номер провадження справи 17/149/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 Справа № 908/5842/14

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "Термекс", 58032, м. Чернівці, вул. Головна, 246

до відповідача: фізичної особі-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_1

про стягнення 24 405,97 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: Грудєв Е.В., довіреність від 20.01.15 б/н

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

17.12.14 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Термекс" (далі ТОВ "Термекс") з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1) за договором поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н 26 692,97 грн.основного боргу.

17.12.14 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ТОВ "Термекс" до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 17.12.14 судом порушено провадження у справі № 908/5842/14, якій присвоєно № провадження 17/149/14. У сторін витребувані документи необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 21.01.15.

Ухвалою від 21.01.15 розгляд справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін судом відкладено на 09.02.15.

Заявою від 02.02.15 № 02/02-15 про зменшення суми позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 24 405,97 грн.

За заявою представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 09.02.15, на підставі ст. ст. 82-1, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом повідомлено позивача про дату складення повного рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви від 02.02.15 № 02/02-15 про зменшення суми позовних вимог, зазначав наступне. 04.01.12 між сторонами у справі укладено договір поставки б/н, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 26 692,97 грн., що підтверджується видатковими накладними та актом звірки взаємних розрахунків, копії яких містяться в матеріалах цієї справи. Однак, свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару в строк, визначений у договорі, відповідач виконав частково в сумі 2287 грн. Отже, на думку позивача, станом на час розгляду справи в суді, сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 24405,97 грн. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 691, 692, 712 ЦК України та ст. 343 ГК України, позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судові засідання жодного разу не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався, заяв про неможливість прибуття в судове засідання та про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше 3 днів з дня її надходження, виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про дату, час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як вбачається із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого судом, станом на 16.12.14, тобто станом на час порушення провадження у цій справі в суді, місцезнаходженням фізичної особі-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1, що співпадає з адресою, зазначеною у позові.

Відповідно до результатів пошуку в мережі Інтернет на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «УКРПОШТА» за штрихкодовим ідентифікатором: 634 судом встановлено, що зазначений у фіскальному чеку від 12.12.14 про направлення позивачем екземпляру позовної заяви на адресу відповідача, відправлення за № 634 (позовна заява ТОВ "Термекс" з додатками) було вручено адресату особисто - 24.12.14.

Крім того, судом прийнято до уваги положення:

а) інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції» (інформаційний лист ВГСУ від 12.09.14 № 01-06/1290/14) та

б) інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.14 № 01-06/2051/14 «Про внесення змін і доповнень до інформаційного листа ВГСУ від 12.09.14 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції» згідно з якими:

- учасник судового процесу (п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.14 №01-06/2051/14), який знаходиться на території проведення АТО, вважається належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому (…) згідно із ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Інформація про час та місце розгляду справи № 908/5842/14 також була розміщена судом на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Новини та події суду», що підтверджується роздрукованим (долучено судом до матеріалів справи) витягом із вказаного офіційного веб-порталу під заголовком: «До уваги фізичної особі-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь - відповідача у справі № 908/5842/14».

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи передбачені чинним ГПК України, а також інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.14 № 01-06/2052/14 «Про внесення змін і доповнень до інформаційного листа ВГСУ від 12.09.14 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку із проведенням АТО» щодо повідомлення учасників судового процесу, які знаходяться на території проведення АТО. І вказане, відповідно до змісту наведеного вище інформаційного листа від 01.12.14 № 01-06/2052/14, виключає підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 104 (п. 2 ч. 2 ст. 10110) ГПК України в частині того, що справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Згідно із ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.12 між товариством з обмеженою відповідальністю "Термекс" (Постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки з відстроченням платежу б/н, за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов'язався передати Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити побутову техніку та комплектуючі до неї на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що асортимент, кількість і ціна товару, що поставляється, адреса складу, на якому відбувається передача товару попередньо узгоджується сторонами в заявках. Заявка може бути вислана покупцем на адресу Постачальника за допомогою факсимільного, електронного, будь-якого іншого виду зв'язку, що дозволяє однозначно тлумачити відомості, що в ній містяться.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціна товару визначається відповідно до відвантажувальних документів. Постачальник відвантажує Покупцю товар згідно з прайсом, чинним на момент конкретної поставки товару, для даного Покупця, зазначеним в заявці Покупця.

Оплата товару, згідно з п. 2.2. договору, здійснюється Покупцем на підставі факту поставки, зафіксованого в товарних накладних. Рахунок-фактура надається Постачальником у термін не більше п'яти робочих днів з моменту поставки.

Пунктом 2.6. договору визначено, що товар поставляється Покупцеві на умовах відстрочки оплати, що становить 21 календарних днів з моменту підписання відвантажувальних документів на партію товару. При цьому, партією товару вважається товар, відвантажений за однією товарною накладною.

Моментом приймання товару Покупцем в розумінні цього договору вважається момент підписання товарної накладної уповноваженим представником Покупця (п. 4.4.4. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.12 (п. 6.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про стягнення 24 405,97 грн. позивач посилається на акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.13 по 31.03.14 та видаткові накладні від 26.11.12 № 17766 на суму 18 106,19 грн., від 16.10.12 № 15549 на суму 22 144,62 грн.

Розглянувши додані до матеріалів цієї справи докази в їх сукупності судом встановлено наступне.

Частиною 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) унормовано, що сторони та ін. особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 33 ГПК України обов'язок доказування покладено на сторони.

Ухвалою від 17.12.14 про порушення провадження у справі № 908/5842/14 судом було витребувано у позивача, зокрема, докази виконання договору від 04.01.12 б/н сторонами за спірний період, у т.ч.: заявки відповідача на поставку товару, товарні накладні на підтвердження поставки товару на загальну суму 26 692,97 грн., податкові накладні, виставлені на оплату відповідачу рахунки-фактури, з доказами їх направлення та отримання відповідачем, довіреності на отримання представником відповідача товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Термекс"; всі первинні документи (за наявності) на підтвердження сплати відповідачем спірної суми повністю або частково (відповідні платіжні документи із зазначенням дати та суми платежу) надати до суду; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів та документів, доданих до позову - у справу, оригінали - суду для огляду.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи станом на час прийняття процесуального рішення по суті спору, позивач вимог ухвали суду не виконав, жодних доказів на підтвердження здійснення поставки товару за договором поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н не надав. Так, зокрема, матеріали справи не містять жодних заявок відповідача на поставку товару, товарних накладних, з посиланням на спірний договір, на підтвердження поставки товару на загальну суму 24 405,97 грн., податкові накладні, виставлені на оплату відповідачу рахунки-фактури (з доказами їх направлення та отримання відповідачем), довіреності на отримання представником відповідача товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Термекс".

При цьому, додані позивачем до справи № 908/5842/14 видаткові накладні від 26.11.12 № 17766 на суму 18 106,19 грн. та від 16.10.12 № 15549 на суму 22 144,62 грн. відхиляються судом в якості доказів поставки відповідачу товару за договором поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н оскільки не містять жодного посилання на спірний договір поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н, за яким заявлено вимоги.

Крім того, як вбачається, позивач заявляючи до стягнення суму основного боргу в розмірі 24 405,97 грн. не обґрунтував, з яких сум окремо по кожній із наданих до матеріалів справи накладних складається сума 24 405,97 грн.

Посилання позивача на акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.13 по 31.03.14 в якості доказу здійснення поставки товару за спірним договором судом відхиляється оскільки акт звірки не є первинним бухгалтерським документом в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Так, наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами (договором, рахунками, накладними тощо). Відповідно акт звірки не може використовуватись як письмова форма визнання боргу. Первинні документи повинні містити, зокрема, назву документу, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та інші реквізити. Саме такі первинні документи, а не складені на їх підставі акти звірки взаємних розрахунків, виступають належними доказами у підтвердження проведення тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання господарських прав та обов'язків.

Більш того, судом прийнято до уваги той факт, що Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.13 по 31.03.14, копія якого надана позивачем до справи, не містить доказів на підтвердження того, що вказаний акт з боку позивача підписано уповноваженою особою, а також не вказано посаду, прізвище, ім'я та по-батькові такої особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту поставки товару в сумі 24 405,97 грн. саме за договором поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ "Термекс" про стягнення з ФОП ОСОБА_1 за договором поставки з відстроченням платежу від 04.01.12 б/н основного боргу в розмірі 24 405,97 грн. є недоведеними та не підтвердженими доданими документами, а отже, не підлягають задоволенню судом. У зв'язку з чим, у задоволені позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 24 405,97 грн. судом відмовляється.

З підстав викладених у п. 1.2. договору поставки з відстроченням платежу б/н від 04.01.12 судом визнається надуманими та безпідставними твердження позивача в частині того, що заявки здійснювались в усній формі.

Крім того, оскільки позивач у своєму позові у цій справі не просив суд стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних, а також суд не витребовував від позивача надати розрахунок інфляційних та 3% річних, судом залишено поза увагою твердження позивача викладені в листі від 16.01.15 № 16/01-15 про те, що період нарахування інфляційних витрат та 3 % річних здійснено позивачем по кожній накладній окремо за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у розмірі 1827 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 48, 49, 69, 75, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено 17.02.15.

Суддя В.Л. Корсун