РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 918/1253/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Гулова А.Г.

Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" від 29.12.2014 р. на ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.14 р. у справі № 918/1253/14

за скаргою Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"

на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві

за позовом Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"

до відповідачів: Публічного акціонерного товариства "Дельта банк"

Приватного підприємтва "Фірма Укрекопласт"

про стягнення 10 000,00 грн. та спонукання до виконання договірних зобов'язань

за участю представників сторін:

від позивача: Берун Р.В. - юрист, довіреність в справі;

від відповідача 1: Демчук Ю.М. - представник, довіреність в справі;

від відповідача 2: не з'явився;

від відділу ДВС: не з'явився.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. у справі № 918/1253/14 (головуючий суддя Романюк Р.В., судді Качур А.М., Пашкевич І.О.) скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Ченківського О. О. задоволено частково; визнано дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Ченківського Олексія Онуфрійовича щодо винесення постанови ВП № 44738217 від 17.09.2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 - незаконними; визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Ченківського Олексія Онуфрійовича ВП № 44738217 від 17.09.2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа); припинено провадження у справі в частині вимог Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про зобов'язання головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківського О.О усунути порушення, прийняти до виконання ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 про вжиття заходів забезпечення позову та відкрити виконавче провадження. При прийнятті ухвали суд виходив з того, що правових підстав для відмови у прийнятті виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження з примусового його виконання з мотивів наведених в постанові ВП № 44738217 від 17.09.2014 р. не було.

Не погоджуючись із даною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулося з апеляційною скаргою від 29.12.2014 р., в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. у справі № 918/1253/14 в частині визнання незаконними дій державного виконавця та визнання недійсною постанови; постановити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні скарги ПП-Фірма "Інтерекопласт" на дії ВДВС Печерського РУЮ м. Києва; стягнути з позивача на користь АТ "Дельта банк" судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 609,00 грн., посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та передчасною, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Ченківським О. О. правомірно зазначено кваліфікацію, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав неподання заяви, зважаючи на те, що у заяві не зазначено прізвище представника. Державний виконавець не міг ідентифікувати особу, яка підписала заяву про відкриття виконавчого провадження, за виконавчим документом, із особою, повноваження якої були підтверджені оригіналом довіреності ПП-Фірми "Інтерекопласт". Підписати заяву про відкриття виконавчого провадження могла зовсім інша особа - відмінна від тієї, повноваження якої підтверджувались довіреністю. Крім того, державний виконавець виходив із того, що норма закону робить неможливим виконання ухвали з огляду на встановлену законом заборону накладати арешт на кореспондентські рахунки банку. Посилання на статтю 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у скасованій постанові державного виконавця Ченківського О. О. від 19.09.2014 р., не є оцінкою законності виконавчого документу державним виконавцем. Основною підставою відмови у відкритті виконавчого провадження було саме неподання заяви/неможливість ідентифікувати особу підписанта заяви. Зазначення про заборону накладати арешт на кореспондентські рахунки було вказано як підсумок, і не мало на меті надання правової оцінки законності ухвали від 10.09.2014 р. Така ж правова позиція викладена у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 р. у справі № 918/1284/14. Представник АТ "Дельта Банк" звертався до суду першої інстанції 24.12.2014 р. та 26.12.2014 р. із письмовими клопотаннями про видачу копії оскаржуваної ухвали суду, однак, копію ухвали від 24.12.2014 р. суд першої інстанції представнику АТ "Дельта Банк" не надав. Такі дії суду порушують процесуальні права банку та позбавляють його можливості в повному обсязі скористатися своїм правом на апеляційне оскарження.

Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт", Приватне підприємтво "Фірма Укрекопласт", Відділ державної виконавчої служби відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, явку представників в судове засідання Приватне підприємтво "Фірма Укрекопласт", Відділ державної виконавчої служби не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про день і час розгляду апеляційної скарги, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (ухвал апеляційного суду) (а.с.116-118,121).

Оскільки явка представників сторін та відділу ДВС в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони та відділ ДВС належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду скарги не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідача 2 та відділу ДВС.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник апелянта (відповідача 1) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі; вважає ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням матеріальних і процесуальних норм; не було можливості ідентифікувати особу, яка підписала і подала заяву про відкриття виконавчого провадження; просив скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні скарги позивача; судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив; вважає, що суд дав належну оцінку усім обставинам справи; апелянт не зазначив, в чому ухвала порушує його права і обов'язки; кореспондентський рахунок не був заблокований; на запитання головуючої судді чим керувався державний виконавець, коли відмовляв у відкритті виконавчого провадження відповів, що керувався частиною 3 статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"; просив залишити ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. у справі № 918/1253/14 без змін, а апеляційну скаргу відповідача 1 - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1; розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 задоволено заяву Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" про вжиття заходів до забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на кореспондентському рахунку 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області (МФО 321024, ідентифікаційний код за , власний МФО 380236) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в межах суми невиконаних зобов'язань, що становить 16 804 256 доларів США 17 центів, що еквівалентно 217 110 989 грн. 71 коп. (а.с.15-16, мат.оск.ухв.).

15.09.2014 р. Приватне підприємство - фірма "Інтерекопласт" звернулося до ВДВС Печерського управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.58, мат.оск.ухв.).

Разом із заявою про відкриття виконавчого провадження подано довіреність, якою Приватне підприємство фірма "Інтерекопласт" уповноважило на представництво підприємства Сербіну Ольгу Сергіївну (а.с.59, мат.оск.ухв.).

Вказана заява прийнята Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві 15.09.2014 р. та зареєстрована за № 22768, що вбачається зі штемпеля у правому нижньому куті (а.с.58, мат.оск.ухв.).

17.09.2014 р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківським Олексієм Онуфрійовичем винесено постанову ВП № 44738217 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14, з посиланням на пункт 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.60, мат.оск.ухв.).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державний виконавець послався на положення частин 1, 4 статті 9 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників; особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто; участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи, та зробив висновок, що заява про відкриття виконавчого провадження підписана особою, яку не можливо ідентифікувати за змістом даної заяви; тобто, заява містить підпис особи, яку за змістом заяви неможливо ідентифікувати як представника ПП фірма "Інтерекопласт", оскільки відсутнє прізвище підписанта. Наведене вказує на відсутність заяви про відкриття виконавчого провадження, оскільки надана заява підписана особою, яку неможливо ідентифікувати як представника ПП фірма "Інтерекопласт" (а.с.60, мат.оск.ухв.).

10.10.2014 р. на адресу господарського суду Рівненської області надійшла скарга Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківського Олексія Онуфрійовича (а.с.19-23, мат.оск.ухв.).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 2.11. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі Інструкція) повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: а) довіреністю фізичної особи; б) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); в) рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна.

Підпунктом 2.11.1 пункту 2.11 Інструкції передбачено, що документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно підпункту 2.11.2 пункту 2.11 Інструкції оригінали документів, зазначених у пункті 2.11 цього розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження (підпункт 2.11.3 пункту 2.11 Інструкції).

Відповідно до підпункту 2.11.4 пункту 2.11 Інструкції у випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред'явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника державний виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Підпунктом 2.11.5 пункту 2.11 Інструкції передбачено, що обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Як вбачається з заяви Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14, яка підписана представником, та встановлено в судовому засіданні першої інстанції, вона подана 15.09.2014 р. Сербіною Ольгою Сергіївною і фактично прийнята органом державної виконавчої служби, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції на самій заяві (а.с.58, мат.оск.ухв.).

З доданої до заяви довіреності від 15.09.2014 р. вбачається, що Сербіна Ольга Сергіївна наділена повноваженнями від імені підприємства "вчиняти дії, підписувати документи пов'язані з виконанням судових рішень, ухвал, постанов, наказів суду чи будь-якого іншого виконавчого документу до стягнення в органи виконавчої служби, знайомитись з матеріалами виконавчого провадження та вчиняти інші дії, які передбачені для сторін виконавчого провадження, згідно ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с.59, мат.оск.ухв.).

Тобто, заяву про відкриття виконавчого провадження підписано та подано нарочно представником, якому надано таке право.

До того ж, при наявності довіреності на право подання і підписання заяви про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не був позбавлений права перевірити ким підписана дана заява.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги посилання головного державного виконавця Ченківського О. О. на неможливість ідентифікації особи, яка підписала та подала заяву про відкриття виконавчого провадження, оскільки наведені мотиви можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 26 Закону. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, при її винесенні державний виконавець керувався пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", пославшись на те, що відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку, що виключає можливість здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Тобто, підставою відмови у відкритті виконавчого провадження в даному випадку, державний виконавець зазначив заборону накладати арешт на кореспондентські рахунки банку, що виключає можливість здійснення виконавчого провадження в розумінні пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказані дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківського О. О. виходять за межі повноважень, наданих державному виконавцю Законом України "Про державну виконавчу службу" та Законом України "Про виконавче провадження" і є помилковими.

Як вбачається з ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14, яка була виконавчим документом та подана для здійснення виконавчого провадження, судом було ухвалено накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на кореспондентському рахунку 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області (МФО 321024, ідентифікаційний код за , власний МФО 380236) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в межах суми невиконаних зобов'язань, що становить 16 804 256 доларів США 17 центів, що еквівалентно 217 110 989 грн. 71 коп. (а.с.15-16, мат.оск.ухв.), а не на сам кореспондентський рахунок.

Правова природа накладення арешту на рахунок і на грошові кошти на ньому різна. Так, у випадку арешту рахунку, ним не можливо користуватися взагалі, оскільки блокується надходження на рахунок та списання з нього коштів. У випадку арешту коштів у певній сумі на цьому рахунку, рахунок можна використовувати, але з умовою, що залишок коштів на ньому не може бути меншим арештованої суми.

Тобто, посилання державного виконавця на частину 3 статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження є помилковим, оскільки приписи цієї статті не містять заборони щодо накладення арешту на грошові кошти на кореспондентських рахунках (аналогічна позиція висловлена колегією суддів Вищого господарського суду України в постанові від 02.12.2014 р., прийнятій за наслідками касаційного перегляду ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14).

За таких обставин, враховуючи, що правових підстав для відмови у прийнятті виконавчого документу (ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14) та відкритті виконавчого провадження з примусового його виконання з мотивів наведених в постанові ВП № 44738217 від 17.09.2014 р. не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківського О. О. щодо відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 та, відповідно, визнання недійсною постанови ВП № 44738217 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 17.09.2014 р., прийнятої державним виконавцем за їх наслідками.

Щодо вимог скарги Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про зобов'язання державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ченківського О.О. усунути порушення, прийняти до виконання ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 про вжиття заходів забезпечення позову та відкрити виконавче провадження, суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду скарги, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 р. ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.09.14 р. у справі № 918/1253/14 скасовано та у задоволені заяви Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про забезпечення позову відмовлено (а.с.30-35, мат.оск.ухв.).

За наслідками касаційного перегляду справи, постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014 р., постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 р. у справі № 918/1253/14 залишено без змін, касаційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" - без задоволення (а.с.123-124, мат.оск.ухв.).

Згідно пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що на день розгляду скарги, ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.09.2014 р. у справі № 918/1253/14 у встановленому законом порядку скасовано, відповідно предмет спору щодо прийняття зазначеного виконавчого документу до провадження та відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання відсутній, а отже провадження в цій частині підлягає припиненню.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.09.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За наведених обставин, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що скарга на дії головного державного виконавця підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах законодавства, що регулює дані правовідносини, тому не впливають на висновки суду і не можуть бути підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Доводи апелянта з посиланням на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 р., якою залишено без змін ухвалу господарського суду Рівненської області від 06.11.2014 р. у справі № 918/1284/14 спростовуються тим, що обставини у даній справі № 918/1253/14 та справі № 918/1284/14 є різними, оскільки у справі № 918/1284/14, як вбачається з постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 р., заяву про відкриття виконавчого провадження подавала представник Сербіна Ольга Сергіївна, разом з тим, у матеріалах виконавчого провадження, за поясненнями органу ДВС, довіреність в оригіналі чи належним чином завіреній копії, видана на Сербіну Ольгу Сергіївну із визначеними обсягом повноважень для здійснення виконавчої дії, відсутня. Натомість наявна інша довіреність - видана на ім'я Радченка Ігоря Миколайовича, який до подачі заяви про відкриття виконавчого провадження не має жодного відношення (а.с.86, мат.оск.ухв.). У справі ж № 918/1253/14 заява підписувалася і подавалася представником Сербіною Ольгою Сергіївною, якій довіреністю таке право було надано.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції процесуальних прав АТ "Дельта банк" і ненаданням копії оскаржуваної ухвали, спростовуються тим, що дана ухвала надіслана судом учасникам процесу 30.12.2014 р., про що зроблено відмітку на звороті ухвали (а.с.65-69, мат.оск.ухв.).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає рішення (ухвалу) місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо рішення (ухвала) є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.12.2014 р. у справі № 918/1253/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" від 29.12.2014 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.Г. Гулова

М.Г. Петухов