ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 910/11169/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Коваленка В.М., Міщенка П.К.,
розглянувши касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року
у справі№910/11169/14 господарського суду Київської області
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюпрім кава та чай Україна"
пробанкрутство

за участю представників сторін: Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюпрім кава та чай Україна" - Джумурат В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 14.07.2014 року у справі № 910/11169/14 (суддя - Чеберяк П.П.) визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Сюпрім кава та чай Україна" (далі - ТОВ "Сюпрім кава та чай Україна"), відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії боржника Джумурата В.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року у справі № 910/11169/14 (головуючий суддя - Сотніков С.В., судді: Остапенко О.М., Разіна Т.І.) відмовлено в прийнятті апеляційної скарги Державної податкової інспекції в Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ в Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві) на постанову господарського суду м. Києва від 14.07.2014 року у справі № 910/11169/14.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року у справі № 910/11169/14, ДПІ в Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року у справі № 910/11169/14 скасувати та направити справу для розгляду по суті до Київського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до осіб, що мають право апеляційного оскарження відносяться, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Відповідно до ч. 6 ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство), учасниками провадження у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство кредиторами є - юридична або фізична особа, а також органи доходів та зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановлено порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань боржника.

Особливості та порядок заявлення кредиторами претензій до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, визначені ч. 3 вказаної статті, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство, з урахування особливостей та в порядку передбаченому ст. 95 Закону про банкрутство, особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду м. Києва від 14.07.2014 року у справі № 910/11169/14 визнано банкрутом ТОВ "Сюпрім кава та чай Україна" та відкрито ліквідаційну процедуру.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було офіційно оприлюднено 21.07.2014 року за № 6356.

При цьому, в матеріалах справи не міститься доказів звернення ДПІ в Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві до суду з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Сюпрім кава та чай Україна".

В апеляційній скарзі ДПІ в Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податковому органу не має. Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників користуються також визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно до ст. 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до правомірного висновку, що ДПІ в Солом'янського р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві не набула на момент звернення з апеляційною скаргою статусу сторони у справі про банкрутство боржника у розумінні приписів Закону про банкрутство.

Стосовно неправомірності застосування судом апеляційної інстанції положення норм ст. 62 ГПК України при винесенні ухвали про відмову у прийнятті апеляційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає наступне.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано особою, яка не має права її подавати то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу щодо апеляційних скарг на ухвали суду з посиланням на ст.ст. 91, 98 і 106 ГПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції в обґрунтування відмови в прийнятті апеляційної скарги положення ст. 62 ГПК України не застосовувались взагалі, при цьому має місце посилання на ст. 91 ГПК України відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України, що знайшли своє відображення в вищезгаданій постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

Виходячи з викладених норм законодавства та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги на постанову господарського суду м. Києва від 14.07.2014 року у справі № 910/11169/14.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

За таких обставин, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року у справі № 910/11169/14 підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року у справі № 910/11169/14 залишити без змін.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді: Коваленко В.М.
Міщенко П.К.