РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015Справа №910/24076/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

про стягнення 43 696,69 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Хлопузян Р.Д. - по дов.

Від відповідача Литвиненко О.С. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь пені в сумі 12 782,17 грн., 3% річних в розмірі 2 018,24 грн. та інфляційних втрати в сумі 28 896,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» умов додаткової угоди №5 від 25.02.2014р., зокрема, п.5.2, в частині своєчасної оплати вартості наданих послуг по видобутку, збору, підготовці, обліку та транспортуванню вуглеводневої сировини (природного газу, газового конденсату) Замовника та послуг подачі інгібітору гідраутворення (метанолу) на гирло свердловин та установку низькотемпературної сепарації, де проходить підготовка газу Замовника.

Оскільки, Відповідач зобов'язання за вказаним вище договором у сумі 803 557,51 грн. виконав з порушенням встановлених додатковою угодою №5 від 25.02.2014р. строків, Позивач на підставі ст.ст.549, 625 Цивільного кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» заявив вимогу про стягнення з товариства пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що на його думку, Відповідачем має бути Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператор спільної діяльності за договором №493 від 24.03.2004р., який здійснює поточне керівництво та вчиняє інші дії передбачені законодавством.

Водночас, Відповідач вказав, що Позивачем доказів направлення рахунків-фактур на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» не надано, а відтак, на поясненнями вказаного учасника судового процесу, за відсутності зазначених документів у Позивача факт оплати за надані послуги не наступив.

Між тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» зазначило, що додатковою угодою передбачена можливість нарахування санкцій за виконання або неналежне виконання умов договору, але термін сплати нарахованих санкцій в договорі не прописаний.

Одночасно, Відповідач при винесенні рішення по розглядуваній справі просив врахувати, що Позивач не направляв на адресу Відповідача вимогу про сплату штрафних санкцій.

Розглянувши надані учасником судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Виконавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою «Техпроект», як Оператор спільної діяльності згідно з договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004р., (Замовник) укладено договір №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. на надання послуг (надалі - Договір).

Додатковою угодою №5 від 25.12.2012р. вказаний правочин викладено у новій редакції.

Так, 25.12.2012р. між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанія «Нафтогаз України», в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект», що діяв в інтересах Спільної діяльності як Оператор на підставі договору №493 від 24.03.2004р. про спільну інвестиційну та виробничу діяльність між ТОВ НВФ «Техпроект» і ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (Замовник) укладено додаткову угоду №5 до договору №СДВ-21/01 від 01.02.2011р., відповідно до п.1.1 якого Виконавець зобов'язався надати Змовнику на свердловинах №№1, 3, 6, 7, 21, 22, 23біс, 25 Вишневського ГКР, №1 Чкалівськогог родовища, №№55, 29, 36 Волохівського родовища, №№56, 6, 17 Ульянівського родовища, №1 Південно-Граківського блоку Борисівського родовища, №№ 23, 64, 69 Мелихівського родовища, №№4, 22 Левенцівського родовища, №№71, 107 Юліївського родовища, №50 Скворцівського родовища послуги по:

- по видобутку, збору, підготовці, обліку та транспортуванню вуглеводневої сировини (природного газу, газового конденсату) Замовника та передає обсяги товарного природного газу, газового конденсату у пункті передачі (п.1.1.1);

- послуги подачі інгібітору гідраутворення (метанолу) на гирло свердловин та установку низькотемпературної сепарації, де проходить підготовка газу Замовника.

Згідно з п.1.2 вказаного правочину, Замовник зобов'язаний прийняти вказані послуги надані Виконавцем і оплатити їх на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.6 додаткової угоди №5 до договору №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. визначено, що обсяг наданих послуг визначається в щомісячних актах здачі-приймання послуг, які складаються і підписуються сторонами до 5-го числа місяця, наступного за звітним. Зазначені акти є підставою для остаточних розрахунків за послуги, надані протягом звітного місяця.

Відповідно до п.5.2 додаткової угоди №5 до договору №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. Замовник зобов'язується щомісячно, до 15-го числа поточного місяця, провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 100% від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до 15-го числа місяця наступного за звітним на підставі актів здачі-приймання послуг та рахунку-фактури наданого Виконавцем по факсу Замовнику з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Переплата за звітний місяць враховується при розрахунку за наступний місяць.

Кількість інгібітору гідраутворення (металону) та вартість інгібітору гідраутворення (метанолу) відображається в акті відшкодування витрат інгібітору гідраутворення (метанолу). Замовник зобов'язується щомісячно, до 15-го числа поточного місяця, провести авансування відшкодування витрат інгібітору гідраутворення на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 100% від суми відшкодування витрат інгібітору гідраутворення за попередній місяць. Кінцеве відшкодування витрат інгібітору гідраутворення здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця до 15-го числа наступного за звітним на підставі актів здачі-приймання послуг та рахунку-фактури наданого Виконавцем по факсу Замовника з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Переплата з звітний місяць враховується при розрахунках за наступний місяць. Використання інгібітору гідраутворення здійснюється згідно з нормами витрат метанолу розроблених Виконавцю філією ДК «Укргазвидобування» УкрНДІгаз, на підставі яких щомісячно розробляється технологічний режим експлуатації родовищ, що затверджується сторонами.

У п.8.1 вказаної вище угоди передбачено, що договір набуває чинності з 01.07.2012р. за умови погодження його ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» і діє до 31.12.2013р., а у частині розрахунків - до повного виконання зобов'язань.

31.12.2013р. між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанія «Нафтогаз України», в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект», як Оператор спільної діяльності за договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004р. укладено додаткову угоду №8, якою сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного їх виконання.

25.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» та Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» у зв'язку із залученням та включенням до складі сторін спільної діяльності, що здійснюється на підставі договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004р. (надалі - договір с/д) ТОВ «Карпатигаз», якого призначили Оператором спільної діяльності, що здійснює ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю по договору, необхідно внести зміни в договір №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. в частині зміни особи, яка виступає від імені та в інтересах спільної діяльності по договору с/д, преамбулу договору виклали у наступній редакції:

«Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування», іменоване надалі Виконавець, з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», як Оператор Спільної діяльності по договору №493 від 24.03.2004р., що діє на підставі статуту ТОВ «Карпатигаз» та договору с/д уклали даний договір про нижченаведене».

Таким чином, предметом розглядуваного позову є стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення взятих Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» на себе зобов'язань за додатковою угодою №5 від 25.12.2012р. із змінами та доповненнями.

Посилання Відповідача у відзиві як на підставу відмови у позові на те, що він час виконання договору діяв саме як оператор від імені спільної діяльності по договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004р., судом визнається безпідставним, оскільки Позивачем як підставу позову зазначено саме додаткову угоду №5 від 25.12.201р. до договору №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. (із змінами та доповненнями), який укладено Відповідачем та за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання, зокрема, прийняти надані Позивачем послуги та оплатити їх у порядку та на умовах визначених договором.

Як слідує з матеріалів справи, Виконавець свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-передачі наданих послуг за березень 2014 №3/14-1 від 31.03.2014р. та актом приймання-передачі наданих послуг за лютий №3/14-2 від 31.03.2014р., підписаними обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень.

Суд зазначає, що проти кількості наданих Позивачем послуг з отримання якісного газу та стабільного газового конденсату за спірний період Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» не надано.

Як вже зазначалось у п.2.6 додаткової угоди №5 від 25.12.2012р. обсяг наданих послуг визначається в щомісячних актах здачі-приймання послуг, які складаються і підписуються сторонами до 5-го числа місяця, наступного за звітним. Зазначені акти є підставою для остаточних розрахунків за послуги, надані протягом звітного місяця.

Таким чином, підписання Відповідачем актів здачі-приймання послуг, які є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і який відповідають вимогам, зокрема, ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України №922/2981/13 від 10.07.2014р.

Тобто, за умовами укладеного правочину сторонами було погоджено, що строк оплати настає саме з моменту підписання актів здачі-приймання послуг, складених та підписаних належним чином.

Як стверджує Позивач, останнім були надані Замовнику наступні рахунки-фактури на оплат послуг: №СД-177 від 31.03.2014р., №СД/179 від 31.03.2014р., №СД/188 від 31.03.2014р., №СД/183 від 31.03.2014р. та №СД/185 від 31.03.2014р.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» зобов'язань в частині проведення своєчасної оплати у повному обсязі не виконало.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначив що Позивачем доказів направлення рахунків-фактур на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» не надано, а відтак, за відсутності зазначених документів у Позивача факт оплати за надані послуги не наступив.

Однак, суд з твердженнями Відповідача погодились не може в силу наступного.

Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційних характер.

Відтак, твердження Відповідача є безпідставними, оскільки рахунок є документом, який містись тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а відтак, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 вказаного Кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє Відповідача від обов'язку сплатити платежі згідно умов та порядку визначених у договорі.

Як зазначає Позивач, у встановлені Договором строки останнім було виплачено грошові кошти у сумі 4 321 001,32 грн., тоді як решта грошового зобов'язання в сумі 803 557,51 грн. виконано з порушенням встановлених угодою строків. Зокрема, грошове зобов'язання у сумі 704 955,44 грн. виконано 14.05.2014р. шляхом подання заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, в порядку ст.601 Цивільного кодексу України, а грошове зобов'язання у сумі 63 602,07 грн. виконано 03.06.2014р.

Факт прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих Позивачем послуг Відповідачем не заперчувався.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків оплати послуг Замовник виплачує Виконавцю за кожний день простроченя пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» на те, що додатковою угодою термін сплати нарахованих санкцій в договорі не прописаний, а відтак, у товариства строк оплати не настав, за висновками суду є хибним, оскільки правові наслідки порушення юридичною особою своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а відтак додаткового зазначення в угоді строку сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, або надсилання на адресу боржника вимоги про сплату зазначених коштів, які виникли у зв'язку з порушення грошових зобов'язань Відповідачем не потребує.

Позивач розрахував пеню у наступному порядку: на суму боргу 803 557,51 грн. за період з 15.04.2014р. по 13.05.2014р. нараховано 12 130,42 грн. пені та на суму боргу 62 602,07 грн. за період з 14.05.2014р. по 02.06.2014р. нараховано 651,75 грн. пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки Відповідачем всупереч п.5.2 Договору не було здійснено у визначений строк (до 15-го числа місяця наступного за звітним на підставі актів здачі-приймання послуг) оплату з наданих послуг, а тому Відповідачем було порушено умови Договору, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України щодо своєчасного та повного виконання зобов'язань.

Після проведення судом розрахунку суми неустойки, господарський суд дійшов висновку, що наданий Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» розрахунок пені на суму є арифметично вірним, а відтак вимоги в цій частині обґрунтованими.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У п.4.1 вказаної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як слідує з матеріалів справи, Позивач здійснив нарахування 3% річних у наступному порядку: на суму боргу 803 557,51 грн. за період з 15.04.2014р. по 13.05.2014р. нараховано 1 915,33 грн. 3% річних, а на суму боргу 62 602,07 грн. за період з 14.05.2014р. по 02.06.2014р. нараховано 102,91 грн. 3% річних.

Одночасно, Позивачем було також нараховано інфляційні втрати у такому порядку: на суму 803 557,51 грн. з 15.04.2014р. по 13.05.2014р. нараховано 26 517,40 грн. інфляційних втрат та на суму 62 602,07грн. за період з 14.05.2014р. по 02.06.2014р. нараховано 2 378,88 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши наведений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останній є також арифметично вірним, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» не був належними доказами спростований факт порушення взятих на себе за зобов'язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно з ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає віднесенню на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ідентифікаційний код 30162340) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» (64250, Харківська область, Балаклійський район, смт.Червоний Донець, вул. Жовтнева, 9, ідентифікаційний код 00153146) пеню в сумі 12 782 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 17 коп., 3% річних в розмірі 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн. 24 коп. та інфляційні втрати в сумі 28 896 (двадцять вісім тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 28 коп., а також судовий збір в розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.02.2015р.

Суддя І.І.Борисенко