Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" лютого 2015 р. Справа № 906/2/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Поливко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Дьомкіна О.В. - старший юрисконсульт відділу правового забезпечення Житомирської філії ПАТ "Укртелеком", дов. №3261 від 03.11.2014

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Житомир)

до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області (Житомирська область, смт. Народичі)

про стягнення 2739,46 грн

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Житомирської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Житомир) подало до суду позов про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області 2739,46 грн, з яких: 2542,02 грн основного боргу за надані телекомунікаційні послуги за період з лютого по листопад 2014 року, 77,07 грн пені, 25,92 грн 3% річних та 94,45 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою від 06.01.2015 господарський суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив засідання суду.

27.01.2015 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 23.01.2015 вих. № 01-51/04/121 з додатками, згідно з яким останній просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу розглянути без участі представника; як на підставу відмови у задоволенні позову відповідач посилається на те, що наслідком неналежного виконання ним договірних зобов'язань перед ПАТ "Укртелеком" є існування непереборної сили, якою є чинні акти владних органів, а саме повідомлення Державної казначейської служби України в Народицькому районі про припинення проведення всіх платежів за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів та економічною класифікацією видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених бюджетним кодексом України, у зв'язку з перебуванням на виконанні виконавчого листа щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА на користь управління ПФУ в Народицькому районі заборгованості в сумі 16404,36 грн.

Ухвалою від 05.02.2015 господарський суд розгляд справи відклав, зобов'язав, позивача надати необхідні документи згідно з резолютивною частиною ухвали.

23.02.2015 на адресу господарського суду від відповідача надійшло клопотання від 18.02.2015 вих. № 01-51/04/436 про розгляд справи на підставі вже поданих документів без участі представника Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, у зв'язку з неможливістю явки останнього в судове засідання (а. с. 99, 100).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, надала для долучення до справи докази вручення рахунків на оплату телекомунікаційних послуг відповідачу (а. с. 101 - 111).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2000 між ЦЕЗ № 9 Житомирської дирекції "Укртелеком" (в подальшому реорганізованої в Житомирську філію ПАТ "Укртелеком") (підприємство зв'язку/позивач) та Управлінням праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області (споживач/відповідач) було укладено Типовий договір № 40 про надання послуг електрозв'язку (далі - Договір 1, а. с. 8 - 11), відповідно до п.1.1 якого підприємство зв'язку надає споживачеві послуги електрозв'язку, перераховані в Додатку 1, безплатні послуги, перераховані в Додатку 2.

За умовами Договору 1, Укртелеком зобов'язався забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв'язку (пп. 2.1.1 п.2.1 Договору), а споживач зобов'язався своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону (пп. 3.2.8 п. 3.2 Договору 1).

Відповідно до п. 4.1 Договору 1, послуги, які надаються підприємством зв'язку, оплачуються за тарифами, погодженими згідно з чинним законодавством.

Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою системою: кредитна або авансова, безквитанційна, з поданням рахунку, за абонентською книжкою (п. 4.2 Договору 1).

У відповідності до п. 4.5 Договору 1, розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі застосування авансової системи оплати споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг (п. 4.6 Договору 1).

Пунктом 7.1 сторони погодили, що Договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років; встановили, що якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не повідомила про його припинення, то Договір вважається дійсним на той же термін (п. 7.2 Договору 1).

19.09.2008 між сторонами спору було також укладено Договір № 27 про надання послуги ADSL - підключення до мережі Інтернет (далі - Договір 2, а. с. 12 - 16).

Відповідно до умов Договору 2, Укртелеком зобов'язується надавати споживачеві на платній основі послугу доступу до мережі Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL, динамічної або постійної ІР-адреси, а також інші додаткові послуги Інтернет, які абонент може самостійно замовити через систему самообслуговування, а споживач зобов'язується своєчасно вносити плату за користування послугою.

Згідно з п. 5.1 Договору 2 розрахунок вартості послуги здійснюється щомісячно на підставі діючих тарифів Укртелекому і залежить від обраного споживачем тарифного плану.

Пунктом 5.2 Договору 2 сторони визначили, що Укртелеком виставляє єдиний рахунок на оплату телекомунікаційних послуг. Нарахування вартості послуги входить окремим рядком до єдиного рахунку за телекомунікаційні послуги.

Споживач проводить оплати за надану послугу щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунків Укртелекому, виставлених до 10 числа поточного місяця, що наступає за звітним. Оплата послуг проводиться в грошовій одиниці України. Додатково нараховуються податок на додану вартість у розмірі, встановленому законодавством.

Якщо протягом 5-ти робочих днів виставлений Укртелекомом рахунок не буде опротестований споживачем у порядку, встановленому п. 5.7, він вважається прийнятим до сплати (п. п. 5.3, 5.8 Договору 2).

Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 Договору 2 цей Договір набирає чинності з дня укладення споживачем і діє протягом 1 року з дня укладення. Якщо одна зі сторін не заявить письмово про припинення дії Договору за 30 днів до закінчення терміну його дії, то Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на цих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в період з лютого по листопад 2014 року був споживачем телекомунікаційних послуг, наданих позивачем згідно з умовами укладених між сторонами Договорів 1,2.

З метою забезпечення належного виконання відповідачем обов'язків щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивачем щомісячно виставлялись відповідачу рахунки на оплату замовлених споживачем телекомунікаційних послуг, куди включались: абонентна плата за телефон, міжміські та міжнародні розмови, аудіотекс, пейдж та абонентна плата за ADSL (а. с. 18 - 27, 101 - 111).

Таким чином, за період з лютого по листопад 2014 року позивачем було надано відповідачу телекомунікаційних послуг на загальну суму 2994,68 грн.

При цьому, суд зазначає, що з розрахунку боргу по УПСЗН Народицької РДА (а. с. 17) вбачається, що станом на 01.02.2014 у відповідача була переплата за минулі періоди у розмірі 94,97 грн, в результаті чого сума послуг, що підлягали оплаті за вказаний період склала 2899,71 грн.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати наданих послуг виконав частково, сплативши на рахунок позивача 22.05.2014 - 281,17 грн та 78,83 грн, а загалом 360,00 грн (а. с. 89, 90), які, за даними позивача, були зараховані ним в рахунок погашення заборгованості за лютий 2014 року на залишок боргу у розмірі 186,20 грн, пені, нарахованої на суми боргу за лютий, березень 2014 року на загальну суму 2,31 грн, та частково боргу за березень 2014 року у розмірі 171,49 грн.

Розглядаючи правильність порядку зарахування позивачем, сплачених згідно з платіжними дорученнями (а. с. 89, 90) коштів, суд враховує, що Договорами 1,2 про надання комунікаційних послуг сторони не погодили черговості погашення вимог за грошовими зобов'язаннями, тому для її визначення слід керуватися Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, та яка визначає загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Нормами зазначеної Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у т. ч. платіжних доручень.

В силу п. 3.8 Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, допустимим доказом призначення грошових коштів, що перераховуються, є відповідний платіжний документ з даними щодо призначення платежу.

З поданих відповідачем копій платіжних доручень № 403 від 15.05.2014 та № 404 від 15.05.2014 вбачається, що призначенням платежу є Договір № 40 від 20.12.2000 та акти № 000400.2.2014 від 18.03.2014, № 000400.3.2014 від 16.04.2014 (а. с. 89, 90).

З огляду на призначення платежу платіжних доручень з посиланням на акти, суд приходить до висновку, що 360,00 грн мали бути зараховані позивачем в рахунок погашення основної заборгованості за телекомунікаційні послуги в такій послідовності: 186,20 грн на залишок боргу за лютий 2014 року та 173,80 грн за березень 2014 року.

Таким чином, на дату звернення до суду у відповідача перед позивачем залишилась непогашеною заборгованість за отримані згідно з Договорами 1,2 телекомунікаційні послуги на суму 2539,71 грн (2899,71 грн загальна сума наданих послуг - 360,00 грн сума проплат).

Визначений позивачем порядок зарахування сплачених коштів суд вважає безпідставним та таким, що суперечить нормам законодавства, тому вказує, що вимога про стягнення нарахованої позивачем пені за лютий, березень 2014 року у розмірах, відповідно, 0,36 грн та 1,95 грн, погашення яких було здійснено позивачем за рахунок оплаченої відповідачем суми боргу, є предметом самостійного дослідження.

Згідно із ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що правомірно заявленою до стягнення з відповідача сумою боргу за несвоєчасно сплачені ним телекомунікаційні послуги є 2539,71 грн. У стягненні з відповідача 2,31 грн основного боргу суд відмовляє.

При перевірці обґрунтованості та законності нарахування позивачем пені у розмірі 77,07 грн, суд враховує, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Так, за ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами Договору 1 (п. 5.8) сторони передбачили, що у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Слід зазначити, що згідно з частиною другою статті 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у сфері по наданню телекомунікаційних послуг визначено Законом України "Про телекомунікації" відповідно до частини 2 статті 36 якого, у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

З розрахунку позивача вбачається (а. с. 28), що останній нарахував до стягнення з відповідача облікову ставку пені за період з лютого по листопад 2014 року.

З огляду на викладене, суд погоджується, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань за Договорами 1,2 мало здійснюватись згідно із Законом України "Про телекомунікації", а не п. 5.8 Договору 1.

Перевіривши правильність нарахування пені в межах визначеного позивачем періоду її нарахування, суд встановив що її суму у розмірі 77,07 грн заявлено до стягнення обґрунтовано.

Що стосується здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, слід зазначити, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів за період квітень - листопад 2014 року (а. с. 39), суд вказує, що позивачем було невірно визначено індекси інфляції за вересень та жовтень 2014 року, які за вказаний період становили 102,9 та 102,4, а не 100,9 та 100,4 як зазначено позивачем у розрахунку. Звідси, згідно з проведеним розрахунком суду сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період квітень - листопад 2014 року склала 147,39 грн, однак зважаючи, що заявлення вимоги про стягнення інфляційних нарахувань у зменшеному розмірі є правом позивача, суд задовольняє вимогу про стягнення 94,45 грн інфляційних втрат у повному обсязі.

Що стосується 3% річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання за телекомунікаційні послуги, на суму 25,92 грн з 21.03.2014 по 26.12.2014, суд вказує, що їх обґрунтовано заявлена сума складає 24,27 грн, обрахована:

- із суми боргу 186,20 грн за період з 21.02.2014 по 21.05.2014 у розмірі 0,95 грн;

- із суми боргу 274,34 грн за період з 21.04.2014 по 21.05.2014 у розмірі 1,70 грн;

- із суми боргу 100,54 грн за період з 22.05.2014 по 26.12.2014 у розмірі 1,81 грн;

- із суми боргу 274,97 грн за період з 21.05.2014 по 26.12.2014 у розмірі 4,97 грн;

- із суми боргу 276,49 грн за період з 21.06.2014 по 26.12.2014 у розмірі 4,30 грн;

- із суми боргу 314,84 грн за період з 21.07.2014 по 26.12.2014 у розмірі 4,11 грн;

- із суми боргу 302,26 грн за період з 21.08.2014 по 26.12.2014 у розмірі 3,18 грн;

- із суми боргу 294,23 грн за період з 21.09.2014 по 26.12.2014 у розмірі 2,35 грн;

- із суми боргу 295,97 грн за період з 21.10.2014 по 26.12.2014 у розмірі 1,63 грн;

- із суми боргу 336,80 грн за період з 21.11.2014 по 26.12.2014 у розмірі 1,10 грн;

- із суми боргу 343,61 грн за період з 21.12.2014 по 26.12.2014 у розмірі 0,17 грн.

Таким чином, у стягненні 1,65 грн 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

З надісланих на адресу господарського суду документів, зокрема, з листів управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА від 24.06.2014 № 01-51/02/1042, від 20.08.2014 вих. № 01-51/02/1477, адресованих Центру телекомунікаційних послуг Житомирської філії ПАТ "Укртелеком", вбачається, що відповідач визнає наявність заборгованості перед позивачем, гарантує оплату всіх наданих телекомунікаційних послуг, однак повідомляє, що останнє можливе лише після зняття арешту з розрахункового рахунку управління праці (а. с. 77).

Оскільки арешт рахунків відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання стороною договірних зобов'язань, суд вважає вимоги позивача, заявлені у позовній заяві, обґрунтованими, такими, що відповідають нормам чинного законодавства і укладених Договорів 1,2 та підлягають задоволенню частково на суму 2735,50 грн, з яких: 2539,71 грн основного боргу, 77,07 грн пені, 94,45 грн інфляційних втрат та 24,27 грн 3 % річних.

У стягненні з відповідача 2,31 грн основного боргу та 1,65 грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області (11400, Житомирська обл., Народицький район, смт. Народичі, вулиця Леніна, будинок 136, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, Шевченківський район, Бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вулиця Київська, будинок 20, ):

- 2539,71 грн основного боргу,

- 77,07 грн пені,

- 94,45 грн інфляційних втрат,

- 24,27 грн 3 % річних,

- 1824,36 грн судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.02.15

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек.