РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015Справа №910/1474/15-г

за позовомПриватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"
до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
провідшкодування шкоди 11 857,25 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Чередніченко Г.О. - представник за довіреністю від 24.12.2014
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 18.02.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди в порядку регресу 11 857,25 грн .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "ПРОСТО-страхування" на підставі договору страхування майнових інтересів № ПКР 0000007 від 25.06.2014р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ВАТ НАСК «Оранта», позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 11 857,25 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 28.01.2015 порушено провадження у справі № 910/1474/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 18.02.2015.

06.02.2015 на адресу господарського суду надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР.

17.02.15 через загальний відділ діловодства відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує з тих підстав, що розмір шкоди було визначено особою, яка не є суб'єктом оціночної діяльності та не наділена для проведення розрахунків відповідними повноваженнями. В порушення норм ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» позивач при визначенні суми матеріального збитку не врахував знос транспортного засобу.

В судове засідання 18.02.15 з'явився представник позивача, надав документи на виконання вимог ухвали суду, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 213.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

25 червня 2014 року за договором добровільного страхування № ПКР 0000007 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було застраховано автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ, страхувальником та вигодонабувачем за договором є Ковальчук Володимир Григорович. Пунктом 1.15 договору визначено строк його дії з 26.06.14 по 25.06.15.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2014 року на перехресті вул. Фучіка-просп. Повітрофлотський сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР, яким керував Озоронов Микита Анатолійович (власник), та транспортного засобу «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ, під керуванням Чоловського Михайла Михайловича, про що водіями було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Згідно з ст. 33.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1412/20150 від 7.12.2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», відповідно до пункту 33.2 статті 33 та пункту 36.1 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та пункту 1 частини першої статті 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України затвердити максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим розпорядженням до 31 грудня 2012 року в розмірі 10000 гривень потерпілому; з 1 січня 2013 року - 25000 гривень потерпілому.

Оскільки цивільно-правова відповідальність обох учасників була застрахована, то при настанні даної ДТП, учасники ДТП дійшли взаємної згоди, претензій один до одного не було, та склали відповідне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.06.2014, без виклику працівників ДАІ.

В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час руху в одному і тому ж напрямку, але по іншій смузі, при чому водій транспортного засобу А - «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР здійснював обгін та зміну смуг, внаслідок чого і допустив зіткнення з автомобілем В - «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ. Водій автомобіля «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР свою вину у вчиненні ДТП визнав.

В примітці ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначається, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв'язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Виходячи з вищезазначеного, сторони з дотриманням вимог законодавства, в передбаченому законом порядку здійснили дану процедуру та скористалися своїм правом складання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(«Європротокол»).

28.06.14 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та 16.07.14 із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

Відповідно до Звіту № 596/99460 від 14.07.14 з оцінки транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ, складає 10 942,42 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 9980,20 грн.

Згідно зі страховим актом № 99450 від 23.07.14 позивачем на підставі рахунків-фактур ФОП Замалдінов О.І. № ОЗЧ-000025 від 15.07.14 на суму 3157,25 грн. та ФОП Стешенко О.Л. № 72 від 15.07.14 на суму 9115,00 грн. вирішено виплати страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11 857,25 грн., яке було перераховано платіжними дорученнями № 21558 від 24.07.14 на суму 8700,00 грн та № 21559 від 24.07.14 на суму 3157,25 грн.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та Озорновим Микитою Анатолійовичем як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 10.02.14 по 09.02.15 (Поліс АС/7691972), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Peugeot», державний номер АІ 0798 ВР, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Таким чином до позивача у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

03.10.14 позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування в порядку регресу вих. № 04-5320, проте зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Суд зазначає, що заперечення відповідача щодо неврахування позивачем при визначенні суми страхового відшкодування, що підлягає сплаті в результаті пошкодження застрахованого автомобіля в ДТП, значення коефіцієнту фізичного зносу є правомірними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Згідно п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України, Фонду державного майна, № 142/5/2092 від 24.11.2003р. значення зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Фізичний знос КТЗ (його складових) досліджувався оцінювачем Бєсєдою О.С. (кваліфікаційне свідоцтво № 58 від 05.04.14), у відповідності до зазначеної Методики, відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу, складеного 14.07.14, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 3594 НХ з урахуванням зносу складає 9980,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, оцінювачем було враховано, що в акті огляду транспортного засобу № 99460 від 14.07.14, зазначено про наявність пошкоджень ТЗ не пов'язаних з даним страховим випадком, а тому ним було визначено коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,3.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними засобами доказування наявність обставин, зазначених в п.7.39 Методики, та правомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в спірній сумі (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування № ПКР 0000007 від 25.06.2014р, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом № АС/7691972 передбачено, що франшиза складає 0,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, розмір страхового відшкодування, право на яке набуто позивачем складає 9980,20 грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 9980,20 грн. в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині стягнення 1877,.05 грн. слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081 м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050 м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, ідентифікаційний код 24745673) 9 980 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн. 20 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1537 (одну тисячу п'ятсот тридцять сім) грн. 81 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 1877 грн. 05 коп. страхового відшкодування відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.02.2015

Суддя Л.Г. Пукшин