ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа № 7/217-08

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Шевель О. В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі - Курченко В.А.

за участю представників:

боржника - не з'явився,

ліквідатора - не з'явився,

кредиторів - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області (вх. №528 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 20.10.14 у справі №7/217-08

за заявою

1) Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі;

2) Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції

до боржника Відкритого акціонерного товариства "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини", м. Глухів

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 20.10.14 (суддя Костенко Л.А.) відмовлено в задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Глухів та Глухівському районі до боржника, ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини", про визнання кредиторських вимог в сумі 1907,22 грн.

Кредитор - Управління Пенсійного фонду України в м. Глухів та Глухівському районі Сумської області - з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги УПФУ в м. Глухів та Глухівському районі в сумі 1907,22 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини".

Від арбітражного керуючого, ліквідатора ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини", Чупруна Є.В., 10.02.15 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що під час ліквідаційної процедури не виникає будь-яких нових зобов'язань, вимоги за якими можуть бути заявлені в порядку ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Також ліквідатор звернувся до суду з клопотанням (вх.№2071 від 10.02.15) про розгляд справи без його участі у зв'язку з неможливістю з'явитися в судове засідання. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його задоволення та розгляд справи без участі арбітражного керуючого, ліквідатора ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини", Чупруна Є.В.

Інші учасники процесу, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, не направили своїх представників для участі в судовому засіданні та не повідомили суд про причини їх неявки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників процесу в даній справі, які не скористалися своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.08.08 в даній справі було прийнято до розгляду заяву ініціюючих кредиторів про банкрутство ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини" та порушено провадження у справі.

Постановою господарського суду Сумської області від 13.05.10 ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Чупруна Є.В.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу п. 1-1 прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції Закону від 22.12.11 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.13, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі порушено 19.08.08, а постанову про визнання боржника банкрутом прийнято 13.05.10 (тобто до набрання чинності новою редакцією Закону про банкрутство), колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення Закону в редакції, чинній до 19.01.13.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.14 (тобто через чотири роки після визнання боржника банкрутом) кредитор, УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області, звернувся до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 1907,22 грн., які є фінансовими санкціями, що застосовані за несвоєчасне обчислення та нарахування належних до сплати сум страхових внесків у жовтні - грудні 2010 року (відповідні рішення про стягнення вказаної суми були прийняті адміністративними судами у 2013 році за результатами розгляду справи №818/1672/13-а).

Апелянт, посилаючись на норми Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 №21-1, далі - Інструкція), зазначає, що вимоги УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області на суму в сумі 1907,22 грн. мають бути включені до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини", оскільки з моменту порушення справи про банкрутство підприємство-боржник продовжувало працювати та виконувати обов'язки щодо сплати страхових внесків (до 01.01.11) та єдиного внеску (з 01.01.11) на загальнообов'язкове державне пенсійне/соціальне страхування, а згідно з п.9.1 Інструкції, до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 01.01.11.

Стосовно вищевказаних аргументів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається зі змісту даної норми, при здійсненні провадженні у справах про банкрутство, Закон про банкрутство (яким врегульовано, зокрема, порядок здійснення ліквідаційної процедури) має пріоритет перед іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким що настав. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедури банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Отже, під час ліквідаційної процедури не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку ст. 23 Закону про банкрутство.

Зі змісту даної норми вбачається, що поточні кредитори можуть звернутися в ліквідаційну процедуру з грошовими вимогами до банкрута, які виникли за період після порушення провадження у справі і до дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом.

Щодо Законів України, Інструкції та судових рішень в адміністративних справах, на які посилається апелянт, колегія суддів зазначає, що вони стосуються сплати відповідних страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та соціальне страхування та нарахування фінансових санкцій за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як уже зазначалося, фінансова санкція у сумі 1907,22 грн. була застосована до ВАТ "Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини" за несвоєчасне обчислення та нарахування належних до сплати сум страхових внесків в жовтні - грудні 2010 року (тоді як боржника було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у травні 2010 року). Отже, на вищевказану вимогу УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області також розповсюджується дія норм, встановлених у ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство.

Таким чином, на думку колегії суддів, вищевказана вимога не має характеру поточної, оскільки виникла після прийняття постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 30 Закону про банкрутство, кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника, з якого здійснюються виплати кредиторам, у порядку, передбаченому ст. 31 Закону, з основного рахунку проводяться такі виплати: поточні комунальні та експлуатаційні платежі, інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

У статті 31 Закону про банкрутство зазначено склад витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, яка також не передбачає сплату фінансових санкцій за несвоєчасне обчислення та нарахування належних до сплати сум страхових внесків - в зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що вимоги заявника не є ані витратами четвертої черги, ані поточними зобов'язаннями, виходячи зі змісту спеціального Закону.

Даний висновок кореспондується також з приписами Закону про банкрутство в редакції після 19.01.13, що діяла у 2014 році в період звернення УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області до господарського суду з заявою від 18.06.14 про визнання кредиторських вимог в сумі 1907,22 грн. (ч.1 ст.38, ч.2 ст.41 Закону в зазначеній редакції) та узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 23.10.13 у справі №5021/1639/2011, у постановах від 18.09.13, від 23.10.13 та від 27.08.14 у справі №6/108-09, а також з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 18.03.14 у справі №6/108-09, від 08.04.14 у справі №10/Б-711, 13.05.14 та 27.05.14 у справі №5021/321/12 тощо.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого господарського суду про те, що вимоги УПФУ в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області в розмірі 1907,22 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не мають характеру поточних та виникли після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом - є обґрунтованим і таким, що відповідає матеріалам справи та приписам чинного законодавства.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження зроблені при довільному трактуванні обставин справи та норм чинного законодавства, аргументи заявника скарги ґрунтуються на припущеннях, на їх підтвердження не надано відповідно до статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували висновки місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 20.10.14 у справі №7/217-08 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.02.15

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.

Суддя Шутенко І.А.