ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 лютого 2015 року Справа № 15/5007/33/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого,
Прокопанич Г.К., Шаргала В.І..
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Вірма"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2014р.
у справігосподарського суду Житомирської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Термінал"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Вірма"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного акціонерного товариства "Діелектричні кабельні системи України"
простягнення 260 737, 00 грн.

ВстановиВ:

Подана 30.12.2014 касаційна скарга ТОВ "Вірма", яка надійшла до Вищого господарського суду України 20.02.2015, не відповідає вимогам розділу ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до пп. 1, 2, 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

ТОВ "Вірма" у касаційному порядку оскаржується постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у справі №15/5007/33/12, яка прийнята після перегляду рішення господарського суду першої інстанції, яким позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 98186, 69 грн. витрат на поліпшення майна. Заявник в касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові акти та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме відмовити у стягненні з нього 98 186, 69 грн..

Оскільки спір у даній справі є майновим, а оспорювана сума складає 98 186, 69 грн., то сума судового збору за подання касаційної скарги враховуючи зазначені норми права, повинна становити 981 грн. 86 коп. (50% виходячи з оспорюваної суми), проте скаржником згідно платіжного доручення № 1029 від 30.12.2014 сплачено лише 852 грн. 60 грн., що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику без розгляду.

При цьому, колегія зауважує на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вірма" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у справі №15/5007/33/12 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.К. Прокопанич

В.І. Шаргало