РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/29583/14
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 20559,89 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - Жигальська Ю.Ю. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 20559,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № -01 від 22.11.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Шкода», д/н ВН1092ВМ, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген», д/н ВН3575ЕВ, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9803517), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.12.2014 порушено провадження у справі № 910/29583/14, розгляд справи призначено на 09.02.2015.

Представник позивача в судове засідання 09.02.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності до положень п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду про порушення провадження у справі надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст. 64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про те, що відповідачем 12.01.2015 отримана ухвала суду від 31.12.2014, у зв'язку з чим відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд, на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.02.2015, відповідно до ст. 85 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.11.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Позивач) та Овчаренко Юлією Миколаївною укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 (далі - Договір), за яким застраховано автомобіль марки «Шкода», д/н ВН1092ВМ.

Відповідно до довідки № 9214648 про дорожньо-транспортну пригоду, 13.06.2013 на вул. Бабеля, 6, у м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода», д/н ВН1092ВМ, під керуванням Овчаренко Ю.М., та автомобіля марки «Фольксваген», д/н ВН3575ЕВ, під керуванням Кованди В.С.

Згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси 521/10349/13-п від 03.07.2013, Кованду В.С. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 73/17 від 24.07.2014, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Шкода», д/н ВН1092ВМ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 18394,57 грн. Сума зазначеного збитку розрахована з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Згідно з умовами Договору, одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (пп. 4.1.1 Договору). Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком (п. 5.2 Договору страхування).

Відповідно до рахунку-фактури № С-00031229 від 29.06.2013, виконаного Дочірнім підприємством «Автотрейдинг-Одеса», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Шкода», д/н ВН1092ВМ, становить 24014,66 грн.

Згідно з нормами чинного законодавства, з урахуванням умов Договору, Позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страховий акт № 3711-02 від 14.08.2013 на загальну суму 21069,89 грн.

Згідно з умовами Договору, Позивач сплатив на рахунок Дочірнього підприємства «Автотрейдинг-Одеса» (з урахуванням умов договору про співробітництво між ПрАТ «СК «ВУСО» та ДП «Автотрейдинг-Одеса» від 01.11.2012) суму страхового відшкодування в розмірі 21069,89 грн. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 10848 від 06.09.2013.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний внаслідок ДТП збиток.

Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «Фольксваген», д/н ВН3575ЕВ, встановлена у судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує автомобіль марки «Фольксваген», д/н ВН3575ЕВ, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - Відповідач) на підставі договору (полісу) № АС/9803517 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом № АС/9803517) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн. та встановлено франшизу 510 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку полісом № АС/9803517 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля на час спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Відповідача з претензією № 534/14 від 04.06.2014 про виплату страхового відшкодування в сумі 21069,89 грн., однак Відповідач відповіді на претензію не надав, суму страхового відшкодування не виплатив.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як було зазначено раніше, відповідно до Відповідно до звіту № 73/17 від 24.07.2014, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Шкода», д/н ВН1092ВМ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 18394,57 грн.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність задоволення позовних вимог в сумі 17884,57 грн. (18394,57 грн. - 510 грн. франшизи за Полісом № АС/9803517).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (01010, м. Київ, вул. Андрія Іванова, буд. 21/17, кв. 1; ідентифікаційний код 20448234) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) страхове відшкодування в сумі 17884 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 57 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1589 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 26 коп.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2015

Суддя Грєхова О.А.