РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015Справа №910/29639/14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування "

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"

про стягнення 2 707,05 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Кірсанова К.О. за дов.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення в порядку регресу суми 2044,48 грн. відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з ДТП, яка сталась 30.10.2012р. у м. Чернігова, 197,46 грн. пені, 50,08 грн. три відсотки річних, 415,03 грн. за період з 04.03.2014р. по 03.09.2014р. прострочення строку виконання зобов'язання по виплаті суми страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, 26.01.2014р. та 17.02.2015р. через канцелярію суду подав документи по справі та пояснення щодо розрахунку відшкодування.

Відповідач своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, не скористався, свого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Ухвали суду про порушення провадження у справі від 31.12.2014р. була надіслана відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та повернена до суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2012 року між позивачем (страховик за договором) та Дульою В.І. (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 748а/12ч, за умовами якого був застрахований транспортний засіб "Тойота", державний реєстраційний номер СВ 9090 АТ, на строк з 14.09.2012р. до 13.09.2013р.

30.10.2012 року на вул.Кільцевій у м.Чернігові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Тойота", державний реєстраційний номер СВ 9090 АТ, яким керував Дуля В.І. та транспортного засобу "Рено", державний реєстраційний номер СВ 9837 АХ, яким керував Заровський А.П.

Матеріалами справи встановлено, що водіями Заровським А.П. та Дульою В.І. на місці ДТП було складено 30.10.2012р. Європротокол, яким зафіксовано пошкодження транспортних засобів, у т.ч. автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер СВ 9090 АТ: двері задні ліві.

Відповідно до калькуляції № 1.001.12.0 від 03.10.2012р. та рахунку ТОВ «Автомобіль компанія «Сівер-Авто» № від 03.10.12р., акту виконаних робіт № від 25.10.2012р., вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження транспортного засобу "Тойота", державний реєстраційний номер СВ 9090 АТ склала 2044,48 грн.

05.10.2012р. позивач на підставі страхового акту № 1.001.12.02164/VESKO26010 від 04.10.2012р., відповідно до рахунку № від 03.10.12р., виплатив страхове відшкодування у розмірі 2044,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ДП00007977 від 05.10.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи - Заровського А.П. станом на час ДТП 30.10.2012р. була застрахована за полісом № АВ/4891079, укладеним СзДВ «Гарантія» на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" з лімітом відповідальності по майну на суму 50 000 грн. та нульовою франшизою.

26.11.2013р. позивач звернувся до відповідача із претензією № РГ/2164/13/3 від 26.11.2013р. про відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 2044,48 грн.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом за вих. № 162 від 21.01.2014р. повідомив, що для прийняття рішення про виплату відшкодування необхідно надати відповідні документи.

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення в порядку регресу суми 2044,48 грн. відшкодування.

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, то до нього у відповідності до приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Заровським А.П. автомобіля "Рено", державний реєстраційний номер СВ 9837 АХ.

Щодо заперечення відповідача, викладених у листі за вих. № 162 від 21.01.2014р. про відсутність постанови суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, первинної та розширених довідок ДАІ, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції станом на час ДТП), визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспорної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як встановлено судом, Заровським А.П. та Дульою В.І. на місці ДТП було складено 30.10.2012р. Європротокол, яким зафіксовано пошкодження транспортних засобів, у т.ч. автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер СВ 9090 АТ: двері задні ліві.

Відповідно до наданого в матеріали справи європротоколу, він є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми, а також відмітка про відсутність з боку зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Отже, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення б/н від 30.10.2012р. як належний доказ вчинення 30.10.2012р. дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу страхувальника позивача.

На підставі Розпорядження №698 від 17.11.2011р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим розпорядженням до 31 грудня 2012 року в розмірі 10000 грн. потерпілому; з 1 січня 2013 року - 25000 грн. потерпілому.

Пунктом 27.4.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 748а/12ч визначено, що у випадку оформлення дорожньо-транспортної пригоди шляхом складання спільно з іншим учасником такої події повідомлення встановленого зразка (європротокол) відповідно до п.2.11 ПДР, страхове відшкодування сплачується в розмірі збитку, за вирахуванням встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше ніж 10000 грн.

Таким чином, оформлене відповідно до такої інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення (євро протокол) в силу положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення суми 2044,48 грн. відшкодування.

Вимоги позивача про стягнення 197,46 грн. пені, 50,08 грн. три відсотки річних, 415,03 грн. інфляційних втрат за період з 04.03.2014р. по 03.09.2014р. прострочення строку виконання зобов'язання по виплаті суми страхового відшкодування судом не задовольняються, виходячи з наступних відстав.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню лише у разі прострочення боржником виконання грошового зобов'язання та визначають саме відповідальність за порушення грошового зобов'язання, застосування індексу інфляції та нарахування трьох процентів річних, які є одним із заходів відповідальності за порушення зобов'язань.

Зобов'язанням, відповідно до пп. 1, 2 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

У даному випадку договірні відносини між сторонами відсутні.

Право вимоги до відповідача в порядку регресу позивачем набуте в силу статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування" і не породжує договірних зобов'язань між сторонами та прострочення строків їх виконання.

Регресні вимоги по суті є відшкодуванням безпосередніх затрат з виплати страхового відшкодування лише в межах фактичних витрат, виходячи з аналізу ст. ст. 22, 27 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1191 ЦК України.

Стаття 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на яку посилається позивач, передбачає нарахування штрафних санкцій за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, а не особі, яка має право регресного позову до страховика.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 2044,48 грн. відшкодування. В решті позову належить відмовити.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (04071, м.Київ, вул.Констянтинівська, 56, оф.13, ) користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул. Іллінська, 8, ) 2044 (дві тисячі сорок чотири) грн. 48 коп. відшкодування, 1379 (одну тисячу триста сімдесят дев'ять) грн. 83 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. В решіт позову відмовити.

Суддя О.М. Ярмак