ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа №907/1133/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Михалюк О.В.

Марка Р.І.

при секретарі: Лук'яненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт.Тересва, Тячівського району

на рішення господарського суду Закарпатської області від 22.12.2014р. (суддя Васьковський О.В.)

у справі №907/1133/14

за позовом: Тячівського міжрайонного прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Тересвянської селищної ради, смт.Тересва, Тячівського району

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт.Тересва, Тячівського району

про зміну договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Яворський Я.Т. згідно посвідчення №011137

від позивача: не з'явився

від відповідача (скаржника): не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.12.2014р. (повний тест підписано 25.12.2014р.) було повністю задоволено позов прокурора. Внесено зміни у договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 2,0777га, укладений 13.05.2009 року між Тересвянською селищною радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, с.Тересва, Тячівського району, а саме: викласти пункт 5 договору оренди земельної ділянки у редакції: „5. Нормативно- грошова оцінка земельної ділянки становить 1 314 976,3грн."; пункт 8 договору оренди земельної ділянки у редакції: „8. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 39 449,29грн. в рік". Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, смт.Тересва, Тячівського району (далі - Фо-п ОСОБА_2), не погоджуючись з вищевказаним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не прийняв до уваги те, що Тересвянською селищною радою прийнято рішення №№764, 765 від 21.12.2014р. щодо продажу Фо-п ОСОБА_2 земельної ділянки, яка надана йому в оренду згідно договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р., а також господарський суд не надав належної оцінки наданим відповідачем договорам про сплату платежу в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.12.2014р., у зв'язку з чим, на думку апелянта, відпала необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р.

Прокурор у судових засіданнях 04.02.2015р., та 19.02.2015р. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

У судові засідання 04.02.2015р., та 19.02.2015р. сторони не з'являлись. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень з відповідною ухвалою суду (а.с.64-65). Про наявність поважних причин неявки у судове засідання апеляційної інстанції уповноважених представників суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористались.

Одночасно 02.02.2015р. на адресу суду від Фо-п ОСОБА_2 надійшла телеграма №100, в якій зазначено, що апелянт просить припинити провадження у справі у зв'язку з тим, що відпала необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки, оскільки прийнято рішення про викуп земельної ділянки, що перебуває в оренді.

Також, 18.02.2015р. на адресу суду від Тересвянської селищної ради надійшло клопотання №49/02-27 від 17.02.2015р., в якому зазначено, що позивач відмовляється від своїх позовних вимог у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, і до останнього перейшло право власності на земельну ділянку, яка була предметом договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р. До вказаного клопотання позивач додає не завірені належним чином копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.02.2015р., за яким Тересвянська селищна рада (на підставі рішення 38 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради №765 від 21.12.2014р.) продає Фо-п ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2,0777га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером: :03:003:0107 та копію Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за яким власником земельної ділянки є ОСОБА_2.

Відповідно ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.05.2009р. між Тересвянською селищною радою та Фо-п ОСОБА_2 (орендар по договору) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір оренди), відповідно до якого в строкове платне користування (на 49 років) передається земельна ділянка загальною площею 2,0777 га, для підприємницької діяльності, яка знаходиться в АДРЕСА_1. На земельній ділянці присутнє нерухоме майно. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 755 867,26грн.(п.п.2,3,7).

Пунктом 8 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 22 676,02грн. в рік.

Як передбачено статтею 1 Закону України „Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.21 Закону України „Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі ст.288 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011р., розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, а відповідно до ст.274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ Податкового кодексу, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок (стаття 271 цього Кодексу).

На підставі вказаних змін у законодавстві, рішенням 16 сесії VІ скликання Тересвянської селищної ради №275 від 26.06.2012р., затверджено та створено три економіко-планувальні зони в с.Тересва, вартість 1м2 земель яких відповідно становить: І зона - 66,38грн./м.кв, ІІ зона -58,60грн./м.кв, ІІІ зона - 46,05грн./м.кв., норми якого вступили в дію з 01.01.2011р., відповідно до ч.2 статті 271 Податкового кодексу України, згідно якої рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період), в іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України "Про оцінку земель", відповідно до абз.5 ст.5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок (стаття 6 Закону).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про оцінку земель", підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 18 цього Закону передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Згідно зі ст.20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

З наявного у матеріалах справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №83/6-14 від 26.06.2014р. нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1 314 976,30грн.

Листом Тересвянської сільської ради №396/02-27 25.11.2013р. орендаря проінформовано про рішення 16 сесії VІ скликання Тересвянської селищної ради №275 від 26.06.2012р. та запропоновано за взаємною згодою та в найкоротший термін внести зміни (укласти додаткову угоду) до діючого договору оренди земельної ділянки, що є нічим іншим, як направлення пропозиції укласти договір (ст.642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до п.11.2 договору оренди розмір орендної плати переглядається, в тому числі, у випадку зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції.

Пункт 24.5 договору оренди зазначає, що орендодавець має право вимагати від орендаря збільшення розмірів орендної плати у разі збільшення розмірів земельного податку.

Згідно з п.31 договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Стаття 30 Закону України „Про оренду землі" передбачає, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи те, що сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються.

У зв'язку з тим, що судом першої інстанції встановлено факт порушення майнового права позивача, яке полягає у недоотриманні грошових коштів у вигляді орендної плати за земельну ділянку, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача про зміну договору оренди та викладення його у запропонованій редакції.

Щодо заявленого Фо-п ОСОБА_2 клопотання, викладеного у телеграмі №100 про припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що відпала необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки, оскільки прийнято рішення про викуп земельної ділянки, що перебуває в оренді та клопотання Тересвянської селищної ради №49/02-27 від 17.02.2015р., в якому зазначено, що позивач відмовляється від своїх позовних вимог у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, і до останнього перейшло право власності на земельну ділянку, яка була предметом договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р., варто зазначити наступне.

Апеляційний господарський суд переглядає в апеляційному порядку рішення господарського суду на момент його прийняття. Враховуючи той факт, що рішення господарського суду Закарпатської області було прийнято 22.12.2014р., а укладений між сторонами по справі договір купівлі продажу земельної ділянки, за яким Тересвянська селищна рада продала Фо-п ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2,0777га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером: :03:003:0107 17.02.2015р., то на момент розгляду справи у суді першої інстанції та винесенні рішення по справі такого договору не існувало, а був чинним договір оренди земельної ділянки від 13.05.2009р.

Відповідно до ст.100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Пункт 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» зазначає, що апеляційне провадження у справі може бути припинено з підстав, зазначених у пунктах 1 (у тому числі якщо буде встановлено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не мала права на таке подання) і 6 частини першої статті 80 ГПК.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, клопотання Фо-п ОСОБА_2 про припинення провадження по справі залишається судом без задоволення, як безпідставне. Клопотання Тересвянської селищної ради про відмову від позовних вимог залишається судом без розгляду, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу, а не позовні вимоги, у зв'язку з чим, відповідно до ст.100 ГПК України, відмовитись від вимог апеляційної скарги може виключно апелянт.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що господарський суд Закарпатської області правильно застосував норми матеріального права, дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача про зміну договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р., оскільки це не суперечить діючому законодавству і колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що господарський суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не прийняв до уваги факт прийняття Тересвянською селищною радою рішень №№764, 765 від 21.12.2014р. щодо продажу Фо-п ОСОБА_2 земельної ділянки, яка надана йому в оренду згідно договору оренди земельної ділянки від 13.05.2009р. та не надав належної оцінки наданим відповідачем договорам про сплату платежу в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.12.2014р., залишаються судом поза увагою, у зв'язку з тим, що на момент розгляду справи господарським судом між сторонами існували правовідносини за договором оренди земельної ділянки, і відповідачем не надано доказів припинення цих правовідносин, оскільки договір про сплату авансового платежу є лише правочином, що містить зобов'язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки у майбутньому, а сам договір купівлі-продажу земельної ділянки було укладено між сторонами в процесі апеляційного оскарження прийнятого судом рішення, а саме 17.02.2015р.

Відтак, вказані твердження скаржника є такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, надавши належну оцінку всім наявним у справі доказам, повною мірою дослідивши всі обставини справи, норми чинного законодавства України, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт.Тересва, Тячівського району не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Закарпатської області від 22.12.2014р. (повний тест підписано 25.12.2014р.) по справі №907/1133/14 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт.Тересва, Тячівського району - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 22.12.2014р. по справі №907/1133/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Львівський апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено 20.02.2015р.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді О.В. Михалюк

Р.І. Марко