КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа№ 927/1810/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - не з'явився.

від відповідача - не з'явився.

розглянувши Публічного акціонерного товариства

апеляційну скаргу Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

на рішення

господарського суду Чернігівської області

від 17.12.2014 року

у справі № 927/1810/14 (суддя: Мурашко І.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства

Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

до Комунального підприємства

"Прилукитепловодопостачання"

про стягнення заборгованості в сумі 6225830,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2014 року припинено провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 316782,60 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, , з будь - якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, , п/р 1 банк АТ "Ощадбанк" м. Київ, МФО 300465) - 4588741,37 грн. основного боргу, 200000,00 грн. пені, 120956,91 грн. трьох відсотків річних, 810289,51 грн. інфляційних втрат, 72846,14 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відстрочено виконання рішення суду до 17.03.2015 р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області в частині відмови у стягнення пені в розмірі 171777,10 грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення пені в розмірі 171777,10 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 10.02.2015 року представники позивача та відповідача не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та відповідача, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 28 грудня 2012 року між сторонами був укладений Договір № 13/3140-БО-39 купівлі-продажу природного газу, згідно якого позивач (продавець) зобов'язується передати у власність відповідачу (покупцю) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.п. 1.1-1.2 договору) (а.с.10-15).

Відповідно до п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 3390,0 тис. куб. м. (три мільйони триста дев'яносто тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів: січень 700 тис. куб. м., лютий 610 тис. куб. м., березень 520 тис. куб. м. (І квартал 1830 тис. куб. м.), квітень 280 тис. куб. м., травень 25 тис. куб. м., червень 30 тис. куб. м. (ІІ квартал 335 тис. куб. м.), липень 25 тис. куб. м., серпень 25 тис. куб. м., вересень 25 тис. куб. м. (ІІІ квартал 75 тис. куб. м.), жовтень 170 тис. куб. м., листопад 380 тис. куб. м., грудень 600 тис. куб. м. (ІV квартал 1150 тис. куб. м). Обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% від узгодженого сторонами згідно п. 2.1 договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

Позивач передає відповідачу газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі відповідача. Право власності на газ переходить від позивача до відповідача в пунктах приймання - передачі. Після переходу права власності на газ відповідач несе всі ризики і приймає на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Приймання -передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу відповідача. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.1, 3.3 - 3.4 договору).

Розділом 5 договору "Ціна газу" з урахування редакції Додаткової угоди №1 від 15.07.2013 р. (а.с. 16) визначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м газу становить 3459,00 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295,60 грн., крім того ПДВ - 20 % - 59,12 грн., всього з ПДВ - 354,72 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3823,78 грн., крім того ПДВ - 20 % -764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки. Пунктом 6.3 договору сторони визначили, що в платіжних дорученнях відповідач повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач має право зараховувати кошти, що надійшли від відповідача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

На виконання умов спірного договору позивач передав, а відповідач, який є кінцевим споживачем, прийняв природний газ за спірним договором у період з жовтня 2013 р. - по грудень 2013 р., включно, на загальну суму 4908306,49 грн., що підтверджується тристоронніми актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 1263476,33 грн., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 1433834,91 грн., від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 2210995,25 грн., які підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідач порушив умови договору - за поставлений газ не розрахувався.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем пред'явлено до стягнення 4905523,97 грн. основного боргу за поставлений природній газ за період жовтень - грудень 2013 р. (4908306,49 грн. - 2782,52 грн.), з врахуванням часткової сплати відповідача 21.05.2014 р. на суму 430000,00 грн., з якої 2782,52 грн. зараховано в погашення заборгованості за спірний період (жовтень 2013 р.), решта в сумі 427217,48 грн. - в оплату вартості поставленого природного газу за минулий період (січень - вересень 2013 рр.) з урахуванням п. 6.3 договору. (а.с. 29-37, 39-40).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач у встановлений п. 6.1 договору строк за поставлений природній газ за період з жовтня - грудень 2013 р. не розрахувався, доказів сплати до суду не надав.

Після порушення провадження по справі (26.11.2014 р.) відповідачем частково погашено суму основного боргу в розмірі 316782,60 грн., що підтверджується наданими банківськими виписками по рахунку останнього, з яких вбачається, що відповідачем 05.12.2014 р. сплачено 9422,94 грн., 08.12.2014 р. - 5426,44 грн., 09.12.2014 р. - 3722,38 грн., 10.12.2014 р. - 5434,46 грн., 11.12.2014 р. - 51,83 грн., 12.12.2014 р. - 229797,12 грн., 15.12.2014 р. - 62927,43 грн. (а.с. 86-92).

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 316782,60 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПКУ.

Решта позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 4588741,37 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що у разу невиконання відповідачем п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 371777,10 грн. сума пені за період з 11.02.2014 р. по 13.07.2014 р., включно, з якої 1973,05 грн. сума пені нарахована за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за серпень - вересень 2013 р. (за період з 11.02.2014 р. по 13.04.2013 р.) з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГКУ; 121931,37 грн. сума трьох відсотків річних за період з 11.02.2014 р. по 29.08.2014 р., включно, з якої 19985,90 грн. нараховано за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за березень - вересень 2013 р. (11.02.2014 р. по 21.05.2014 р.), 826597,90 грн. сума інфляційних втрат за період з лютого 2013 р. по липня 2014 р., включно, з якої 219038,92 грн. нараховано за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за січень - вересень 2013 р. (за період з лютого 2013 р. по травень 2014 р.).

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 11 березня 2014 р. по справі № 927/64/14 за позовом Прилуцького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі позивача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" встановлено, що згідно договору № 13/3140-БО-39 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2013 р. за період січень - вересень 2013 р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 9177217,48 грн. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 11.03.2014 р. по справі №927/64/14 позовні вимоги задоволено частково, зокрема, присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 400000 грн. пені та 226109,18 грн. 3% річних за період з 14.02.2013 р. по 10.02.2014 р., включно, що було встановлено судом першої інстанції при огляду матеріалів справи №927/64/14 в судовому засіданні 17.12.2014р.(протокол судового засідання від 17.12.2014р.).

За приписами ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.п. 7.1 - 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі і грошове, припиняється його виконанням проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установлено законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України сум. Наведене стосується й випадків, здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення суду, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Позовні вимоги в частині стягнення пені за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за серпень - вересень 2013 р. (за період з 11.02.2014 р. по 13.04.2013 р.), трьох відсотків річних за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за березень - вересень 2013 р. (за період з 11.02.2014 р. по 21.05.2014 р.), а також інфляційних втрат за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за січень - вересень 2013 р. (за період з лютого 2013 р. по травень 2014 р.) не входили до предмета позовних вимог по справі № 927/64/14.

Виходячи з того, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установлено законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування та стягнення пені за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за період серпень - вересень 2013 р., трьох відсотків річних за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за період березень - вересень 2013 р., а також інфляційних втрат за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за період січень - вересень 2013 р., є правомірним, та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Позовні вимоги в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за зобов'язаннями з оплати вартості поставленого природного газу за період жовтень - грудень 2013 р. заявлені до стягнення з урахуванням вимог ст. ст. 546, 549, ч. 2 ст. 625 ЦКУ, ст. 230, ч. 4, 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГКУ.

Враховуючи вимоги ст. 252, 253, ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, а також, враховуючи зокрема те, що відповідачем невірно включено день фактичної сплати заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені в сумі 367103,57 грн. та трьох відсотків річних в сумі 120956,91 грн. Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за заявлений період підлягають також задоволенню частково в сумі 810289,51 грн., оскільки як вбачається з листа Верховного суду України від 03.04.1997 р. N 62-97р. "Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених у різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Зазначене позивачем не було враховано, позивачем невірно було проіндексовано суму заборгованості за зобов'язаннями червня 2013 р. та листопада 2013 р., оскільки прострочка за вказаними зобов'язаннями мала місце починаючи з 16.07 за зобов'язаннями червня 2013 р. та з 17.12 за зобов'язаннями листопада 2013 р.

Крім того, позивачем були допущені арифметичні помилки при визначенні суми заборгованості, що підлягають індексації, зокрема, за зобов'язаннями січня 2013 р., лютого 2013 р., березня 2013 р., квітня 2013 р., жовтня 2013 р.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення пені до 10% від заявленої суми, а саме до 37177,71 грн., а також про відстрочку виконання рішення суду строком на 6 місяців на підставі п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 83-85). Заявлене клопотання останній обґрунтовує тим, що у відповідності до п. 1.2 договору № 13/3140-БО-39 основними споживачами теплової енергії виробленої відповідачем із закупленого газу є бюджетні організації та установи. Згідно наданої довідки КП "Прилукитепловодопостачання" (а.с.95) дебіторська заборгованість споживачів за надані послуги становить 16790300 грн., в т.ч. населення - 11931500 грн., підприємства та організації, що фінансуються з державного бюджету - 250900 грн., підприємства та організації, що фінансуються з обласного бюджету - 1202000 грн., підприємства та організації, що фінансуються з місцевого бюджету - 2272,2 грн. Розмір пільг, субсидій, компенсацій, що має бути сплачений за рахунок Державного бюджету становить 1094900 грн. Крім того, на виконання Постанови КМУ від 18 червня 2014 р. № 217 "Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником газу" відповідачем відкрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів отриманих від продажу теплової енергії бюджетним установам, при надходженні яких банком проводиться зарахування у розмірі 72% на рахунки позивача ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Відповідач вказує на відсутність своєї вини щодо несвоєчасного розрахунку за поставлений природній газ, оскільки ним допущено прострочення з оплати вартості поставленого природного газу через несвоєчасне відшкодування з Державного бюджету України різниці між собівартістю теплової енергії та затвердженими тарифами. Різниця в тарифах минулих років та поточного року складає 6268500 грн.(а.с. 95).

Із звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014 р. та з балансу (звіт про фінансовий стан) станом на 30 вересня 2014 р. вбачається, що підприємство відповідача є збитковим (а.с. 93-94). Відповідач наголосив на тому, що при примусовому виконанні рішення будуть арештовані рахунки підприємства, що спричинить зрив опалювального сезону 2014 - 2015 років, а також може спричинити банкрутство підприємства, що в свою чергу унеможливить надання послуг з теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення населенню та об'єктам соціальної інфраструктури міста (лікарням, навчальним закладам, дитсадкам).

Відповідач також звернув увагу на відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, саме у зв'язку з неправомірними діями відповідача щодо неналежного виконання останнім умов спірного договору.

Зазначене представником позивача не спростовано.

У відповідності до ч. 2 ст. 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. За приписами ч. 2 ст. 218 вказаного кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічна позиція закріплена ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов'язання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив клопотання відповідача частково та на підставі п. 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшивши розмір пені до 200000,00 грн. та відстрочивши виконання рішення суду строком на 3 місяці до 17.03.2015 р.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зменшив розмір пені до 200000,00 грн. з посиланням, що КП "Прилукитепловодопостачання" вживаються заходи задля погашення заборгованості, зокрема, під час розгляду справи сплачено 31682,60 грн. Допущені комунальним підприємством прострочення оплати поставленого газу пов'язанні з залежністю великої частини доходів підприємства від оплати наданих послуг такими споживачами, як населення, що ставить у залежність своєчасність виконання зобов'язань відповідача від своєчасності внесення платежів названими контрагентами відповідача. При цьому, доказів, які б вказували на імовірність збитків або засвідчували наявність збитків у позивача у зв'язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов'язань відповідачем матеріали справи не містять.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів цілком підтримує висновок суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернігівської області від 17.12.2014 року у справі №927/1810/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 927/1810/14 повернути до господарського суду Чернігівської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 11.02.2015 року.