ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/5500/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Вад", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 3 303,33 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - Хрупа Л.І., довіреність № 0065/14 від 10.02.2014р.;

представник відповідача - Савченко Д.С., довіреність б/н від 17.06.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "МТС Україна", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Вад", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за телекомунікаційні послуги у розмірі 1 805,41 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по сплаті збору до Пенсійного фонду України у розмірі 105,92 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договірною санкцією у розмірі 1 392,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2014 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.12.2014 р.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2014р. розгляд справи було відкладено на 22.01.2015р.

Ухвалою господарського суду від 22.01.2015р. на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи за межами 2-х місячного строку на 15 днів до 12.02.2015р. та відкладено розгляд справи на 05.02.2015р.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2015р. розгляд справи було відкладено на 10.02.2015р. у зв'язку з витребуванням від позивача додаткових документів.

У призначеному 10.02.2015р. судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Через канцелярію суду надав клопотання (вх. №4998), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи. Надані документи судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

У призначеному 10.02.2015р. судовому засіданні представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях та відзиві на позовну заяву. Через канцелярію надав відзив на додаткові пояснення позивача (вх. №5115). Наданий відзив судом досліджено та долучено да матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.02.2015р. сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем було укладено наступні договори:

- договір про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку №1525095 від 04.02.2004р., дія припинена з 08.07.2013р.

- договір про надання послуг мобільного зв'язку №4585263 від 13.01.2009р., дія припинена з 08.07.2013р.;

- договір про надання послуг мобільного зв'язку №18745254 від 30.09.2004р., а також додаткова угода до нього №4358323 від 18.06.2009р., дія припинена 26.10.2013р.

Відповідно до Розділу 3 (Розрахунки) Договорів, нарахування за данні послуги здійснюється за тарифами Оператора, які є невід'ємною частиною цих договорів. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, за якими здійснюється нарахування за всіма наявними в абонента телефонами. Кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. Розрахунки за надані послуги та авансові внески Абонент сплачує готівкою або за рахунок карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.

Відповідачу було надано особовий рахунок №1.10786132.

Згідно з умовами Договорів, Додатковою угодою та Умовами (Правилами) користування, як складовою частиною договорів, в разі затримки оплати Оператор має право відмовити Абоненту в подальшому наданні послуги та розірвати ці договори. Призупинення надання послуги та розірвання договорів не звільняє Абонента від оплати суми заборгованості та виплати неустойки.

Відповідно до п. 3.7 договорів вартість пакета та вартість сервісного пакета послуг нараховується та сплачується абонентом на наступний розрахунковий період авансом.

Відповідно до п. 3.8 договорів вартість пакета або послуги, вартість сервісного пакета послуг, пакетні хвилини або інші послуги в межах пакета нараховуються пропорційно до днів обслуговування активного номера телефону у відповідному тарифному пакеті.

Згідно рахунку № заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги станом на 30.06.2013р. склала 2 044,61 грн.

08.07.2013р. у зв'язку з наявністю у Відповідача заборгованості за надані послуги, договори №1525095 від 04.02.2004 року та №4585263 від 13.01.2009 року були розірвані за ініціативою Позивача.

У зв'язку з припиненням дії договорів №4585263 та №1525095 у липні 2013 року, позивачем був зроблений перерахунок послуг за цей період, згідно п. 3.8. договорів, що призвело до від'ємного показників їх вартості у розмірі -197,04 грн.

Згідно рахунку № заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги станом на 31.07.2013р. склала 1 847,57 грн.

Згідно рахунку № заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги станом на 31.08.2013р. склала 1 879,45 грн.

Згідно рахунку № заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги станом на 30.09.2013р. склала 1 911,33 грн.

26.10.2013 року у зв'язку з наявністю у Відповідача заборгованості за надані послуги, договір №1874524 від 30.03.2004 року був розірваний за ініціативою Позивача та на підставі п.1.3. додаткової угоди до договору була нарахована договірна санкція.

В результаті перерахунку наданих позивачем послуг заборгованість відповідача склала 1 805,41 грн.

25.11.2013 року відповідачу було направлено претензію з проханням терміново погасити заборгованість, яка відповідачем була залишена без виконання.

У відповідача за договорами виникла заборгованість за надані телекомунікаційні послуги на загальну суму 3 303,33 грн., що складається з заборгованості за послуги зв'язку - 1805,41 грн., договірної санкції у розмірі 1392,00 грн. та заборгованості по сплаті збору до Пенсійного фонду України - 105,92 грн., що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційна послуга (послуга) - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Умовами ст. 68 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач заперечуючи проти позову наголошує на тому, що ТОВ "Агро-Вад" не має заборгованості перед ПрАТ "МТС Україна", так як договори №1525095 від 04.02.2004 року та №4585263 від 13.01.2009 були розірвані 08.07.2013 року, а усі рахунки за користування телекомунікаційними послугами відповідачем були сплачені. Розірвання договорів відбулося шляхом укладення угоди про зміну сторони зобов'язань та переходом усіх контрактних обов'язків за даними договорами з 08.07.2013 року на ТОВ "Агро Плюс".

Однак відповідачем не надано жодного належного доказу у розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження наведених у відзиві заперечень, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати наданих послуг за договорами про надання послуг телекомунікаційних послуг.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, відповідно до п.1.3 додаткової угоди до договору, забезпеченням виконання зобов'язання абонента перед Оператором не відмовлятись від договору та/або від додаткової угоди, зокрема - від послуг мобільного зв'язку за договором, є договірна санкція, встановлена на підставі ст. 546 Цивільного кодексу України. В разі, якщо абонент відмовляється від договору та/або від додаткової угоди, зокрема - від послуг мобільного зв'язку, до закінчення строку, встановленого пунктом 1.1. цієї додаткової угоди (за винятком, коли причиною відмови є невиконання Оператором своїх зобов'язань згідно з основним договором), або коли дія договору достроково припиняється на підставі п. 5.2. договору в зв'язку з несплатою абонентом наданих йому послуг, абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь Оператора договірної санкції в розмірі 1,92 грн. за кожен день, що залишився до закінчення строку, встановленого п.1.1 цієї додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії. Загальний строк позовної давності до вимоги про стягнення договірної санкції встановлюється у три роки, відповідно до ст. 259 ЦК України. Початок перебігу позовної давності визначається згідно з цивільним законодавством України.

Таким чином, сторони при укладанні договору та додаткової угоди погодили між собою встановлення такої відповідальності у вигляді договірної санкції, яка нараховується у розмірі 1,92 грн. за кожний день, що залишився до закінчення терміну дії додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії.

Відповідно до п.1.1. додаткової угоди № 4358232, її укладено 1507.2013р. на 730 днів, а припинено - 26.10.2013. Отже, період дії цієї додаткової угоди становить 730 календарних дні, з яких протягом 104 днів відповідач користувався наданими послугами, з них 99 дні надання послуг відповідачеві було тимчасово обмежено в зв'язку з наявністю в нього заборгованості. Таким чином, кількість днів до закінчення терміну дії додаткової угоди становить 725 день (730-104+99 =725).

Виходячи з положень п. 1.1. та 1.3 додаткової угоди договірна санкція нараховується наступним чином: (730 (строк дії договору) - 104 (термін користування зв'язком) + 99 (період, коли послуга була тимчасово обмежена ) * 1,92 грн. = 1392,00 грн.

Таким чином, загальний розмір договірної санкції за укладеним договором становить 1392,00 грн.

Також позивачем заявлена до стягнення з відповідача заборгованість по сплаті збору до Пенсійного фонду України в сумі 105,92 грн., яка нарахована позивачем відповідно до п.11 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове пенсійне страхування" та підтверджується копією звіту про баланс з особистого рахунку відповідача, матеріалами справи.

Так, згідно з п. 15-12, 15-14, 15-15 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою КМУ №1740 від 03.11.98 р., збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку сплачують підприємства, установи та організації, фізичні особи, які користуються послугами стільникового рухомого зв'язку. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку сплачується у розмірі 7,5 відсотка вартості будь-яких послуг стільникового рухомого зв'язку, сплаченої споживачами цих послуг оператору, що їх надає, включаючи вартість вхідних та вихідних телефонних дзвінків, абонентську плату, плату (надбавку) за роумінг, суму страхового завдатку, авансу, вартість інших спеціальних послуг, зазначених у рахунку на оплату послуг стільникового рухомого зв'язку. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку сплачується платниками збору оператору одночасно з оплатою ними зазначених послуг.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за надані послуги, або документів, що спростовували б викладене у позові, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 3303,33 грн., що складається з заборгованості за послуги зв'язку - 1805,41 грн., договірної санкції - 1392,00 грн., суму заборгованості по сплаті збору до Пенсійного фонду України у розмірі 105,92 грн. є обґрунтованими, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129, Конституції України, ст.ст. 11, 509, 525, 530, 546, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44 - 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВАД" (61161, м. Харків, вул. З'єднана, буд. 18, кв. 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) суму заборгованості за телекомунікаційні послуги в розмірі 1 805 (одна тисяча вiсiмсот п'ять) грн. 41 коп., суму заборгованості по сплаті збору до Пенсійного фонду України у розмірі 105 (сто п'ять) грн. 92 коп., суму заборгованості за договірною санкцією у розмірі 1392 (одна тисяча триста дев'яносто двi) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/5500/14