КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р. Справа№ 910/12391/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від Прокуратури: не з'явився;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Об"єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 09.10.2014р.

у справі № 910/12391/14 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Об"єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Київський міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Об'єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок" про внесення змін до договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2014р. у справі №910/12391/14 позовні вимоги задоволено: внесено зміни до п. 4.2 договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Об'єднанням профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок", зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 18.07.2005 за № 78-6-00287 у книзі записів державної реєстрації договорів, викладено його у такій редакції: "п. 4.2 Річна орендна плата за земельну ділянку, відповідно до положень ст. 288 Податкового кодексу України", встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки". Стягнуто: з Об'єднанням профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок" в доход Державного бюджету України 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що 13.07.2005 між Київською міською радою і Київською міською радою профспілок був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі п. 32 рішення Київської міської ради від 27.02.2003 за № 289/449 за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором.

Апелянт зазначає, що відповідно до п. 696 Переліку договорів оренди земельних ділянок, розмір річної плати яких менший від мінімального, встановленого ст. 288 ПК України, що є додатком до рішення Київради від 28.02.2013 №89/9146, до зазначеного переліку входить договір оренди від 18.07.2003, укладений з Київською міською радою профспілок щодо земельної ділянки за адресою: вул. Прирічна, 30 (затока «Собаче гирло»). Тобто, прийняттю рішення Київської міської ради повинно передувати згода сторін. Однак, до моменту прийняття рішення Київради від 28.02.2013 ні Київська міська рада, ні Департамент земельних ресурсів не звертались до Київської міської ради профспілок з пропозицією внести зміни до договору оренди.

Скаржник звертає увагу суду на те, що лише після прийняття рішення Департаментом земельних ресурсів був направлений лист від 28.02.2013, яким було проінформовано Київську міську раду профспілок про те, що прийняте рішення від 28.02.2013 №89/9146 передбачає застосування встановленого розміру річної орендної плати з моменту офіційного оприлюднення цього рішення, а також зобов'язує орендарів земельних ділянок, зазначених в додатку до цього рішення, забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

Рішення Київської міської ради від 28.02.2013 № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» (із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 321/9378) - підтверджує сам факт прийняття відповідачем неправомірного рішення, як індивідуального акта органу місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення територіальної громади м. Києва як учасника цивільно- правових відносин і з якого змінюються цивільні права і обов'язки по договору оренди, і який не належать до правових актів управління.

На думку апелянта, оскільки договір оренди був укладений 13.07.2005 (зареєстрований 18.07.2005 у Головному управлінні земельних ресурсів), то норма пункту 288.1.5 ст. 288 ПК України в частині мінімального розміру орендної плати (3 %) не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами у 2005 році.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/12391/14 та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про вручення (позивач № 047 від 05.01.2015, відповідач № 049 від 05.01.2015). Від Дніпровської екологічної Прокуратури повернуто з посиланням на відсутність.

В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто, повідомленою судом стороною, а в разі не надання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (див. Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відтак, про час, дату та місце судового розгляду даної справи учасники процесу були повідомлені своєчасно та належним чином.

Колегія прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне:

13.07.2005 р. між Київською міською радою та Об'єднанням профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок" укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі п. 32 рішення Київської міської ради від 27.02.2003 р. № 289/449, за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену договором.

Пунктами. 2.1, 2.2 договору об'єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вул. Прирічна, 30 (затока "Собаче гирло") у Оболонському районі м. Києва;

- розмір - 31775 кв.м.;

- цільове призначення - для експлуатації та обслуговування спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з вітрильного спорту;

- кадастровий номер :78:215:0005.

Згідно з витягом з технічної документації Ю-28869/2004 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2004 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3964305 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору визначена орендна плата за земельну ділянку, яка становить грошовий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі.

Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктами 4.3, 4.4 договору передбачено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

28.02.2013 р. Київською міською радою прийнято рішення № 89/9146 "Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України", яким встановлено річну орендну плату у розмірі 3 % річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішення станом на час розгляду справи являється чинним та не скасовано у встановленому законом порядку.

16.07.2013 р. Департаментом земельних ресурсів направлено відповідачу лист № 05704-15035, у якому повідомлялось про встановлення нового розміру орендної плати та встановлення порядку внесення змін до договору оренди.

Проте, договір в частині сплати орендної плати не приведено у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно положень ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно з п. 289.1. ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оренду землі" розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. ст. 651, 652 ЦК України).

За таких обставин, законодавча зміна граничного розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

При цьому, у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.12.2010 р. № 2-1/10068-2008, від 27.12.2010 р. № 27/15-10, в п. 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 р. № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів", п. 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", постанові Вищого господарського суду України від 13.10.2011 р. № 5002-21/1425-2011).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду, а також змістом спірного договору, який укладався між сторонами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об"єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві "Київська міська рада профспілок" на рішення Господарського суду м.Києва від 09.10.2014р. у справі № 910/12391/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 09.10.2014р. у справі № 910/12391/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12391/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх