ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року Справа № 904/6841/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання

повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі №904/6841/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ", м.Дніпропетровськ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій", м.Лисичанськ, Луганська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробетон", м.Дніпропетровськ

про стягнення 79064,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ" при поданні позовної заяви просило господарський суд Дніпропетровської області стягнути з Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" 78064,70 грн. основного боргу за договором поставки №1К13-1220425/СН від 17.12.2012р. та стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробетон" 1000,00 грн. боргу внаслідок невиконання зобов'язань за договором поруки №1801/П від 18.01.2013р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі №904/6841/14 (суддя - Колісник І.І.) позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 78064,70 грн. основного боргу, 1803,89 грн. судового збору. В позовних вимогах про солідарне стягнення з відповідачів 1000,00 грн. боргу - відмовлено. Повернуто суму 55,40 грн. надмірно сплаченого судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріалами справи не підтверджено виконання відповідачем-1 належним чином своїх зобов'язань за договором поставки. Щодо солідарного стягнення, то суд дійшов висновку, що одночасне стягнення з відповідача-1 основного боргу в сумі 78064,70 грн. та додатково його частини - 1000,00 грн. солідарно з відповідачем-2 є неправомірним, оскільки збільшує обсяг відповідальності відповідача-1 перед позивачем за основним боргом до 79064,70 грн. та звернення позивача до суду мало місце після припинення дії поруки.

ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (відповідач-1), не погодившись з означеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі №904/6841/14 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, а саме ст.ст. 64, 87 Господарського процесуального кодексу України, оскільки товариство не отримувало від господарського суду жодного процесуального документу, розгляд справи проходив за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про засідання суду.

ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. винесене при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи та наявних доказів відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі №904/6841/14 без мін.

ТОВ "Дніпробетон" (Відповідач-2) письмовий відзив на апеляційну скаргу не надало.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, однак участі своїх повноважних представників у судових засіданнях не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що сторони не скористалися наданими їм правами брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а апеляційний господарський суд обмежений певними процесуальними строками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" (Продавець) і ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (Покупець) 17.12.2012р. за №1К13-1220425/СН був укладений договір поставки, за яким Продавець зобов'язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар - каолін збагачений марки КПС-2 в кількості 4500 т з поставкою у 2013р.

Найменування товару, його якісна і технічна характеристика, кількість, ціна за тонну і загальна вартість викладені в Специфікації №1-529/СН (Додаток №1 до договору поставки).

Сторони визначили, що Покупець здійснює 100% оплату відвантаженої партії товару банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця, протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати відвантаження партії товару.

Відповідно до договору він вступає в силу з 01 січня 2013р. і діє до 31 грудня 2013р., але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань.

18.01.2013 року між позивачем (далі - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОБЕТОН" (далі - Відповідач-2, Поручитель) було укладено договір поруки № 1801/П (далі - Договір поруки).

Відповідно до пунктів 1.1., 3.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання ПАТ "Лисичанський склозавод "ПРОЛЕТАРІЙ" обов'язків за договором поставки № 1К13-1220425/сн від 17.12.2012 року щодо оплати поставленого товару за основним договором, а також за відшкодування кредитору збитків та оплати відповідних штрафних санкцій на суму не більше 1 000,00 грн.

Пунктом 6.1. договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання боржником зобов'язання за основним боргом.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії основного договору, але в будь-якому разі до виконання сторонами основного договору зобов'язань за ним у повному обсязі (пункт 7.1. договору).

Як правильно встановив місцевий господарський суд, на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач-1 прийняв товар на загальну суму 650926,80 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, копії яких надані до матеріалів судової справи.

У період з 15.02.2013 року по 20.05.2014 року відповідач-1 за поставлений товар розрахувався частково у загальній сумі 540 510,30 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками в матеріалах судової справи. Зазначена оплата зараховувалась позивачем у погашення заборгованості в порядку черговості продажу товару за видатковими накладними.

Таким чином, станом на день розгляду справи судом першої інстанції залишок несплаченої відповідачем-1 суми грошових коштів складає 110416,50 грн.

Відповідно до ч. 1. і ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов'язок виконувати господарські зобов'язання належним чином покладено на суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин і ст. 193 Господарського кодексу України.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, в силу наведених вище норм часткове проведення відповідачем-1 оплати товару є порушенням зобов'язання, що є підставою для стягнення суми заборгованості.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, позовні вимоги позивача до відповідача-1 визначені у сумі 78064,70 грн., що є його правом.

Відповідно до положень п. 2 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки у даному спорі позивачем не подавалось відповідного клопотання, то позовні вимоги позивача до відповідача1 щодо стягнення 78064,70 грн. основного боргу слід задовольнити саме в межах цієї суми.

Щодо позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1000,00 грн. за договором поруки, то судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині в силу того, що звернення позивача до суду мало місце після припинення дії поруки.

Так, відповідно до ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вірно встановив суд першої інстанції, умови договору поруки, які встановлюють дію поруки до моменту припинення дії основного договору, але в будь-якому разі до виконання сторонами основного договору зобов'язань за ним у повному обсязі, - не можуть розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам частини першої статті 252 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що за останньою видатковою накладною № 403 від 22.03.2013 року на суму 54086,40 грн. строк оплати товару мав бути здійснений відповідачем-1 до 07.04.2013 року, то вимоги до відповідача-2, як поручителя, мали бути пред'явлені позивачем в строк до 07.10.2013 року.

Натомість звернення позивача до суду мало місце 08.09.2014 року, тобто після припинення дії поруки.

Решта доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, а саме неналежне повідомлення його про час і місце розгляду справи, також відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 09.09.2014р. прийняв позовну заяву ТОВ "Проско-Ресурси" до розгляду, порушив провадження у справі та призначив її розгляд на 15.10.2014р.

У якості доказів направлення відповідачу-1 копії позовної заяви із доданими до неї документами до позовної заяви був доданий опис вкладення у цінний лист про направлення на ім'я ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" за адресою: Луганська область, м.Лисичанськ, вул. Мічуріна, буд. 1 поштової кореспонденції, з відміткою підприємства поштового зв'язку про прийняття цієї кореспонденції до пересилання 08.09.2014р. та відповідним фіскальним чеком (а.с. 6).

Дійсність вказаної в позовній заяві юридичної адреси відповідача підтверджена відповідним Сппеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за станом на 09.09.2014р. (а.с. 22-24).

В судове засідання 15.10.2014р. представники відповідачів не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, витребуваних судом документів не надали, представник позивача витребуваних судом документів також не надав. Як вказав суд першої інстанції, такі обставини робили неможливим розгляд справи, тому стали підставою для відкладення розгляду справи, з призначенням наступного судового засідання на 05.11.2014р. о 11:00 год.

Згідно до відмітки канцелярії суду на ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2014. про відкладення розгляду справи (а.с. 34), цю ухвалу було направлено на адресу усіх відсутніх в судовому засіданні учасників судового процесу.

Крім того 17.10.2014р. місцевим господарським судом було відправлено на адресу відповідача-1 телефонограму (а.с.35), у якій суд додатково повідомив відповідача-1 про відкладення розгляду справи та призначення її розгляду в судовому засіданні 05.11.2014р. о 11:00 год. Як свідчать відмітки секретаря судового засідання, ця телефонограма була отримана заступником голови правління з правових питань та корпоративних прав Бєлуха М.Б. 17.10.2014р. о 14 год. 30 хв., що не заперечується відповідачем-1.

Відповідно до пункту 3.9.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони.

Після отримання 17.10.2014р. відомостей про відкладення розгляду справи на 05.11.2014р. відповідач-1 мав достатній термін (понад 15 діб) для підготовки заперечень на позов, направлення суду доказів на їх підтвердження, а за наявності будь-яких поважних причин, що унеможливлювали це, - завчасно повідомити суд про такі обставини. Однак матеріали судової справи не містять підтвердження вчинення відповідачем-1 означених дій.

За змістом положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України підставою для відкладення розгляду справи є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Тому колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з наведеними у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції мотивами, що за вказаних обставин та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України суд мав підстави для розгляду даної справи без участі представників відповідачів та за наявними у справі матеріалами.

Із клопотаннями про надання суду апеляційної інстанції будь-яких нових доказів, із зазначенням причин за яких їх не було надано суду першої інстанції, відповідач-1 під час перегляду справи в порядку апеляційного провадження також не звертався, що спростовує доводи апеляційної скарги відповідача про порушення його процесуальних прав та вирішення спору з порушенням принципів змагальності тощо.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, і підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, нема. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі №904/6841/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 24.02.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов