КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа№ 910/23297/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Шлончаку Д.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Вірьовкін О.І. - за довіреністю від 10.11.2014 р. № 10/11-14;

Напіральська А.О. - директор;

відповідача: Горьова Н.М. - за довіреністю від 28.11.2015 р. № 15,

розглянувши матеріали апеляційної скарги державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ»

на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р.

у справі № 910/23297/14 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА»

до державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ»

про стягнення 1.227.502,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 позов задоволено повністю, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.11.2014 р. Вирішено стягнути з ДП «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ» на користь ТОВ «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА» основний борг у розмірі 1184041,98 грн, 3 % річних в сумі 2682,94 грн та інфляційні втрати в сумі 121913,10 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 прийнято апеляційну скаргу ДП «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 02 лютого 2015 р.

Крім того, 30 січня 2015 р. до Київського апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14.

В судовому засіданні 02 лютого 2015 р. судом оголошено перерву до 04 лютого 2015 р.

Представники позивача в судових засіданнях надали пояснення, якими заперечили проти доводів, викладених в скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представник відповідача у судових засіданнях надав пояснення, якими підтримав доводи, викладені в скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 вересня 2012 р. між ДП «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ», як покупцем, та ТОВ «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА», як постачальником, укладено договір поставки № 1709/12-2 (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця обладнання для комплектації галузевої інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний облік деревини. Winforstpro-Україна» (далі - товар), в кількості, в асортименті та за ціною, що визначається у Специфікації, яка є додатком № 1 до Договору та невід'ємною його частиною (далі - специфікація), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за нього грошову суму в порядку та в розмірах, визначених Договором (п. 1.1. Договору).

Загальна вартість Договору становить 1984647,55 грн (п. 2.1 Договору). Покупець оплачує вартість товару, встановлену Договором, згідно з погодженим сторонами графіком платежів, який є Додатком № 2 до Договору і є його невід'ємною частиною (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.5 та п. 3.6 Договору сторони встановили, що моментом повного виконання постачальником своїх зобов'язань щодо поставки товару є момент підписання сторонами відповідної видаткової накладної, а покупцем - повної сплати ним грошової суми, встановленої п. 2.1 Договору.

Як встановлено статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 1984647,55 грн, що підтверджується видатковими накладними від 13.11.2012 р. № 191, від 14.01.2013 р. № 11, та від 01.06.2013 р. № 1057, які підписані обома сторонами (а.с. 41, 43, 45).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання. Відповідач товар оплатив частково на суму 800605,57 грн у зв'язку з чим у ДП «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ» виникла перед ТОВ «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА» заборгованість у розмірі 1184041,98 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову ТОВ «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА», з урахуванням наступного.

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, зокрема, оплати товару.

Колегія відзначає, що будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 1184041,98 грн, сторонами спору суду не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ «ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА» в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 1184041,98 грн.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача про неналежне виконання позивачем його зобов'язань за Договором в частині поставки узгодженого сторонами товару, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу від 26.08.2014 р. (а.с. 59-61), поставлений товар містить розбіжності зі специфікацією до Договору лише в частині його найменування. З усних пояснень представника відповідача та матеріалів справи вбачається, що поставлений позивачем товар йому не повертався і використовується відповідачем у його господарській діяльності. Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач отримав товар без жодних зауважень і заперечень. Товар використовується відповідачем вже більше року і протягом цього часу відповідач не звертався до позивача з жодною претензією щодо невідповідності поставленого товару специфікації. Крім того, товар відповідачем частково оплачений і вимог щодо повернення цих коштів матеріали справи не містять.

Таким чином, наведені вище доводи відповідача є безпідставними і не обґрунтованими.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2 682,94 грн. 3% річних, та 121 91,10 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення відповідачем виконання зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, колегія суддів дійшла висновку про правомірність рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 2682,94 грн та втрат від інфляції в сумі 121913,10 грн. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок вказаних сум, здійснених місцевим господарським судом, та встановлено їх арифметичну правильність.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Щодо заяви відповідача від 30.01.2015 р. про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи зазначену заяву, відповідач зазначає, що він є державним підприємством та має обов'язки щодо сплати першочергових обов'язкових платежів. Крім того, залишок коштів на поточному рахунку відповідача № 260086338 складає 49617,35 грн, що підтверджується довідкою ПАТ «Перший Український міжнародний банк» від 29.01.2015 р. № КІ9-52/6. Також, відповідач має дебіторську заборгованість, розмір якої є фактично більшим, ніж заборгованість перед позивачем у даній справі.

Дослідивши матеріали поданої заяви та матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що заява про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що коштів на рахунку відповідача не достатньо для погашення заборгованості перед позивачем. При цьому, колегія суддів враховує, що заборгованість контрагентів перед відповідачем становить 1392350,63 грн, що перевищує загальний розмір заборгованості у даній справі.

Колегія суддів враховує, що підприємство (відповідач) знаходиться в скрутному матеріальному становищі та фактично опинилося під загрозою банкрутства, в той час, як наказом голови Державного комітету лісового господарства України від 27.05.2010 р. № 159 ДП «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ» визначено головним підприємством-оператором по впровадженню та організаційно-технічному супроводу системи електронного обліку деревини, згідно зі схваленою Кабінетом Міністрів України концепцією, і обладнання придбано відповідачем у позивача з метою виконання вказаного наказу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що скрутний фінансовий стан відповідача на даний час у значній мірі перешкоджає повному фактичному виконанню рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14, а надання розстрочки виконання судового рішення надасть позивачеві можливість реального отримання грошових коштів частками з певним інтервалом у часі.

Оцінюючи зазначені обставини та зважаючи на значний розмір присуджених до стягнення з відповідача грошових коштів та його значення для лісового господарства України, колегія вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання рішення суду у даній справі строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 28 лютого 2015 р. і по 31 січня 2016 р., включно.

При цьому, на думку колегії суддів, вказаний строк не може призвести до негативних наслідків для позивача, однак, сприятиме стабілізації фінансово-майнового стану відповідача для можливості в подальшому у повному обсязі погасити відповідний борг, присуджений на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ЦЕНТР КОНСАЛТИНГУ ТА ЛОГІСТИКИ «УКРЛІСКОНСАЛТИНГ» на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 залишити без змін.

3. Заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/23297/13 задовольнити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/23297/14 строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 28 лютого 2015 р. і по 31 січня 2016 р., включно, в наступних термінах і сумах: до 28 лютого 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 березня 2015 р. - 111234,23 грн; до 30 квітня 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 травня 2015 р. - 111234,23 грн; до 30 червня 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 липня 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 серпня 2015 р. - 111234,23 грн; до 30 вересня 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 жовтня 2015 р. - 111234,23 грн; до 30 листопада 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 грудня 2015 р. - 111234,23 грн; до 31 січня 2016 р. - 111234,23 грн, включно.

4. Справу № 910/15293/14 повернути до господарського суду міста Києва.

5. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич

Повний текст постанови складено 18 лютого 2015 року.