ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р.Справа № 922/1925/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" 3-я особа, Публічне акціонерне товариство "Концерн Галнафтогаз"
про розірвання договору оренди землі від 22.04.2004 р. зареєстрованого у Харківській філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №7528/04
за участю представників сторін:

позивача - Щолокова Н.О. за довіреністю № 08-11/4681/2-14 від 24.12.2014 р.,

відповідача - Стеценко О.В. за довіреністю № 434 від 31.12.2014 р.,

3-ої особи - Слоневський М.М. за довіреністю №17-15/15 від 16.01.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.07.2014 у справі № 922/1925/14 (суддя Бринцев О.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барабашова С.В., Горбачова Л.П.), задоволені позовні вимоги Харківської міської ради (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" (далі - третя особа), про розірвання договору оренди землі від 22.04.2004, зареєстрованого у Харківській філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №7528/04.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 у справі Господарського суду Харківської області № 922/1925/14 та рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2014 у цій справі скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Бураковій А.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2014 року було призначено матеріали справи №922/1925/14 до розгляду у судовому засіданні на 20.01.2015 р. о 11:45 год.

У судовому засіданні 20.01.2015 р. було оголошено перерву до 28.01.2015 року о 10:30 год.

Представник відповідача 28.01.2014 року звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням (вх. № 3286), відповідно до якого просив суд здійснювати фіксацію судового засідання по справі №922/1925/14.

Вказане клопотання відповідача, було прийнято судом до розгляду та задоволено судом, з урахуванням чого запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер CICX-08701.

У судовому засіданні 28.01.2015 року було оголошено перерву до 11.02.2015 року о 09:00 год.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві та письмових поясненнях №436/9-15 від 19.01.2015р. (вх.№1749 від 20.01.2015р., т.3 арк.с. 196-203).

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав вказаних додаткових письмових поясненнях до відзиву (т.3 арк.с. 205-214), в якому відповідач вказує на те, що перехід права власності до 3-ої особи на будівлі, що знаходяться на земельній ділянці не тягне за собою до нового власника права користування земельною ділянкою, а також факт користування земельної ділянки третьою особою, не свідчить про порушення відповідачем умов договору оренди землі від 22.04.2004 № 7528/04, оскільки, за змістом п.4.5. договору встановлено, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на орендованій земельній ділянці до іншої юридичної особи, а також при реорганізації юридичної особи - орендаря, права і обов'язки сторін діють в повному обсязі, згідно до цього договору до припинення його дії. Також відповідач зазначає, що ним сплачується орендна плата, що в свою чергу свідчить про безпідставність заявленої вимоги позивача про розірвання вказаного договору.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, що письмово викладено у поясненнях, наданих до суду 20.01.2015р. (вх.№ 1976, т. 3 арк.с. 217), вказуючи при цьому на те, що єдиним користувачем спірної земельної ділянки є підприємство - Публічне акціонерне товариство "Концерн Галнафтогаз", чинність спірного договору фактично унеможливлює оформлення землекористування земельною ділянкою ПАТ "Концерн Галнафтогаз"; третя особа зазначає, що в зв'язку з тим, що договір оренди землі №7528/04 не розірваний, унеможливлюється належне оформлення користування земельною ділянкою між третьою особою та позивачем, вважає що позов у даній справі підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 24.09.2003 № 187/03 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) об'єктів" Товариству з обмеженою відповідальністю "Восток" надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,1287 га по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б" для експлуатації та обслуговування 1-го та 2-го пускового комплексу стаціонарної АЗС з магазином по продажу автозапчастин.

На підставі вищевказаного рішення між Харківською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Восток" (орендар) укладено договір оренди землі від 22.04.2004, зареєстрований у Харківській філії Державного підприємства "Цент державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах" в книзі записі державної реєстрації договорі оренди землі (книга № 4) за №7528/04, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку за адресою: м. Харків, проспект 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б", загальною площею 0,1287 га (п.1.1 договору); земельна ділянка надається в оренду строком до 31.12.2025 для експлуатації та обслуговування 1-го та 2-го пускового комплексу стаціонарної АЗС з магазином по продажу автозапчастин (п.1.2 договору); договір оренди може бути розірвано: а) за взаємною згодою сторін; б) за несвоєчасну сплату орендної плати при простроченні її та пені більше, ніж за 3 місяці; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання стороною обов'язків, передбачених цим договором та законодавством України, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України (п.4.4 договору); при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на орендованій земельній ділянці до іншої юридичної чи фізичної особи, а також при реорганізацію юридичної особи орендаря, права і обов'язки сторін діють в повному обсязі, згідно цього договору до припинення його дії (п.4.5 договору); договір оренди земельної ділянки набирає чинності після підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1287 га, яка розташована по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б", для експлуатації та обслуговування 1-го та 2-го пускового комплексу стаціонарної АЗС з магазином по продажу автозапчастин, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 22.04.2004.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 06.02.2007 №572, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Гончаренко Н.Ю., відповідач продав ТОВ "Спіка-К" нежитлову будівлю літ. "А-1" автозаправної станції АЗС по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б".

Надалі нерухомість, розташована на земельній ділянці по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б", перепродавалась за наступними договорами купівлі-продажу:

- від 23.03.2009 №404, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Салига Н.А., відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю літ."А-1" автозаправної станції АЗС від ТОВ "Спіка-К" перейшло до ВАТ "Рівненафтобаза";

- від 26.03.2012 №680, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В., відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю літ."А-1" автозаправної станції АЗС від ПАТ "Рівненафтобаза" перейшло до ТОВ "НТЕМА-ПЛЮС";

- від 27.04.2012 №3843, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю літ."А-1" автозаправної станції АЗС від ТОВ "НТЕМА-ПЛЮС" перейшло до ПАТ "Концерн Галнафтогаз".

Право власності останнього з покупців - ПАТ "Концерн Галнафтогаз" - на нежитлову будівлю літ."А-1" загальною площею 203,1кв.м підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі рішень 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 №962/12 та 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 17.04.2013 №1103/13 ПАТ "Концерн Галнафтогаз" надано в оренду строком до 01.12.2017 земельну ділянку загальною площею 0,1287 га по проспекту П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, 32"Б" для експлуатації та обслуговування 1-го та 2-го пускового комплексу стаціонарної АЗС з магазином по продажу автозапчастин. Вищевказаними рішеннями, зокрема, встановлено, що договір оренди землі, укладений з ТОВ "Восток", зареєстрований 22.04.2004 за №7528/04, вважати таким, що припиняє дію з дня реєстрації угоди про його розірвання.

Відповідно до акта від 15.04.2014 №923/14 обстеження земельної ділянки пр. 50-річчя ВЛКСМ, 32"Б", складеного головним спеціалістом Департаменту земельних відносин Харківської міськради, зазначена земельна ділянка площею 0,1287га використовується ПАТ "Концерн Галнафтогаз" для експлуатації та обслуговування АЗС з магазином. Право користування земельною ділянкою у встановленому порядку не переоформлено.

Так, у зв'язку з тим, що після відчуження розташованого на орендованій земельній ділянці майна відповідач, який, не використовуючи земельну ділянку у власній господарській діяльності і не повернувши її за актом приймання-передачі, позбавив позивача можливості укласти договір оренди з фактичним землекористувачем.

Так, викладені обставини й стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з вимогою про дострокове розірвання договору оренди землі від 22.04.2004 №7528/04, вказана вимога обґрунтована, зокрема, приписами ст. ст. 7, 24, 25, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 331, 377, 651 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.07.2014 у справі № 922/1925/14 (суддя Бринцев О.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барабашова С.В., Горбачова Л.П.), задовольняючи позовні вимоги Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" про розірвання договору оренди землі від 22.04.2004, зареєстрованого у Харківській філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №7528/04, судами в основу рішень покладено те, що у зв'язку з переходом права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться на орендованій земельній ділянці, до нового власника та здійснення ним фактичного користування цією ділянкою, вимоги позивача про розірвання договору від 22.04.2004 №7528/04 є законними та обґрунтованими. Щодо прав позивача господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що такі порушуються внаслідок дії спірного договору від 22.04.2004 №7528/04, розмір орендної плати за яким не може бути змінений відповідно до нової нормативної грошової оцінки землі, отже, територіальна громада міста недоотримає значну суму коштів.

Скасовуючи вказані рішення та направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 02.12.2014 року, зазначив, що такі висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів вважає передчасними, тобто, такими, що здійснені внаслідок порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також вказано, що судами не встановлено наявності порушеного права позивача внаслідок неможливості внести зміни до договору оренди землі щодо збільшення орендної плати після відчуження орендарем об'єкту нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, зроблені без належної оцінки всіх умов договору від 22.04.2004 №7528/04, зокрема, пункту 4.5 договору, за змістом якого при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на орендованій земельній ділянці, до іншої юридичної чи фізичної особи права і обов'язки сторін діють в повному обсязі до припинення його договору, пунктів 2.3, 2.4 договору, за змістом яких розмір орендної плати не є сталим і змінюється у зв'язку з проведенням щорічної індексації, грошової оцінки земельної ділянки, зміні розміру земельного податку тощо, а також без врахування відповідних приписів законодавства, що регулюють порядок внесення змін до договору.

Положення ст. 111 - 12 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Отже, беручи до уваги вказівки Вищого господарського суду України, суд зазначає, що за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначений законом та/або договором спосіб захисту, зокрема, шляхом припинення правовідношення внаслідок розірвання договору.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом зазначених норм, права або інтереси особи підлягають судовому захистові у разі їх порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Пунктом 4.5 Договору, передбачено, що перехід права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на орендованій земельній ділянці, до іншої юридичної чи фізичної особи права і обов'язки сторін діють в повному обсязі до припинення його договору.

Судом встановлено та не спростовано позивачем та 3-ою особою у судових засіданнях, те, що відповідач належно сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому у позивача відсутнє порушеного права з огляду на те, що відповідачем вноситься орендна плата у встановленому договором порядку та розмірі.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій інший особою земельній ділянці є підставою для припинення договору оренди землі.

Згідно з ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч.ч.1, 2 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Так, дійсно, вищевказані приписи законодавства, введені в дію після укладення спірного договору, встановлюють правові підстави для припинення правовідносин сторін за договором оренди землі внаслідок переходу права власності на об'єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді, втім, не визначають ні способу, ані порядку такого припинення.

За загальним правилом, встановленим нормою ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. На вимогу однієї із сторін допускається припинення зобов'язання лише у випадках, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання також може бути правовим наслідком розірвання договору (ч.2 ст. 653 ЦК України), при цьому, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України), на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 651 ЦК України).

Отже, припинення правовідношення та розірвання договору не є поняттями тотожними, оскільки останнє є лише одним із способів припинення зобов'язання, підстави для здійснення якого в судовому порядку на вимогу однієї із сторін пов'язані з наявністю порушеного права сторони внаслідок, зокрема, істотного порушення договору другою стороною або істотної зміни обставин (ст. 652 ЦК України), а також у інших випадках, встановлених законом або договором, в т.ч. не пов'язаних з істотністю порушення та/або зміни обставин.

Водночас, норма ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає припинення договору оренди землі шляхом його розірвання в судовому порядку на вимогу однієї із сторін в разі, зокрема, невиконання стороною обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Так, дослідивши матеріали даної справи та з огляду на предмет, підстави позову і обраного позивачем способу захисту в даному випадку у позивача відсутнє порушене право, що в свою чергу свідчить про відсутність у останнього підстав для розірвання договору в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про те, що з урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню існування в законі підстав для розірвання договору оренди покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий. Доказів в обґрунтування своєї позиції у справі не надано.

В силу принципу змагальності судового процесу (ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України) ризик ненадання необхідних доказів несе сторона, котра на них посилається.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції, ст.ст. 16, 525, 526, 629, 651, 785, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 36, 43, 49, ст.ст. 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.02.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1925/14