ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Справа № 8/348а-20/142

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Акулової Н.В. (доповідач), Алєєвої І.В., Прокопанич Г.К.
розглянувши касаційну скаргу Компанії Gilson Investments Limited
на постановуКиївського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010 року
та на рішеннягосподарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року
у справі№ 8/348а-20/142 господарського суду Полтавської області
за позовом Компанії Gilson Investments Limited, UK, в особі представництва в м. Донецьку
до1) Компанії Emsworth Assets Limited, UK, в особі представництва в м. Донецьку 2) Компанії Calefort Developments Limited, London, UK 3) Компанії Trimcroft Services Limited, London, UK 4) Компанії Eastcoast United Inc., Wilmington, USA 5) Компанії Statex Corp., Albany, USA 6) Компанії Newport Inc., Cheyenne, USA 7) Компанії Sayers Holdings Limited, Larnaca Republic of Cyprus 8) Акціонерного банку "ІНГ Банк Україна", м. Київ 9) Закритого акціонерного товариства "Ділові партнери", м. Київ
за участю третьої особиВідкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Комсомольськ Полтавської області
провизнання недійсними договору блокування №15б/бол від 18.11.2002 р. та договору купівлі-продажу цінних паперів №К-1911/27 від 18.11.2002 р.

За участю представників сторін:

від позивача: Пономарьов П.О. (дов. б/н від 01.01.2015 року);

від відповідача-1: Осадчий К.Є (дов.б/н від 01.01.2015 року);

від відповідача-2: Осадчий К.Є (дов.б/н від 01.01.2015 року);

від відповідача-3: Осадчий К.Є (дов.б/н від 01.01.2015 року);

від відповідача-4: не з'явився;

від відповідача-5: не з'явився;

від відповідача-6: не з'явився;

від відповідача-7: не з'явився;

від відповідача-8: не з'явився;

від відповідача-9: не з'явився;

від третьої особи: Нікітін А.С. (дов.№59/683 від 20.06.2014 року);

вільний слухач: ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_1 від 11.11.2004 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року у справі №8/348а-20/142 (судді: Киричук О.А., Босий В.П., Тимощенко О.М.) в позові про визнання недійсними договору блокування № 15б/бол від 18.11.02 р. та договору купівлі продажу цінних паперів № К-1911/27 від 18.11.02 р. відмовлено повністю; в частині позовних вимог компанії GILSON INVESTMENTS LIMITED, London, UK, в особі представництва в м. Донецьку, м. Моспіне до компанії EASTCOAST UNITED INC., Wilmington, USA, компанії STATEX CORP., Albany, USA провадження у справі припинено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010 року у справі № 8/348а-20/142 апеляційну скаргу Компанії GILSON INVESTMENTS LIMITED в особі представництва в м. Донецьку залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року у справі №8/348а-20/142 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Компанія Gilson Investments Limited звернулася з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010 року, а справу передати на новий розгляд.

В касаційній скарзі скаржник посилається на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2010 року у справі №8/348а-20/142 касаційну скаргу Компанії Gilson Investments Limited на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010р. та рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2009р. у справі № 8/348а-20/142 задоволено; постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010р. та рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2009р. у справі № 8/348а-20/142 скасовано частково -в частині відмови в позові; прийнято у цій частині нове рішення у справі, яким позовні вимоги компанії Gilson Investments Limited, UK, в особі представництва в м.Донецьку, задоволено; визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу цінних паперів № К-1911/27 від 18.11.2002р., який був підписаний між Компанією Gilson Investments Limited, UK, Компанією Emsworth Assets Limited, UK, Компанією Calefort Developments Limited, London, UK, Компанією Trimcroft Services Limited, London, UK, Компанією Eastcoast United Inc., Wilmington, USA, Компанією Statex Corp., Albany, USA, Компанією Newport Inc., Cheyenne, USA, Компанією Sayers Holdings Limited, Larnaca Republic of Cyprus, Акціонерним банком "ІНГ Банк Україна" в м.Києві та Закритим акціонерним товариством "Ділові партнери" в м. Києві; визнано недійсним з моменту укладення договір про блокування №15б/бол від 18.11.2002р., який був підписаний між Компанією Gilson Investments Limited, UK, Компанією Emsworth Assets Limited, UK, Компанією Calefort Developments Limited, London, UK, Компанією Trimcroft Services Limited, London, UK, Компанією Eastcoast United Inc., Wilmington, USA, Компанією Statex Corp., Albany, USA, Компанією Newport Inc., Cheyenne, USA, Компанією Sayers Holdings Limited, Larnaca Republic of Cyprus, Акціонерним банком "ІНГ Банк Україна" в м. Києві та Закритим акціонерним товариством "Ділові партнери" в м. Києві; в решті, постанову від 11.01.2010р. та рішення від 18.08.2009р. у даній справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 02.12.2014 року у справі №8/348а-20/142 заяву відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо- збагачувальний комбінат" задоволено частково; постанову Вищого господарського суду України від 21 квітня 2010 року в частині задоволення позову про визнання недійсними з моменту укладення договору купівлі-продажу цінних паперів та договору про блокування скасовано, справу в цій частині направлено на новий касаційний розгляд.

У додаткових поясненнях до касаційної скарги та доповненнях до касаційної скарги компанія Gilson Investments Limited просила скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010 року, а справу передати на новий судовий розгляд.

Від Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до суду надійшли заперечення проти додаткових пояснень та доповнень компанії Gilson Investments Limited до касаційної скарги, в яких просять суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а прийняті у справі судові акти без змін.

У судовому засіданні представники позивача, відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 просили задовольнити касаційну скаргу, скасувати прийняті судові акти, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник третьої особи,, у судовому засіданні, заперечував проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а прийняту постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 листопада 2002 року уповноваженими представниками компаній Trimcroft Services Limited, Calefort Developments Limited, Emsworth Assests Limited, Gilson Investments Limited (продавці), Eastcoast United Inc., Statex Corp., Newport Inc., Sayers Holdings Limited (покупці), ЗАТ "Ділові партнери" (представник покупців) та АБ "ІНГ Банк Україна" (зберігач цінних паперів) було підписано договір купівлі-продажу цінних паперів № К-1911/27.

Відповідно до умов цього договору компанії-продавці (Trimcroft Services Limited, Calefort Developments Limited, Emsworth Assests Limited, Gilson Investments Limited) передали у власність компаній-покупців (Eastcoast United Inc., Statex Соф., Newport Inc., Sayers Holdings Limited) прості іменні акції емітента - ВАТ "Полтавський ГЗК" - у загальній кількості 26 490 518 штук, а компанії-покупці прийняли та оплатили зазначені акції загальною вартістю 27 000 000 доларів США.

Крім уповноважених фізичних осіб інтереси покупців за договорами доручення були також представлені ЗАТ "Ділові партнери" - професійним торговцем цінними паперами (дозвіл сер. АА № 318811 на здійснення діяльності з випуску та обігу цінних паперів, виданий Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 29 квітня 2002 року).

Зберігачем цінних паперів виступав АБ "ІНГ Банк Україна", який на час укладення договору мав ліцензію на право здійснення депозитарної діяльності сер. АА № 240808.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів від 18 листопада 2002 року № К-1911/27 між компаніями-покупцями, компаніями-продавцями та АБ "ІНГ Банк Україна" було укладено договір про блокування від 18 листопада 2002 року № 15б/бол.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що чинне на час укладення спірних договорів законодавство (а саме ст.27 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу; ст.4 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні) передбачало ліцензування лише професійної діяльності на ринку цінних паперів, а продавці та покупці такою діяльністю не займалися; законодавство України (а саме ст.386 ЦК УРСР) не містить заборони щодо вчинення правочину кількома представниками від імені сторони, яку вони представляють; вичерпного переліку юридично значимих дій, які має вчинити торговець цінними паперами під час здійснення такого виду професійної діяльності як торгівля цінними паперами; на момент укладення спірного договору АБ "ІНГ Банк Україна" мав ліцензію на право здійснення депозитарної діяльності.

За змістом ст. 48 Цивільного кодексу Української PCP (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - ЦК УРСР) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обіг цінних паперів - це укладання та виконання угод щодо цінних паперів, не пов'язані з їх випуском. Професійна діяльність на ринку цінних паперів - це підприємницька діяльність по перерозподілу фінансових ресурсів за допомогою цінних паперів та організаційному, інформаційному, технічному, консультаційному та іншому обслуговуванню випуску та обігу цінних паперів, що є, як правило, виключним або переважним видом діяльності. На ринку цінних паперів може здійснюватись, зокрема, такий вид професійної діяльності як торгівля цінними паперами, що полягає у здійсненні цивільно-правових угод з цінними паперами, які передбачають оплату цінних паперів проти їх поставки новому власнику на підставі договорів доручення чи комісії за рахунок своїх клієнтів (брокерська діяльність) або від свого імені та за свій рахунок з метою перепродажу третім особам (дилерська діяльність), крім випадків, передбачених законодавством. Професійна діяльність на ринку цінних паперів, у тому числі посередницька діяльність по випуску та обігу цінних паперів, здійснюється юридичними і фізичними особами виключно на підставі спеціальних дозволів (ліцензій), що видаються в порядку, встановленому чинним законодавством та за умови вступу до щонайменше однієї саморегулівної організації.

Разом із тим згідно зі ст. 8 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" (у редакції, чинній на час укладення спірних договорів) підприємства, установи і організації можуть придбати акції за рахунок коштів, що надходять у їх розпорядження після сплати податків та процентів за банківський кредит.

Статтею 26 цього Закону встановлено, що діяльністю по випуску та обігу цінних паперів, відповідно до цього Закону, визнається посередницька діяльність по випуску та обігу цінних паперів, здійснювана банками, а також акціонерними товариствами, статутний фонд яких сформовано за рахунок виключно іменних акцій, та іншими товариствами (далі - торговці цінними паперами), для яких операції з цінними паперами становлять виключний вид їх діяльності.

Торговці цінними паперами вправі здійснювати такі види діяльності по випуску та обігу цінних паперів: діяльність по випуску цінних паперів; комісійну діяльність по цінних паперах; комерційну діяльність по цінних паперах.

При цьому комісійною діяльністю по цінних паперах визнається купівля-продаж цінних паперів, що здійснюється торговцем цінними паперами від свого імені, за дорученням і за рахунок іншої особи. Комерційною діяльністю по цінних паперах визнається купівля-продаж цінних паперів, що здійснюється торговцем цінними паперами від свого імені та за свій рахунок.

Здійснення діяльності по випуску та обігу цінних паперів, як виключної діяльності, допускається на основі дозволу, що видається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Перелік документів, необхідних для одержання дозволу на здійснення діяльності по випуску та обігу цінних паперів, а також перелік відомостей, які торговець цінними паперами повинен подавати протягом строку дії цього дозволу, визначаються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку (ст. 27 цього Закону).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що закон пов'язував необхідність отримання відповідного дозволу (ліцензії) для здійснення діяльності по обігу цінних паперів, зокрема їх купівлі-продажу, зі здійсненням саме професійної діяльності на ринку цінних паперів, яка є виключним або переважним видом діяльності юридичних і фізичних осіб.

У справі, що розглядається, договір купівлі-продажу цінних паперів було укладено між компаніями-продавцями та компаніями-покупцями, стосовно яких не встановлено, що вони здійснювали професійну діяльність на ринку цінних паперів та зобов'язані були отримати відповідну ліцензію.

Крім того, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Так, особа (фізична чи юридична) має право доручити своєму представнику вчинити від її імені правочин.

Відповідно до ст. 386 ЦК УPCP за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується виконати від імені й за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Аналогічне визначення договору доручення міститься у ст. 1000 Цивільного кодексу України.

Юридичні дії повіреного є діями самого довірителя, з яким через повіреного вступають у відносини, треті особи. За договором доручення повірений за вчиненими ним правочинами з третіми особами жодних прав і обов'язків не набуває, натомість створює права та обов'язки для довірителя, що і є сутністю відносин представництва.

Разом із тим законодавство не містить заборони щодо вчинення правочину декількома представниками від імені сторони, яку вони представляють.

Відповідно до преамбули спірного договору компанії Eastcoast United Inc., Statex Corp., Newport Inc., Sayers Holdings Limited (покупці) були представлені фізичними особами - представниками за дорученнями. Одночасно преамбула містить вказівку про те, що зазначені компанії представлені ЗАТ "Ділові партнери" (торговцем), яке мало відповідний дозвіл на здійснення діяльності з випуску та обігу цінних паперів, та діяло в особі директора Гудова К.В. на підставі договорів доручення.

Підписання договору купівлі-продажу цінних паперів Гудовим К.В. ідентифікує особу, яка підписала договір, але не дає підстав для висновку, що всупереч положенням преамбули договору торговець цінними паперами діяв в іншому правовому статусі, ніж представник покупців.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій такими, що відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, оскільки суд першої інстанції та апеляційний господарський суд в порядку ст. ст.43, 47, 33, 34, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили та належним чином оцінили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін. На підставі встановлених фактичних обставин з'ясували дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосували матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Згідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи лише застосування ними норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково їх перевіряти.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанції норм права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятого рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду колегією суддів Вищого господарського суду України не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання касаційної скарги покладаються на скаржника - Компанію Gilson Investments Limited.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 ,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Компанії Gilson Investments Limited залишити без задоволення.

2. Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.01.2010 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2009 року у справі №8/348а-20/142 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.В. Акулова

Судді: І.В. Алєєва

Г.К. Прокопанич