номер провадження справи 32/155/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 Справа № 908/6244/14

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

до відповідача Міського комунального підприємства "Основаніє" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А)

про стягнення 19719,68 грн. Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: Передерій Д.В., довіреність № 62 від 01.01.2015 р.

від відповідача: Шаріна Є.С., довіреність № 311 від 02.01.2015 р.

Суть спору:

До господарського суду Запорізької області звернулось Державне підприємство "Придніпровська залізниця" з позовною заявою до Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення 14019,27 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за договором про постачання електричної енергії № ПР/Е-08-1658/НЮдч-4098 від 14.08.2008 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.12.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/6244/14, присвоєно номер провадження справи 32/155/14, з призначенням судового засідання на 12.02.2015 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Позивачем неодноразово до суду надавались заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до останньої заяви (вих. № Нюс-1/429-2 від 02.02.2015 р.) позивач просить стягнути заборгованість в сумі 19719,68 грн. за період з квітня по грудень 2014 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

При цьому в разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт збільшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом, в описовій частині рішення зі справи.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, приймається судом. Суд розглядає позовні вимоги про стягнення 19719,68 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує приписами ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 629 та умовами договору про постачання теплової енергії № ПР/Е-08-1658/НЮдч-4098 від 14.08.2008 р.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.02.2015 р. факт наявності боргу не заперечив.

За усним клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 12.02.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

14.08.2008 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (позивачем) та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4" був укладений Договір про постачання електричної енергії № ПР/Е-08-1658/НЮдч-4098 (далі за текстом -Договір).

Статутом позивача передбачено, що позивач - Державне підприємство "Придніпровська залізниця" - створене відповідно до законів України "Про транспорт", "Про зілзничний транспорт", Цивільного та Господарського кодексів України державне унітарне підприємство і діє як державне комерційне підприємство, засноване не державній власності, яке входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця".

Відповідно до п. 1.3 Статуту залізниці, до складу залізниці входять служби, відособлені структурні підрозділи та інші підрозділи які не мають права юридичної особи. Свою діяльність вони здійснюють на підставі Положень затверджених начальником залізниці відповідно до вимог Господарського кодексу України.

Положенням про відокремлений структурний підрозділ "Енергозбут" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" передбачено, що метою діяльності відокремленого структурного підрозділу "Енергозбут" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" є організанція підприємницької діяльності залізниці та укладання відповідних договорів з передачі електричної енергії власними мережами залізниці та постачання електричної енергії залізничним і стороннім залізничному транспорту субабонентам. Підрозділу.

За умовами Договору позивач (постачальник) зобов'язався постачати електричну енергію КП "ВРЕЖО № 4", а КП "ВРЕЖО № 4" зобов'язався своєчасно оплачувати позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками договору, що є його невід'ємними частинами

20.09.2012 р. між позивачем та МКП "Основаніє" було укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору № ПР/Е-08-1658/НЮдч-4098.

Пунктом 1 вказаної угоди визначено, що у зв'язку із проведенням реорганізації, згідно рішень Запорізької міської ради від 27.04.2012 р. № 5 та від 25.07.2012 р., сторони дійшли до згоди у всіх випадках і відмінках у договорі та додатках замінити назву Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4" на Міське комунальне підприємство "Основаніє".

Згідно п. 2.3.4. Договору, відповідач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої у розрахунковий період електричної енергії згідно з умовами додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів".

Відповідно до п. 8. Додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів", відповідач зобов'язаний вносити плату за споживання активної електричної енергії виключно коштами. Оплата вартості спожитої електроенергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється до уповноваженого банку на поточний рахунок позивача.

Розрахунковим вважати період з 01 числа попереднього місяця до ,01 числа поточного місяця (п. 9 Додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів" )

Як зазначено в п. 10. Додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів", з 5 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним відповідач самостійно одержує платіжний документ для оплати спожитої електроенергії та інші платіжні документи (плата за перевищення договірних величин електроенергії, потужності та ін.) за адресою: ст. Запоріжжя, "Енергозбут" вул. Аваліані, 4а.

Позивач свої зобов'язання за договором виконував вчасно та належним чином.

На виконання умов договору позивач виставив для сплати відповідачу рахунки № 004373: від 25.03.2014 р. (на суму 3889,14 грн.), від 30.04.2014 р. (на суму 6656,57 грн.), від 31.05.2014 р. (на суму 6087,85 грн.), від 30.06.2014 р. (на суму 8972,95 грн.), від 30.07.2014 р. (на суму 11492,33 грн.), від 31.08.2014 р. (на суму 14019,27 грн.), від 30.09.2014 р. (на суму 16713,53 грн.), від 31.10.2014 р. (на суму 19449,33 грн.), від 30.11.2014 р. (на суму 22459,83 грн.), від 31.12.2014 р. (на суму 19719,68 грн.), за спожиту електроенергію за період з квітня по грудень на загальну суму 129460,48 грн.

Відповідач зобов'язання за Договором належним чином не виконав у зв'язку із чим утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у відповідача перед позивачем у розмірі 19719,68 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно із п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до п. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заборгованості в сумі 19719,68 грн. не надав.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 19719,68 грн., доказів її погашення не надав, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 19719,68 грн. основана на договорі, законі та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення 19719,68 грн. задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Основаніє" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 108, ) 19719 (дев'ятнадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 68 коп. основного боргу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "18" лютого 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.