставки, п. 1.4. Специфікації №1 до договору відносно вказаних можливих відхилень від обсягів та п. 8.1. договору відносно вирішення розбіжностей переговорним шляхом, повідомив відповідача про відмову від подальшого співробітництва та просив на протязі 5-ти календарних днів повернути 26964,00 грн. зарахованої передплати (а.с.16).

Однак в подальшому, не зважаючи на заявлену відмову від договору, 03.07.2014р. представник позивача здійснив попередній огляд товару на складі відповідача та отримав від відповідача зразки цього товару.

Листом №278 від 04.07.2014р. відповідач зі своєї сторони повідомив позивача про знаходження товару тривалий термін на складі та просив сплатити остаточну ціну товару в сумі 37830,64 грн. У цьому ж листі відповідач повідомив позивача, що в разі несплати він надає згоду на розірвання договору, та згоден виставити товар на продаж і повернути позивачу суму передплати (а.с.17).

У відповідь позивач у листі №4/1 від 04.07.2014р. повідомив, що його представник на складі під час попереднього прийняття товару виявив невідповідність товару ТУ 14-3-197-2006. У зв'язку з відмовою відповідача надати нормативну документацію на товар, що позбавляє можливості провести перевірку труб на відповідність параметрів і є порушенням пунктів 4.1., 4.2. договору та посилаючись також на порушення відповідачем пп. 2.1., 2.4., 8.1. договору, позивач відмовився приймати продукцію неналежної якості (а.с.19).

09.07.2014р. позивач направив на адресу відповідача претензію за №8/1, в якій запропонував останньому привести товар у відповідність до ТУ 14-3-197-2006, підготовити копію сертифікату якості для проведення повторного прийняття товару і складання двостороннього акту про прийняття та повідомити точну дату поставки товару. Позивач попередив, що змушений буде звернутись до господарського суду (а.с.20-21).

12.09.2014р. позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" про розірвання договору та повернення суми 26960,00 грн. передплати.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що внаслідок тривалого невиконання постачальником своїх зобов'язань за договором №3992 від 25.03.2014р. позивач втратив інтерес до виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару по специфікації № 1, у зв'язку з чим вважав необхідним розірвати вказаний договір поставки.

Відтак причиною спору стало питання наявності у позивача права на розірвання договору поставки, внаслідок відмови позивача від отримання товару, що був поставлений із порушенням строку строку та не відповідав обумовленої кількості, якості та вартості, а також питання наявності законних підстав для стягнення з відповідача суми грошових коштів, сплаченої попередньої оплати за вказаний товар.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом позивач здійснив за платіжним дорученням №294 від 10.11.2014р. перерахування відповідачу суми 29664,40 грн. в оплату за товар, згідно з рахунком-фактурою № СФ-000062 від 20.03.2014р. на суму 56624,40 грн. (а.с. 79-80) та отримав від відповідача товар на суму 56624,40 грн., доказом чого є відповідна видаткова накладна № РН-0000427 від 11.11.2014р. на суму 56624,40 грн. (а.с. 81).

При прийнятті товару між сторонами також був складений двосторонній акт приймання-передачі (а.с. 85), у якому сторони засвідчили, що відповідачем були передані, а позивачем отримані від відповідача труби у кількості:

- розмір 133х9 мм - в кількості 163 кг;

- розмір 18х2,5 мм - в кількості 68 кг;

- розмір 57х4,0 мм - в кількості 84 кг;

- розмір 159х6,0 мм - в кількості 122 кг;

- розмір 32х3,0 мм - в кількості 25 кг;

- розмір 16х2,0 мм - в кількості 43 кг;

- розмір 133х13,0 мм - в кількості 225 кг.

Також цим актом сторони засвідчили, що відповідачем були передані наступні документи: видаткова накладна № РН-0000427 від 11.11.2014р., сертифікат якості №-4 від 31.05.2014р. на труби безшовні із корозійностійкої сталі (а.с. 83, 84), та вказали на те, що труби не мають клеймування (маркування) ударним способом.

Також відповідачем була видана позивачу податкова накладна на суму 26960,00 грн. (а.с. 86) та на суму 29664,40 грн. (а.с. 82), кількість (об'єм, обсяг) за якими не співпадає із кількістю фактично переданого товару.

Таким чином, фактично згідно видаткової № РН-0000427 від 11.11.2014р. відповідачем був поставлений позивачу наступний товар:

- труба 08х18Н10Т розмір 133х9 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 163 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 18х2, 5 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 68 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 57х4 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 85 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 159х6 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 122 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 32х3 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 26, 4 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 16х2 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 46,6 кг;

- труба 08х18Н10Т розмір 133х13 мм ТУ 14-3-197-2006, в кількості 224 кг.

Як пояснив суду представник позивача, відповідно до вимог ТУ, кожна партія труб повинна супроводжуватися одним документом про якість, який повинен містити: найменування заводу-виробника; найменування споживача; номер замовлення; визначення чинних технічних умов; номер партії; вид труби; розмір труби і точність виготовлення; марку сталі і спосіб плавлення; кількість труб; режим термообробки; номер труб; граничні значення результатів випробувань механічних властивостей; відмітку про проведення УЗД; відмітку про гарантію гідро тиску; визначення ТУ на трубну заготовку; номер плавлення; хімічний склад металу; відмітку «для АЕС», при поставці труби з даними вимогами; печатки і підписи начальника дільниці ВТК, а також представника Замовника, при поставці труби з даними вимогами; дату оформлення документа про якість, проте наданий відповідачем сертифікат №-4 від 31.05.2014р. не містить у повному обсязі вищевказаної інформації, що, на твердження позивача, є порушенням з боку постачальника вимог п. 2.4 договору поставки.

Як було встановлено місцевим господарським судом, відповідачем було поставлено товар, який в асортименті (кількості по окремим позиціям) та якості (не надано відповідних документів, що підтверджують якість товару) не відповідає змісту специфікації №1 від 25.03.2014р. Виходячи із таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання договору №3992 від 25.03.2014р. та стягнення з відповідача 26960,00 грн. - частини попередньої оплати за договором, а окрім того, керуючись п. 2 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції, враховуючи, що позивачем було повністю оплачено товар відповідачу в загальному розмірі 56624,40 грн., вийшов за межі позовних вимог та вважав за необхідне стягнути з відповідача всю суму вартості товару, яка була сплачена позивачем на користь позивача в розмірі 56624,40 грн.

Однак колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а висновки місцевого господарського суду не відповідають зазначеним обставинам справи, виходячи із такого.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу. Законодавством можуть бути передбачені особливості поставки окремих видів продукції виробничо-технічного призначення або виробів народного споживання, а також особливий порядок здійснення поставки продукції для державних потреб.

Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Таким чином, переважному застосуванню до зобов'язань поставки підлягають положення ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України, а положення статей Цивільного кодексу України підлягають застосуванню, якщо інше не передбачено законами, що формулюють спеціальні правила щодо поставки.

Згідно ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Відповідно до приписів статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (ч. 4 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Як вже встановлено судом вище, за умовами договору поставки №3992 від 25.03.2014р. та відповідної специфікації до цього договору №1 від 25.03.2014р. сторони передбачили, що товар - труби має відповідати ТУ 14-3-197-2006, тобто технічним умовам, які висуваються для певного виду продукції, а відповідність цим умовам має підтверджуватися сертифікатом якості.

Отже, за умовами договору, при прийманні товару уповноважений представник позивача повинен був перевірити кількість поставленого товару, а також наявність у цього товару сертифіката якості.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 "Про порядок дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено, що до прийняття відповідних актів України на її території застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Статтею 271 Господарського кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України відповідно до вимог цього кодексу та інших законів затверджує Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення та поставки виробів народного споживання, однак вказані документи ще не прийняті.

Тому, згідно абз. 2 п. 1 роз'яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з поставкою продукції і товарів неналежної якості та некомплектних" від 12.11.1993 №01-6/1205 (з наступними змінами), при вирішенні спорів, пов'язаних з поставкою продукції і товарів господарським судам необхідно керуватися Положеннями про поставки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання, стандартами, іншою обов'язковою для сторін нормативно-технічною документацією, Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (№ П-6) та якістю (№ П-7), а також договором.

Міністерство економіки України у своєму листі №81-16/71 від 11.10.2005р. також відзначило, що інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені постановами Державного арбітражу Союзу РСР від 15.06.65р №П-6 і від 25.04.66р. №П-7 застосовуються у разі коли сторони не визначають у договорі порядок приймання-передачі продукції. Зокрема, на думку Мінекономіки, повне застосування зазначених інструкцій Державного арбітражу Союзу РСР не є обов'язковим у разі, коли відповідно до положень Цивільного кодексу України сторони договору на власний розсуд урегулювали питання щодо порядку приймання-передачі продукції.

Пунктом 1 Інструкції № П-7, передбачено, що ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією чи товарами.

Оскільки безпосередньо в умовах договору сторони не визначили порядку приймання за кількістю та якістю такої продукції як труби - до прийомки такої продукції підлягають застосуванню положення вищевказаних Інструкцій №П-6 та № П-7.

Так, відповідно до положень п.п. 16, 19, 20, 26, 27, 29 Інструкції № П-7, при виявленні невідповідності якості наданої продукції, зокрема технічним умовам або даним, зазначеним в маркуванні та супровідних документах, які засвідчують якість продукції, отримувач призупиняє подальше приймання продукції та складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийманні дефектів. Отримувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту представника іногороднього виготовлювача (відправника). Акт повинен бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю та комплектністю. В цьому акті повинно бути вказано, зокрема, чи був проведений відбір зразків (проб) та куди вони направлені. Про відбір зразків (проб) складається акт, що підписується всіма особами, що беруть участь в цьому. У акті повинно бути вказано: а) час і місце складання акту, найменування одержувача продукції, прізвища і посади осіб, що брали участь у відборі зразків (проб); б) найменування виготовлювача (відправника), від якого поступила продукція; в) номер і дата рахунку-фактури і транспортної накладної, по яких поступила продукція, і дата вступу її на склад одержувача, а при доставці продукції постачальником і при відпуску продукції із складу постачальника - номер і дата накладної або рахунку-фактури, по якій здана продукція; г) кількість місць і вага продукції, а також кількість і номери місць, з яких відбиралися зразки (проби) продукції; д) вказівка про те, що зразки (проби) відібрані в порядку, передбаченому стандартом, технічними умовами, Основними і Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими правилами і договором, із посиланням на їх номер і дату; е) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами; ж) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиїм друком або пломбою (відтиски на пломбах); з) інші дані, які осіб, що беруть участь у відборі проб, знайдуть необхідним включити в акт для детальнішої характеристики зразків (проб). Крім того, з відібраних зразків (проб) один залишається у одержувача, другий направляється виробникові (відправникові) продукції. У всіх випадках, коли це передбачено стандартами, технічними умовами, іншими обов'язковими правилами і договором, відбираються додаткові зразки (проби) для здачі на аналіз або випробування в лабораторії або науково-дослідні інститути. Про здачу зразків (проб) на аналіз або випробування робляться відповідні відмітки в акті відбору зразків (проб). Відібрані зразки (проби) продукції повинні зберігатися одержувачем, виготівником (відправником) до вирішення суперечки про якість продукції, а у випадках передачі матеріалів про випуск недоброякісної продукції в органи прокуратури і суду - до дозволу справи в цих органах.

З наданих сторонами доказів (листування та усних пояснень представників) вбачається, що між сторонами виникли питання невідповідності асортименту поставленого товару (за кількістю по окремих позиціях) умовам договору, а також з приводу його якості - обумовленим у Специфікації Технічним умовам.

Таким чином, маючи сумніви відносно якості товару, позивач зобов'язаний був, зокрема, зупинити подальше приймання продукції і скласти акт, в якому зазначити кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів, але не вчинив відповідних дій згідно до порядку, встановленого Інструкціями №П-6 та № П-7.

Навпаки, як встановлено судом, позивач прийняв від відповідача продукцію без складення відповідного акту. Наданий позивачем акт приймання-передачі продукції та доданої до неї документації - не актом, який відповідає вимогам Інструкціями №П-6 та № П-7, тому не може бути належним доказом, який засвідчує отримання продукції не відповідної якості.

Як встановлює ч.1 ст. 688 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

За приписами ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Як встановлює ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 671 Цивільного кодексу України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Стаття 672 Цивільного кодексу України встановлює правові наслідки порушення умови договору щодо асортименту товару, які полягають у тому, що якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір: 1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару; 2) відмовитися від усього товару; 3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором; 4) прийняти весь товар. У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред'явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього. Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем. Якщо продавець не вжив необхідних заходів щодо погодження ціни в розумний строк, покупець оплачує товар за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася щодо аналогічного товару.

Згідно ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: - пропорційного зменшення ціни; - безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; - відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Приписами ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом (ч. 4 ст. 678 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції із спірних обставин, асортимент отриманого позивачем товару за найменуванням відповідав тому асортименту, який був обумовлений договором поставки, але частина товару була запропонована до отримання у меншій кількості, а частина товару запропонована у більшій кількості. В цілому загальна вартість партії товару була більшою ніж це було первісно обумовлено договором поставки. До того ж, позивач мав сумніви щодо якості товару, оскільки не одержав сертифікат якості, який би відповідав усім вимогам, встановленим ТУ, а за результатами візуального огляду товару позивачем було виявлено відсутність необхідного маркування товару.

За таких обставин, враховуючи, що за умовами договору поставки отримання товару мало відбуватись на складі постачальника, тобто відповідача, відповідно до вищенаведених положень ст. ст. 672 та 678 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає, що позивач мав право та можливість відмовитись від його прийняття та остаточної оплати та вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми попередньої оплати, або на свій вибір прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару, або вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту чи його якості, товаром в асортименті та тієї якості, які встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи позивач прийняв означений товар у повному обсязі з усіма недоліками, які були виявлені при його прийнятті, та здійснив його повну оплату, виходячи із зміненої відповідачем кількості за окремими видами асортименту та збільшеної загалом внаслідок цього його вартості.

Таким чином, маючи зауваження щодо кількості та відповідності асортименту частини товару, а також його якості, фактично позивач реалізував своє, передбачене ч. 2 ст. 672 Цивільного кодексу України, право прийняти увесь товар.

Такі дії позивача спростовують його твердження як щодо втрати інтересу до подальшого виконання відповідачем оспорюваного договору, так і щодо поставки йому відповідачем товару неналежної якості.

Відтак, в силу приписів ч.5 ст. 672 Цивільного кодексу України, у позивача виник обов'язок оплатити фактично отриманий від відповідача товар за видатковою накладною №РН-0000427 від 11.11.2014р. за ціною, погодженою з продавцем у рахунку-фактурі № СФ-000062 від 20.03.2014р. на суму 56624,40 грн.

На час вирішення спору судом вказана оплата була здійснена позивачем у повному обсязі, а відтак правових підстав для розірвання виконаного сторонами договору та повернення позивачу вартості оплаченого товару нема. Тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Щодо посилань позивача на допущені відповідачем невідповідності у виданих відповідачем позивачу податкових накладних, то такі помилки не змінюють змісту фактично здійснених господарських операцій, тому можуть бути виправлені сторонами у порядку, встановленому чинним законодавством, яке регулює бухгалтерський облік та фінансову звітність суб'єктів господарської діяльності.

До того ж, відповідно до п.2 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Місцевий господарський суд на вищевказані приписи процесуального законодавства уваги не звернув, що також призвело до прийняття неправомірного рішення.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог в частині його вимог про стягнення грошових коштів в сумі 26960,00 грн., а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми 56624,40 грн. грошових коштів, перерахованих в якості повної оплати за товар, у суду першої інстанції не було.

З викладеного вище вбачаються підстави для скасування оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято внаслідок невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права (п.п. 3 і 4 ч.1, ч.2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Тому колегія суддів апеляційного господарського суду, керуючись повноваженнями наданими п.2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку, що апеляційну скаргу відповідача належить задовольнити, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати повністю, прийнявши нове рішення, яким як в частині позовних вимог про розірвання договору поставки, так і в решті позовних вимог про стягненні суми 26960,00 грн. попередньої оплати за договором - слід відмовити.

У відповідності до приписів ст. 49 та п. 10 ч.2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із повним скасуванням означеного судового рішення понесені сторонами витрати зі сплати судового збору підлягають новому розподілу та в цілому покладаються на позивача. Відтак відповідачу за рахунок позивача підлягає відшкодуванню сума 1522,50 грн. витрат на судовий збір, понесених у зв'язку із поданням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, п.п. 3 і 4 ч.1, ч.2 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2014р. у справі №904/6959/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення:

"В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Нікопольський трубний завод" відмовити повністю".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Нікопольський трубний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтехнології" суму 1522 грн. 50 коп. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 17.02.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов