ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 р. Справа № 909/66/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Булки В.І., при секретарі судового засідання Бабенецькій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Аресконт",

вул. Довженка, 9 "Б", кв. 79, м. Івано-Франківськ, 76005,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства

виробничо-торгової кондитерської фірми "Ласощі",

вул. Ленкавського, 12 А, м. Івано-Франківськ, 76010,

про стягнення боргу в розмірі 9 000,00грн. за невиконання умов договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14,

за участю представників сторін:

від позивача: Трубич І.А. - представник, (довіреність №05/01-15 від 05.01.15);

від відповідача: Паньків В.Я. - представник, (довіреність б/н від 27.01.14),

встановив: Приватне підприємство "Аресконт" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства виробничо-торгової кондитерської фірми "Ласощі" про стягнення боргу в розмірі 9 000,00грн. за невиконання умов договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14.

В судовому засіданні 17.02.15 оголошувалась перерва до 19.02.15.

Представник позивача позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві та просить суд позов задоволити. При цьому посилається на невиконання відповідачем умов договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14. Крім того, надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи ряду документів (вх.№2376/15 від 17.02.15), а саме: акт звірки розрахунків та докази його направлення відповідачу.

Представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву б/н б/д (вх.№1429/15 від 02.02.15). Крім того, зазначає, що позивач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання по договору, зокрема щодо надання охоронних послуг належної якості.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення присутніх в засіданні суду представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між приватним підприємством "Аресконт" (виконавцем) та ПАТ ВТКФ "Ласощі" (клієнтом) 29.04.14 укладено договір №29/04-14-ОП надання охоронних послуг.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище договору, клієнт (відповідач) доручив, а виконавець (позивач) взяв на себе зобов'язання по фізичній охороні одним постом охорони території і майна за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 12/а, що належить клієнту (відповідачу) згідно умов розрахунку.

Зазначений договір підписаний сторонами та скріплений печатками. Термін дії договору один рік.

Додатком №2 до договору №29/04-13-ОП від 29.04.14 сторони погодили умови розрахунку. Вартість послуг охорони становить 9 000,00грн. за один місяць (п.1 додатку).

Згідно п.4 додатку №2 до договору, оплата клієнтом проводиться щомісячно шляхом передоплати до 15-го числа, не залежно від фактичного часу охорони згідно з актом наданих послуг.

Представник позивача в засіданні суду зазначив, що свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі за місяці: травень, червень та липень 2014 року, а за серпень - частково (тільки до 20.08.14). Таку позицію мотивує тим, що за серпень місяць відповідач здійснив оплату тільки 20.08.14 та в розмірі 5 806,45грн. (за 20 календарних днів). Як наслідок, 20.08.14, позивач на підставі п.5 додатку №2 до договору (якщо оплата не здійснена клієнтом до 19 числа, охорона має право тимчасово не охороняти об'єкт, сповістивши про це клієнта) забрав охоронця з об'єкту. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідач не підписав акт здачі - прийняття робіт за серпень 2014 року.

В судовому засіданні представник відповідача звернув увагу суду на те, що, 19.08.14 позивачу направлено лист - повідомлення №01/168, в якому повідомлено останнього про: відмову від послуг охорони та про розірвання договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14. Підставою для таких дій є наступне: позивач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за договором: не надавав послуги належної якості, не забезпечив охорону товарно - матеріальних цінностей, допускав проникнення осіб у кабінети.

Відповідач 20.08.14 повторно надіслав позивачу повідомлення №01/169 про розірвання договору за згодою сторін та запропонував підписати угоду про розірвання договору.

На думку позивача, борг відповідача за невиконання умов договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14 становить 9 000,00грн.

Беручи до уваги викладене вище суд вважає за правильне відмовити в позові та виходить з наступних підстав.

Згідно з п.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що у п.8.1 договору сторони встановили строк дії договору до 01.05.2015 року, а також передбачили, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи клієнта (відповідача), клієнт попереджає виконавця (позивача) про це за один місяць наперед, безумовно оплативши вартість послуг охорони передоплатою.

Крім того, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25.11.14 у справі №909/1090/14 відмовлено в позові Приватного підприємства "Аресконт" до Публічного акціонерного товариства виробничо-торгової кондитерської фірми "Ласощі" про стягнення 69 000 грн. 00 коп., з них: 9 000 грн. 00 коп. - сума недоотриманого прибутку (упущена вигода) за договором на охорону, 60 000 грн. 00 коп. - моральна шкода.

Вказаними вище судовим рішенням встановлено, що підставою для розірвання договору надання послуг стало неналежне виконання позивачем зобов'язань по вказаному договору, зокрема щодо надання охоронних послуг належної якості, що підтверджується копіями актів від 03.07.14 та від 17.07.14.

Частиною 2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Таким чином, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25.11.14 у справі №909/1090/14 встановлені підстави для розірвання договору про надання охоронних послуг та встановлено, що позивач неналежним чином виконав свої зобов'язання.

Пунктом 2 ст.653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Більше того, відсутність у відповідача заборгованості за надані послуги, обумовлені договором, підтверджено самим позивачем у підписаному сторонами та скріпленому їх печатками акті звірки розрахунків на 17.02.15 за період з 01.05.14-17.02.15, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач, наданими в матеріали справи належними доказами, в розумінні приписів ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України, підтвердив факт повідомлення контрагента за договором про своє волевиявлення щодо дострокового розірвання договору.

Доводи позивача до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого законодавства, є хибними та надуманими, такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та поданими доказами.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що позивачем зроблено не було.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Усі доводи позивача, викладені в позовній заяві та надані в судових засіданнях судом досліджено, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують обставин справи. Позивачем не доведено перед судом наявність у відповідача боргу.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Судові витрати, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.6,11,626,627,631,653,907 кодексу України, ст.ст.33,34,35,43,49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Приватного підприємства "Аресконт" до Публічного акціонерного товариства виробничо-торгової кондитерської фірми "Ласощі" про стягнення боргу в розмірі 9 000,00грн. за невиконання умов договору №29/04-14-ОП надання охоронних послуг від 29.04.14 - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем, Приватним підприємством "Аресконт".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.02.15.

Суддя Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 24.02.15