ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 січня 2015 року Справа № 5011-34/10316-2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:Самусенко С.С.,
судді:Губенко Н.М.,
Дунаєвської Н.Г.,
Запорощенка М.Д.,
Мележик Н.І.,
розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 23.09.2014
у справі№ 5011-34/10316-2012
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_6
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"
простягнення 40 184,24 грн. заборгованості
за зустрічним позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_6
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"
прозастосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме, зобов'язання повернути 4000,00 грн. сплачених за цим правочином

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.01.2013 у справі №5011-34/10316-2012 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічні позовні вимоги задоволено, зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 повернути Товариству з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" 4000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2014 рішення місцевого суду скасовано, прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 35200,00 грн. основного боргу; 973,20 грн. інфляційних втрат. В іншій частині первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2014 у справі №5011-34/10316-2012 постанову суду апеляційної інстанції від 14.07.2014 залишено без змін.

Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 23.09.2014 у справі №5011-34/10316-2012, в якій заявник просить допустити зазначену справу до провадження Верховного суду України.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 02.04.2013 у справі №27/5005/2074/2012 та від 23.03.2010 у справі №62/220-09, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини третьої статті 207 Господарського кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У постанові від 23.09.2014 у справі №5011-34/10316-2012, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, виходячи з встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи погодився з висновками апеляційного суду щодо наявності правових підстав для:

- задоволення первісного позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди та інфляційних втрат, з огляду на неналежне виконання відповідачем за первісним позовом договірних зобов'язань, щодо своєчасної сплати орендних платежів за період фактичного користування майном;

- відмови в задоволенні зустрічного позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом зобов'язання відповідача за зустрічним позовом повернути кошти сплачені за договором оренди приміщення, оскільки фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює, в разі його недійсності, проведення між сторонами реституції, так як використання майна - "річ" безповоротна, і відновити сторони в первісне положення практично неможливо, тому такий договір повинен визнаватися недійсним (нікчемним) і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Водночас у постанові від 23.03.2010 у справі №62/220-09, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції підтримав висновки суду першої інстанції щодо відмови в позові про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та пені, виходячи при цьому з встановлених місцевим судом обставин справи стосовно того, що договір оренди, на який посилається позивач, не може бути підставою для нарахування відповідачу орендної плати та пені, оскільки цей договір визнано недійсним за рішенням господарського суду Харківської області у справі №37/126-08, яке набрало законної сили, отже в силу вимог частини першої статті 236 Цивільного кодексу України вказаний договір є недійсним з моменту його укладення.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних обставин, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків та застосував відповідні норми матеріального права.

Крім того, постанова Вищого господарського суду України 02.04.2013 у справі №27/5005/2074/2012, якою рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, не може бути доказом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки прийняття касаційною інстанцією постанови про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору зі справи, а тому на відповідну постанову не може бути здійснено посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" у допуску справи №5011-34/10316-2012 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді Н. Губенко

Н. Дунаєвська

М. Запорощенко

Н. Мележик