ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 р. Справа № 923/1755/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Мале підприємство "Стаєр", м. Генічеськ Херсонської області

до: Комунального підприємства " База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради, с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Херсонська обласна рада, м. Херсон

прокуратура м.Херсона, яка вступила у справу з метою захисту інтересів держави

про відшкодування вартості безпідставно набутого майна у розмірі 1 218 084,00 грн.

за участю прокурора Губатюк І.П., посвідчення № 024504, видане 05.02.2014р.

представників сторін:

від позивача: Нікітін Р.В., уповн. представник, довіреність від 04.02.2013р.;

від відповідача: Гріненко С.В., директор, розпорядження голови Херсонської обласної ради № 51 від 30.10.2014р., Семенюк С.М., уповн. представник, довіреність від 02.12.2014р.;

від 3-ї особи: не прибув;

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Приватного підприємства "Мале підприємство "Стаєр" (позивач) до Комунального підприємства "База відпочинку "Арабатська стрілка" (відповідач) з вимогами про стягнення 1 218 084,00 грн. на відшкодування вартості безпідставно набутого відповідачем за рахунок позивача нерухомого майна. Позов обґрунтовано нормами ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, а також, твердженнями про те, що на підставі підписаного позивачем та відповідачем договору суперфіцій № 34 від 05.05.2007р. позивач у 2007-2009рр. власними силами та за власний кошт побудував та передав відповідачу нерухоме майно - будинок відпочинку з терасами, загальною площею 407,8 м 2, проте, згідно з рішенням суду від 04.10.2011р., яке набрало законної сили, був встановлений той факт, що вказаний договір суперфіцій є не вчиненим.

Відповідач надав відзив на позовну заяву та заперечення проти позову згідно з яким позов не визнає, просить відмовити повністю в задоволенні позову, стверджуючи про неузгодження Херсонською обласною радою вказаного договору № 34 від 05.05.2007р. та передачі позивачу земельної ділянки під будівництво, у зв'язку із чим здійснене позивачем будівництво є самочинним. Також, відповідачем стверджується про відсутність доказів прийняття відповідачем від позивача будівельних робіт з будівництва спірного нерухомого майна, доказів на підтвердження розміру витрат позивача на будівництво цього нерухомого майна, доказів фактичного набуття відповідачем цього нерухомого майна у власність або користування, доказів реєстрації за відповідачем права власності на це нерухоме майно у встановленому законом порядку та про фактичне перебування цього майна у користуванні позивача в останні роки (т.1 а.с.38-43, 92-96). Заперечення проти позову містять у собі заяву відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.12.2014р. Херсонську обласну раду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача.

Третя особа надала відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти позову, просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, стверджуючи про неузгодження третьою особою договору № 34 від 05.05.2007р. та передачі позивачу земельної ділянки під будівництво, у зв'язку з чим здійснене позивачем будівництво є самочинним (т.2 а.с.18-19).

12.01.2015р. у справу вступив прокурор, подавши відповідну заяву (т.1 а.с.73-74). У наданих суду письмових поясненнях по суті спору прокурор заперечує проти позову та просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, стверджуючи про відсутність доказів здійснення будівництва спірного нерухомого майна, саме, позивачем, доказів на підтвердження вартості цього майна та доказів набуття цього майна відповідачем у власність або користування (т.1 а.с.90-91).

За клопотанням позивача (т.1 а.с.78) розгляд справи було продовжено понад встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України двомісячний строк.

В судовому засіданні 10.02.2015р. оголошено перерву до 11.02.2015р. о 10-00 год.

Заперечення відповідача проти позову, які надійшли 06.02.2015р. через канцелярію суду, містять у собі клопотання відповідача про зупинення розгляду даної справи, в порядку ст.79 ГПК України, до завершення Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області розслідування кримінального провадження № 00000154 щодо колишнього керівника відповідача з приводу укладання договору суперфіцій № 34 від 05.05.2007р. Також, в судовому засіданні 11.02.2015р відповідачем було подано клопотання про надсилання судом матеріалів даної справи до слідчих органів з метою проведення розслідування кримінального провадження № 0000154 щодо колишнього керівника відповідача, та, зупинення провадження у даній справі, в порядку ч.2 ст.79 ГПК України, у зв'язку з надсиланням матеріалів справи до слідчих органів. Судом відмовлено у задоволенні цих клопотань з підстав, які наведено у мотивувальній частині рішення.

Третя особа є належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи. Про оголошення перерви в судовому засіданні 10.02.2015р. до 11.02.2015р. 10-00 год. було повідомлено судом присутньому 10.02.2015р. в судовому засіданні представнику третьої особи, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.02.2015р. Проте, представник третьої особи в судове засідання 11.02.2015р. не прибув. До суду не надходили заяви та клопотання третьої особи стосовно судового засідання 11.02.2015р. Неявка представника третьої особи в судове засідання 11.02.2015р. не перешкоджає розгляду даної справи. Розгляд справи за відсутності представника третьої особи, яку було належно повідомлено про час та місце розгляду справи, не порушує процесуальні права цієї особи.

В судових засіданнях 20.01.2015р., 10.02.2015р. та 11.02.2015р. здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами з використанням програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Після закінчення розгляду справи, в судовому засіданні 11.02.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників учасників процесу суд-

в с т а н о в и в:

Позов, за яким порушено провадження у даній справі, спрямований до Комунального підприємства "База відпочинку "Арабатська стрілка" з ідентифікаційним кодом "04653816". Проте, згідно свідоцтва про державну реєстрацію підприємства з таким ідентифікаційним кодом, довідки з ЄДРПОУ та інших документів на це підприємство слідує, що правильною назвою відповідача є Комунальне підприємство База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради (т.1 а.с.57-62). У зв'язку з цим в ухвалах суду від 28.11.2014р., 18.12.2014р. та 20.01.2015р. по справі підлягає виправленню назва відповідача з "Комунальне підприємство "База відпочинку "Арабатська стрілка" на "Комунальне підприємство База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради.

Згідно з п. 2.1. статуту Комунального підприємства База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради (надалі - відповідач), це підприємство є правонаступником Державного комунального підприємства база відпочинку "Арабатська стрілка" (т.1 а.с.48).

Судом відмовлено у задоволенні першого з двох клопотань Комунального підприємства База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради (надалі - відповідач) про зупинення провадження у даній справі до завершення Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області розслідування кримінального провадження № 00000154 щодо колишнього керівника відповідача з приводу укладання договору суперфіцій № 34 від 05.05.2007р., оскільки ст.79 ГПК України встановлений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі, до яких не належить фактична обставина, з якою відповідачем пов'язується наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про надсилання судом матеріалів даної справи до слідчих органів (Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області) з метою проведення розслідування кримінального провадження №0000154 щодо колишнього керівника відповідача, та, зупинення провадження у даній справі, в порядку ч. 2 ст. 79 ГПК України, у зв'язку з надсиланням матеріалів справи до слідчих органів, суд врахував наступне. Згідно з ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів. Статтею 90 ГПК України встановлено, що коли, при вирішенні господарського спору суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення органам внутрішніх справ чи прокуратурі. З наявних у матеріалах справи двох клопотань відповідача про зупинення провадження у справі та листа Прокуратури Херсонської області № 07/1-3570-14 від 15.01.2015р. слідує, що станом на даний час органами внутрішніх справ досліджується за зверненням відповідача (при проведенні розслідування кримінального провадження №0000154) питання щодо наявності ознак відповідного злочину в діях колишнього керівника відповідача з приводу укладання договору суперфіцій № 34 від 05.05.2007р., а також, що Прокуратурою Херсонської області, додатково, направлено до УМВС України в Херсонській області звернення про проведення розслідування щодо цих самих дій колишнього керівника відповідача. За таких обставин, суд не вважає за доцільне втретє, додатково, до вказаних звернень відповідача та Прокуратури Херсонської області до органів внутрішніх справ Херсонської області, надсилати повідомлення до слідчих органів про наявність ознак відповідного злочину в діях колишнього керівника відповідача з приводу укладання договору суперфіцій № 34 від 05.05.2007р. До того ж, відповідачем не вказано, які саме, документи з даної справи необхідно, на його думку, надіслати до слідчих органів, а також, чому такі документи не можуть бути надані до слідчих органів, безпосередньо, відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 04.10.2011р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2011р. по справі №5024/1739/2011 був встановлений факт того, що договір суперфіцій № 34 від 05.05.2007р. між відповідачем та Приватним підприємством "Мале підприємство "Стаєр" (надалі - позивач) є не вчиненим.

Крім цього, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2011р. по справі № 5024/1739/2011 встановлені наступні факти: "Згідно розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 20.12.1995р. №157 видано КП "База відпочинку "Арабатська стрілка" Державний акт серія ХС №000542 на право постійного користування землею, а саме, земельною ділянкою площею 19,7 га на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, для будівництва пансіонату на 1 800 місць на Арабатській стрілці. В подальшому, майно пансіонату передано КП "База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради та віднесене до об'єктів спільної власності територіальних громад Херсонської області".

Вказані рішення господарського суду Херсонської області від 04.10.2011р. та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2011р. по справі № 5024/1739/2011 набрали законної сили.

У справі № 923/1755/14 суд, на підставі наведеної норми ч. 3 ст. 35 ГПК України, приймає вказані встановлені цими судовими рішеннями господарських судів по справі № 5024/1739/2011 фактичні обставини, без додаткового доведення.

Крім цього, судом встановлено наступне.

Рішенням Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області № 54 від 18.04.2007р. "Про дозвіл на проектування та будівництво" відповідачу надано дозвіл на будівництво в центрі бази відпочинку капітальної двоповерхової адміністративної споруди розміром 12,0 м х 12,0 м в центрі бази відпочинку, за адресою с. Генічеська Гірка вул. Набережна, 39. Після чого, керівником (директором) відповідача було складено завдання на проектування цієї будівлі, узгоджене, в подальшому, між позивачем та відповідачем.

Згідно договору № 34 суперфіцій, який 05.05.2007р. підписали відповідач та позивач, відповідач зобов'язався надати позивачу, а позивач, в свою чергу, зобов'язався прийняти в сумісне користування від відповідача земельну ділянку площею 288,0 м2 для будівництва на території відповідача триповерхової будівлі адміністративного корпусу, з кімнатами для відпочинку, а також, позивач зобов'язався побудувати своїми силами і технічними засобами в строк до 20.05.2008р. вказану будівлю, згідно узгодженого сторонами проекту, з подальшою передачею будівлі на баланс відповідача та оформлення права власності позивача на другий поверх будівлі та 50 % третього поверху будівлі - кімнати відпочинку.

На підставі акту від 07.05.2007р. прийому-передачі земельної ділянки відповідач передав позивачу вільну від забудови земельну ділянку площею 288,0 м 2 (16 м х 18 м) на території відповідача за адресою с. Генічеська Гірка вул. Набережна, 39 під будівництво адміністративного корпусу відповідача згідно проектно-кошторисної документації.

Розпорядженням Голови Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області № 965 від 18.09.2007р. "Про надання дозволу на проектування адміністративного корпусу на території бази відпочинку "Арабатська стрілка" державному комунальному підприємству база відпочинку "Арабатська стрілка" надано дозвіл на проектування триповерхового адміністративного корпусу розміром 12,0 м х 12,0 м на території цієї бази відпочинку, розташованої за межами с. Генічеська Гірка по вул. Набережна, 39.

Згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 21.02.2008р. № 10 Генічеською районною інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю надано державному комунальному підприємству база відпочинку "Арабатська стрілка" дозвіл на виконання, силами та засобами позивача, будівельних робіт з будівництва адміністративного корпуса на цій базі відпочинку.

На підставі підписаного позивачем та відповідачем, а також, скріпленого відбитками печаток позивача та відповідача Акту від 06.12.2008р. приймання виконаних підрядних робіт, відповідачем прийнято від позивача виконані позивачем підрядні роботи загальною вартістю 798 524,00 грн. з будівництва адміністративного корпусу бази відпочинку.

У 2008-2009рр між позивачем та відповідачем мало місце листування щодо виконання додаткових робіт на вказаній будівлі, її дооснащення певним устаткуванням, а також, щодо введення будівлі в експлуатацію та розподілу будівлі на умовах договору № 34 суперфіцій від 05.05.2007р.

У серпні 2011 року позивачем було замовлено в Генічеському державному бюро технічної інвентаризації проведення інвентаризації будівлі, побудованої позивачем, згідно вказаного договору.

В подальшому, 21.11.2012р. за зверненням відповідача Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області видано відповідачу Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта "Будінок відпочинку з терасами існуючої бази відпочинку "Арабатська стрілка" за межами с.Генічеська Гірка по вул.Набережній, буд.39 на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області", загальною площею 386,70 м2, на земельній ділянці, згідно державного акту на право постійного користування землею № 421 від 28.02.1996р., виданого Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області.

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності, Приватного підприємства "Сокіл!" від 31.05.2013р. ринкова вартість об'єкта "Будінок відпочинку з терасами, загальною площею 408,7 м 2, розташованого за адресою Херсонська обл., Генічеський район, с.Генічеська Гірка по вул. Набережній, буд.39, на дату оцінки становить 1 218 084,00 грн.

Згідно виконаної, за зверненням відповідача, Державним підприємством "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Схемою "Розміщення ділянок під забудовою відносно земельної ділянки, яка надана в постійне користування КП "БВ "Арабатська стрілка" збудована позивачем будівля адміністративного корпусу бази відпочинку розташована поза межами земельної ділянки, яка передана відповідачеві в постійне користування, у відповідності до Державного акту серія ХС № 000542 на право постійного користування землею.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи підтверджений факт прийняття відповідачем від позивача за Актом від 06.12.2008р., без будь-яких зауважень та заперечень, виконаних позивачем підрядних робіт загальною вартістю 798 524,00 грн. з будівництва адміністративного корпусу бази відпочинку, а також, що, в подальшому, до 18.12.2009р. позивачем проводилися додаткові будівельні роботи по вказаному об'єкту будівництва, згідно додаткових заявок відповідача. Доказів на підтвердження вартості таких робіт суду не надано.

Проте, згідно наданого позивачем суду висновку суб'єкта оціночної діяльності, ринкова вартість цієї будівлі за станом на 31.05.2013р. становила 1 218 084,00 грн. При розгляді справи будь-яких обґрунтованих заперечень та доказів щодо недостовірності такої оцінки прокурором, відповідачем або ж третьою особою суду не надано.

В контексті тверджень позивача про набуття відповідачем вказаної будівлі, суд зазначає про наступне. Матеріалами справи не доведено факту набуття відповідачем у власність збудованої позивачем будівлі адміністративного корпусу бази відпочинку. За відповідачем не зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на цю будівлю. Вказане позивачем не заперечується.

Також, матеріалами справи достовірно не доведено як факту набуття відповідачем цієї будівлі у користування, так і факту перебування цієї будівлі у користуванні позивача у 2013-2014рр.

Твердження позивача про набуття відповідачем цієї будівлі у користування обґрунтовано отриманням відповідачем 21.11.2012р. Декларації про готовність до експлуатації даного об'єкта будівництва. Проте, за висновком суду, за відсутності інших документальних доказів використання відповідачем у своїй господарській діяльності цієї будівлі, власне наявність такої декларації не є достовірним доказом набуття відповідачем цієї будівлі у користування. Доказів використання відповідачем цієї будівлі позивач суду не надав. Відповідач не визнав і заперечує факт використання цієї будівлі у своїй господарській діяльності.

Твердження відповідача про перебування цієї будівлі у користуванні позивача у 2013-2014рр. обґрунтовано доводами про замовлення позивачем у серпні 2011 року інвентаризації цієї будівлі та письмовими поясненнями працівників відповідача про фактичне користування позивачем цією будівлею у 2013-2014рр.

Наведені твердження відповідача відхиляються судом, оскільки замовлення позивачем інвентаризації будівлі (у серпні 2011 року) передувало у часі отриманню відповідачем Декларації про готовність до експлуатації цієї будівлі (листопад 2012 року). Письмові пояснення ж працівників відповідача суд оцінює критично, оскільки ці пояснення надано зацікавленими у результатах вирішення спору особами і самі по собі, без підтвердження зазначених в них обставин, такі пояснення не можуть вважатися належним та достатнім доказом, який би безумовно підтверджував зазначені в цих поясненнях обставини та факти. При цьому, будь-які інші письмові пояснення або ж документальне підтвердження, які були б надані сторонніми (незацікавленими особами), щодо вказаних подій, в матеріалах справи відсутні, а позивач, не визнав і заперечує факт користування будівлею у 2013-2014рр.

Таким чином, матеріалами справи не доведено факту набуття відповідачем побудованої позивачем будівлі адміністративного корпусу бази відпочинку.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ж до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з положень наведених правових норм та оскільки при розгляді справи не знайшов підтвердження факт порушення прав позивача, клопотання відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог не має значення.

Такий висновок суду узгоджується з роз'ясненнями, що містить п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", а саме: "За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивач, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку із спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення".

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 218 084,00 грн. на відшкодування вартості безпідставно набутого відповідачем за рахунок позивача нерухомого майна не підлягають задоволенню. В задоволенні цих вимог має бути відмовлено повністю.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування (сервітуту), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Згідно з частиною 2 цієї ж статті законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно з частиною 2 цієї ж статті права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.102 1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з частиною 2 цієї ж статті особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з частиною 6 цієї ж статті особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

З матеріалів справи слідує, що Херсонська обласна рада не давала згоди, в порядку ч.4 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на передачу позивачеві під будівництво земельної ділянки площею 288,0 м 2 - складової земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні відповідача згідно Державного акту серія ХС № 000542 на право постійного користування землею. Іншого позивачем не доведено. За відсутності такої згоди Херсонської обласної ради здійснення позивачем будівництва на земельній ділянці - складової земельної ділянки, зазначеної у Державному акті серія ХС № 000542 на право постійного користування землею, є самочинним будівництвом згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України. Отримання відповідачем дозвільних документів на виготовлення відповідної проектної документації та на проведення відповідних будівельних робіт у різних державних установах не спростовує факту самочинності цього будівництва, у розумінні поняття "самочинне будівництво" згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Відсутність визнання за позивачем, за станом на теперішній час, права власності на побудовану позивачем будівлю адміністративного корпусу бази відпочинку, у разі розташування цієї будівлі в межах земельної ділянки, вказаної у Державному акті серія ХС № 000542 на право постійного користування землею, унеможливлює відшкодування позивачеві за рахунок позивача витрат на будівництво цієї будівлі, в порядку ч. 6 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Крім цього, суд, додатково, зазначає, що згідно наявної у матеріалах справи виконаної Державним підприємством "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Схемою "Розміщення ділянок під забудовою відносно земельної ділянки, яка надана в постійне користування КП "БВ "Арабатська стрілка" збудована позивачем будівля адміністративного корпусу бази відпочинку розташована поза межами земельної ділянки, яка передана відповідачеві в постійне користування, у відповідності до Державного акту серія ХС № 000542 на право постійного користування землею. При розгляді справи будь-яких обґрунтованих заперечень та доказів щодо недостовірності даних такої Схеми будь-ким з учасників судового процесу суду не надано. Таким чином, відповідач не є користувачем земельної ділянки, на якій розташована збудована позивачем будівля адміністративного корпусу бази відпочинку. Вказане є додатковою підставою, що унеможливлює відшкодування позивачеві за рахунок позивача витрат на будівництво цієї будівлі, в порядку ч. 6 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з відмовою в повному обсязі у задоволенні позову, судовий збір повністю покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 18.02.2015р.

Суддя К.В. Соловйов