РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015Справа №910/25718/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Італстиль"

до Фізичної особи-підприємця Козлякової Анастасії Павлівни

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Южда С.М.(за довіреністю від 21.10.2014)

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 14 січня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

19 листопада 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Італстиль" (Позивач) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву б/н від 03.11.2014р. до Фізичної особи-підприємця Козлякової Анастасії Павлівни (Відповідач) про стягнення безпідставно нарахованих грошових коштів в розмірі 20 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошові кошти були помилкового перераховані на користь Відповідача і не повернуті останнім.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до платіжного доручення № 631 від 16.08.2012 року та виписки за особовим рахунком, ТОВ «Італстиль» було перераховано на розрахунковий рахунок ФОП Козлякової Анастасії Павлівни 20 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за товар згідно договору 21/36 від 15.08.2012 р. у сумі 75000 грн. 00 коп. без ПДВ» (копії документів в справі).

Позивач стверджує, що будь-яких договірних відносин між ним і Відповідачем не існувало, однак останній не повернув ТОВ «Італстиль» грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. безпідставно набутих коштів, які були помилково перераховані на розрахунковий рахунок Відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Стаття 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України від 16.03.1995 року № 227 "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" підприємства, незалежно від форми власності, мають повертати в 5-денний термін помилково зараховані кошти.

Згідно з пунктом 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк, повернення їх здійснюється у судовому порядку.

У пункті 1.4. Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (частина 1 статті 177 Цивільного кодексу України).

03.11.2014 року Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 72 від 21.10.2014 року, в якій вимагав повернути перераховані ТОВ «Італстиль» грошові кошти в сумі 20 000,00 грн.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що Позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок Відповідача 20 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за товар згідно договору 21/36 від 15.08.2012 р. у сумі 75000 грн. 00 коп. без ПДВ».

Однак, будь-яких договірних відносин між Позивачем та Відповідачем - не існувало, зворотнього суду доведено не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що оскільки Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. без достатньої правової підстави, Відповідачем грошові кошти у вказаному розмірі не повернені Позивачу, з огляду на це, вимога останнього про стягнення з Відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 20 000,00 грн. - є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Козлякової Анастасії Павлівни (ідентифікаційний номер облікової картки платника податку , адреса: 02100, м. Київ, вулиця Бажова, будинок 13/9, квартира 62), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Італстиль" (ідентифікаційний код 33299223, адреса: 02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19, квартира 215), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) - безпідставно перерахованих грошових коштів та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) - судових витрат. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити Відповідачу по справі № 910/25718/14.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.01.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало