Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

„19" лютого 2015 року Справа № 927/11/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: 209 Управління начальника робіт,

вул. Староказармена дільниця, 2, м. Чернігів, Чернігівська область, 14029

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 7403,51 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Бабак О.М. довіреність № 28/249 від 16.01.2015 р. юрисконсульт

Герасимчук С.О., довіреність № 28/906 від 19.02.2015, інженер

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 19.02.2015 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" подано позов до 209 Управління начальника робіт про стягнення 7403,51 грн. заборгованості, з якої 6615,77 грн. сума основного боргу за спожиту активну електроенергію, 411,49 грн. пені за період з 01.06.2014 р. по 31.10.2014 р., включно, 40,48 грн. трьох відсотків річних за період з 30.05.2014 р. по 30.11.2014 р., включно, 335,77 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014 р. по жовтень 2014 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 2612 від 08.05.2007 р. з додатками до нього.

Відповідач у відзиві на позов та представник у судовому засіданні зазначив про часткову сплату суми основного боргу в розмірі 1000,00 грн., в підтвердження останнім надано фіскальний чек № 0600 від 25.12.2014 р. (а.с. 94). Також, у відзиві на позов відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми штрафних санкцій на підставі ст. 233 Господарського кодексу України, у зв'язку із важким фінансовим становищем останнього (а.с. 92-93).

Позивач проти заявленого клопотання заперечив.

Від відповідача надійшло клопотання від 18.02.2015 р. № 15 про розгляд справи без участі представника у судовому засіданні 19.02.2015 р. Відповідач зазначив, що частково визнає позовні вимоги в сумі 5224,18 грн. основного боргу, у зв'язку частковою сплатою, в підтвердження ним було надано квитанцію № 0022 від 10.02.2015 р. на суму 385,80 грн. (а.с. 124-125). Суд клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника у судовому засіданні задовольнив.

Позивач підтвердив погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 63), позовні вимоги в частині стягнення 5615,77 грн. основного боргу, 411,49 грн. пені, 40,48 грн. трьох відсотків річних та 335,77 грн. інфляційних втрат за заявлений період підтримав.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюється законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику" постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

08 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" (новим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» у відповідності до п. 1.1 Статуту ПАТ «Чернігівобленерго) (а.с. 86-88) та 209 Управлінням начальника робіт був укладений договір про постачання електричної енергії № 2612.

Згідно розділу 1 договору позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок відповідача (споживача) з приєднаною потужністю 490 кВт, 400 кВА, а відповідач (споживач) оплачує позивачу (постачальнику) вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: встановлюється згідно Додатків № 2, 2.1, 2.2, 2.3 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до цього договору (а.с. 19-22).

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Відповідно п. 2.1. договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно п.п. 2.3.3 договору, споживач зобов'язується: оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з умовами Додатку № 3 до цього договору „Порядок розрахунків", Додатку № 4 до цього договору „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та діючого законодавства.

Додатком № 3 "Порядок розрахунків" сторони встановили, що відповідач (споживач) здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з 27 числа попереднього місяця по 26 число наступного місяця включно, плановими платежами, при чому: перший плановий платіж, самостійно до 5 числа поточного календарного місяця у розмірі 100% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 3-х операційних днів з дня отримання рахунка (а.с. 23).

Згідно п. 7.5. договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії, умов Додатка № 4 до цього договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та замірів електричної потужності, проведених в установлені нормативними документами періоди максимального навантаження енергосистемами України, оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття - передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Відповідно до Додатку № 4 до договору сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються відповідачем за показами розрахункових засобів обліку 26 числа кожного місяця та заносяться в "Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії", який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається позивачу, після чого відповідач отримує від позивача рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищевказаний термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в "Акт - звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії" та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду, який підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання (а.с.24).

На виконання умов договору, споживачем за період з 26.04.2014 р. по 25.11.2014 р., включно, спожито активної електроенергії на загальну суму 9710,98 грн., що підтверджується актами про використану електричну енергію від 25.05.2014 р. на суму 1222,44 грн., від 25.06.2014 р. на суму 1233,18 грн., від 25.08.2014 р. на суму 538,91 грн., від 25.09.2014 р. на суму 1387,19 грн., від 25.10.2014 р. на суму 2481,56 грн., від 25.11.2014 р. на суму 1593,35 грн. та актом - звітом від 25.07.2014 р. про зняття показань розрахункових приладів обліку електричної енергії за липень 2014 р. Вказані акти підписані та скріплені печатками обох сторін (а.с.26, 31, 36, 41, 44, 47, 50).

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.2.4. Договору, позивач (постачальник) зобов'язується надавати відповідачу (споживачу) рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в Додатку № 3 до цього Договору „Порядок розрахунків".

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату вартості спожитої активної електроенергії № 2612_05-2014 від 25.05.2014 р., № 2612_06-2014 від 25.06.2014 р., № 2612_07-2014 від 25.07.2014 р., № 2612_08-2014 від 25.08.2014 р., № 2612_09-2014 від 25.09.2014 р., № 2612_10-2014 від 25.10.2014 р., № 2612_11-2014 від 25.11.2014, що отримані відповідачем 26.05.2014 р., 25.06.2014 р., 25.07.2014 р., 26.08.2014 р., 25.09.2014 р., 31.10.2014 р., 27.11.2014 р. відповідно (а.с.27-28, 32-33, 37-38, 42-43, 45-46, 48-49, 51-52).

Судом встановлено, що позивачем визначена сума до сплати в рахунках № 2612_05-2014 від 25.05.2014 р., № 2612_06-2014 від 25.06.2014 р., № 2612_07-2014 від 25.07.2014 р., № 2612_08-2014 від 25.08.2014 р., № 2612_09-2014 від 25.09.2014 р., № 2612_10-2014 від 25.10.2014 р., № 2612_11-2014 від 25.11.2014 за електроенергію відповідно до встановлених тарифів, затверджених Постановами НКРЕ № 326 від 27.03.2014 р., № 552 від 25.04.2014 р., № 757 від 27.05.2014 р., № 906 від 26.06.2014 р., № 1033 від 24.07.2014 р., № 1149 від 27.08.2014 р., № 24 від 24.09.2014 р., № 181 від 28.10.2014 р. (а.с.68-83).

02.09.2014 р. відповідач звернувся до позивача листом № 73, в якому просив здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги за час фактичного їх надання, у зв'язку з тим, що точка обліку 1 виробнича база, майданчик 2612/ТП-236, що знаходиться за адресою м. Чернігів вул. Любченко, 19, була відключена працівниками електромереж - 18 квітня 2014 р., однак, не зважаючи на факт відключення, позивач продовжував виставляти рахунки на сплату за використану електроенергію за вказаною точкою обліку, яка фактично не використовувалась (а.с. 53).

Відповідно до п. 6.36 «Правил користування електричною електроенергією» від 31.07.1996 № 28 (із змінами та доповненнями) у разі виникнення у споживача сумніву в правильності показів розрахункових засобів обліку або визначення суми в пред'явленому до оплати документі щодо оплати електричної енергії споживач подає про це заяву постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації). Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевірити рахунок на оплату, а в разі потреби протягом 20 днів провести технічну перевірку та/або експертизу розрахункових засобів обліку відповідно до встановленого цими Правилами порядку та повідомити споживача про результати.

04.09.2014 р. позивачем складено акт обстеження, згідно якого об'єкт по вул. Любченко, 19, має бути виключено з договору про електропостачання. В акті зазначено: « з 25.04.2014 р. втрати в ТП-236 не нараховувати, у зв'язку з тим, що ТП демонтована, силові трансформатори відсутні. Дані обліку на момент виключення з договору: лічильник 347057 типу СА4-И672, показники 6749,0; лічильник 685128 типу СР4У-И673, показники 4665,0. Трансформатори струму номіналом 200/5» (а.с. 54).

Враховуючи вищевикладене, позивачем був здійснений перерахунок спожитої відповідачем електроенергії за точкою обліку 1 виробнича база, майданчик 2612/ТП-236 за період з 26.04.2014 р. по 25.07.2014 р., у зв'язку з чим сторонами були складені акти від 04.09.2014 р. про використану електричну енергію з від'ємними показниками обсягу та вартості спожитої електроенергії на загальну суму -3095,21 грн. (а.с. 29, 34, 39). Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату № AD2612_09-2014 від 04.09.2014 р. на суму -973,79 грн., № AD2612_09-2014 від 04.09.2014 р. на суму -1053,29 грн., AD2612_09-2014 від 04.09.2014 р. на суму -1068,13 грн. (а.с. 30, 35, 40).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем за період з 26.04.2014 р. по 25.11.2014 р. спожито активну електричну енергію на підставі договору № 2612 від 08.05.2007 р. на загальну суму 6615,77 грн. (9710,98 грн. - 3095,21 грн.).

Відповідач порушив умови договору, за вартість спожитої активної електроенергії у встановлений строк не розрахувався.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем було частково погашено суму основної заборгованості в розмірі 1385,80 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 25.12.2014 р. № 0600 на суму 1000,00 грн. (а.с. 94), та від 10.02.2015 р. № 0022 на суму 385,80 грн. (а.с.125).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що часткове погашення суми основного боргу в розмірі 1000,00 грн. було проведено відповідачем до порушення провадження по справі (13.01.2015 р.), сплата в розмірі 385,80 грн. проведена останнім після порушення провадження по справі.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

За приписами п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження по справі.

Судом встановлено, що права позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1000,00 грн. на момент порушення провадження по справі (13.01.2015 р.) порушеними не були, що має наслідком відмову у позові в цій частині. Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 385,80 грн. підлягає припиненню за відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Решта позовних вимог в частині стягнення 5229,97 грн. основного боргу є обґрунтованими, правомірними, підтверджується матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у Додатку № 3 „Порядок розрахунків" до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 411,49 грн. за період з 01.06.2014 р. по 31.10.2014 р., включно, 3 % річних в сумі 40,48 грн. за період з 30.05.2014 р. по 30.11.2014 р., включно, 335,77 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014 р. по жовтень 2014 р., включно.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши розрахунки, здійснені позивачем (а.с. 55-58), суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково в частині стягнення пені в сумі 394,86 грн., трьох відсотків річних в сумі 24,00 грн., інфляційних втрат в сумі 246,51 грн., оскільки позивачем невірно визначена сума заборгованості за спожиту електроенергію за травень, червень, липень 2014 р., що складає 248,65 грн., 179,89 грн., 186,22 грн., замість 1222,44 грн., 1233,18 грн. та 1254,35 грн. відповідно (в наданому розрахунку витрати в ТП-236 були виключені лише у вересні 2014 р., тобто без врахування вимог акта обстеження від 04.09.2014 р.). Крім того, в розрахунку пені позивачем невірно визначено прострочку з оплати вартості спожитої електроенергії за серпень 2014 р., що настала 30.08, замість 29.08, та за жовтень 2014 р., що настала 06.11, замість 30.10. В розрахунку трьох відсотків річних позивачем невірно визначено прострочку з оплати вартості спожитої електроенергії за червень 2014 р., що настала 02.07, замість 01.07.

Відповідачем у відзиві на позов та представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про зменшення суми штрафних санкцій на підставі ст. 233 Господарського кодексу України, у зв'язку із важким фінансовим становищем останнього.

Позивач проти заявленого клопотання заперечив.

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За приписами ч. 2 ст. 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. За приписами ч. 2 ст. 218 вказаного кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства. Однак, будь-якого документального підтвердження в обґрунтування заявленого клопотання та наявності виключних обставин, що можуть бути підставою зменшення розміру штрафних санкцій (пені), відповідачем до клопотання не надано.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладений обов'язок доведення тих фактів та обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 32 вказаного Кодексу визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та зменшення суми неустойки (пені) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1550,03 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення 385,80 грн. основного боргу.

2. Решту позовних вимог задовольнити частково.

3. Стягнути з 209 Управління начальника робіт (14029, Чернігівська область, м. Чернігів, Деснянський район, вул. Староказармена дільниця, буд. 2, п/р № 5799 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Горького, буд. 40, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 2791 в філії - Чернігівське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 353553, ) - 5229,97 грн. боргу за активну електроенергію.

4. Стягнути з 209 Управління начальника робіт ( 14029, Чернігівська область, м. Чернігів, Деснянський район, вул. Староказармена дільниця, буд. 2, п/р № 5799 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (14000, м. Чернігів, вул. Горького, 40, на поточний рахунок № 2791 в філії - Чернігівське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 353553, ) - 394,86 грн. пені, 24,00 грн. трьох відсотків річних, 246,51 грн. інфляційних втрат, 1550,03 грн. судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 19.02.2015р.

Суддя Мурашко І.Г.

.