РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015Справа №910/196/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Торговий дім АЗОВЗАГАЛЬМАШ»

до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

про внесення змін до кредитного договору

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Колток О.І.

від відповідача: Шулєпов С.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство «Торговий дім АЗОВЗАГАЛЬМАШ» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі-відповідач) про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №133-МВ/13 від 04.10.2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем в частині строків (термінів) повернення траншів, наданих позивачу:

- за додатковою угодою №3 від 26.11.2013 року із подальшими змінами та доповненнями до договору про відкриття кредитної лінії № 133-МВ/13 від 04.10.2013 року;

- за додатковою угодою №4 від 17.01.2014 року із подальшими змінами та доповненнями до договору про відкриття кредитної лінії №133-МВ/13 від 04.10.2013 року;

- за додатковою угодою №5 від 04.02.2014 року до договору про відкриття кредитної лінії №133-МВ/13 від 04.10.2013 року, шляхом продовження строків (термінів) повернення таких траншів та строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» до дати втрати чинності Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але не раніше ніж до настання наступного терміну:

- для траншу, наданого за Додатковою угодою № 3 від 26.11.2013 року із подальшими змінами та доповненнями до Договору про відкриття кредитної лінії № 133-МВ/13 від 04.10.2013 року - 31.12.2015 р.;

- для траншу, наданого за Додатковою угодою № 4 від 17.01.2014 року із подальшими змінами та доповненнями до Договору про відкриття кредитної лінії № 133-МВ/13 від 04.10.2013 року - до 31.12.2015 р.;

- для траншу, наданого за Додатковою угодою № 5 від 04.02.2014 року до Договору про відкриття кредитної лінії №133-МВ/13 від 04.10.2013 року - до 31.12.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням антитерористичної операції, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання кредитного договору на умовах, які було досягнуто сторонами при його укладенні, а тому на підставі ст. 652 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою внести зміни до договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.02.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 05.02.2015 р. представник відповідача подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив та пояснив, що станом на 11.04.2014 р. позивачем було прострочено повернення грошових коштів за траншами №3, №4, №5 в загальній сумі 18 380 850,14 дол. США, тобто порушення позивачем грошових зобов'язань відбулося ще до початку антитерористичної операції на сході України, що в свою чергу свідчить виключно про небажання позивача повертати отримані кредитні кошти.

У судовому засіданні 05.02.2015 р. судом оголошувалася перерва до 12.02.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Також у судовому засіданні 12.02.2015 р. представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків вирішення спору, у зв'язку із проведенням бойових дій на території Донецької області, що позбавляє позивача можливості підготовки на надання необхідних доказів на підтвердження заявленого позову.

Розглянувши подане клопотання, суд відмовляє у його задоволенні з підстав необґрунтованості, оскільки проведення бойових дій на території Донецької області має невизначений характер в часі, а позивачем в поданому клопотанні не наведено, які докази він має та позбавлений можливості подати, а також які факти можуть підтвердити такі докази.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.02.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Приватним акціонерним товариством «Торговий дім АЗОВЗАГАЛЬМАШ» укладено договір про відкриття кредитної лінії №133-МВ/13, умовами якого передбачено, що відповідач відкриває позивачу мультивалютну відновлювальну кредитну лінію та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позивачу кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором, а позивач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі виплачувати відповідачу проценти за користування кредитом та повернути кредит відповідачеві у терміни, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, ліміт кредитної лінії: сума, еквівалентна 27 000 000,00 доларів США.

26.11.2013 р. між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до якої відповідач надав позивачеві транш в сумі 8 400 000,00 доларів США, а позивач зобов'язався його повернути в розмірі 1 249 949,86 доларів США до 13.03.2014 р. та в розмірі 5 900 050,14 доларів США до 25.03.2014 р. (враховуючи внесені зміни до додаткової угоди №3).

17.01.2014 р. між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору, відповідно до якої відповідач надав позивачеві транш в сумі 3 920 000,00 доларів США, а позивач зобов'язався його повернути в строк до 28.03.2014 р. (враховуючи внесені зміни до додаткової угоди №4).

04.02.2014 р. між сторонами було укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору, відповідно до якої відповідач надав позивачеві транш в сумі 8 560 800,00 доларів США, а позивач зобов'язався його повернути в строк до 10.04.2014 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням антитерористичної операції, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання кредитного договору на умовах, які було досягнуто сторонами при його укладенні, а тому на підставі ст. 652 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою внести зміни до договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією внести зміни до договору, та відповідно не має відмови відповідача на пропозицію про внесення змін до кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Тобто, між сторонами не було вчинено необхідного переліку дій, що встановлені законодавством, та які обов'язково мають передувати зверненню до суду заінтересованої сторони з позовом про внесення змін до договору за рішенням суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує істотну зміну обставин, що унеможливлюють виконання кредитного договору, саме початком проведення антитерористичної операції 13.04.2014 р., а згідно розпорядження КМУ від 30.10.2014 р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь віднесено до міст де проводиться таке операція.

Так, з матеріалів справи вбачається, що станом на 11.04.2014 р. позивачем було прострочено повернення грошових коштів за траншами №3, №4, №5 в загальній сумі 18 380 850,14 дол. США, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено взяті зобов'язання за кредитним договором № 133-МВ/13 від 04.10.2013 року ще до моменту настання обставин, з якими позивач пов'язує істотну зміну обставин, та слугує доказом неможливості виконати власні грошові зобов'язання з повернення кредитних коштів у розмірі 18 380 850,14 дол. США у строки, чітко визначені додатковими угодами №3, 4, 5 за кредитним договором № 133-МВ/13 від 04.10.2013 року.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову та про відсутність підстав для внесення будь-яких змін в редакції спірного договору та додаткових угод, відповідно у задоволенні позову відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 13.02.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.