РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/28772/14
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 8 916,98 грн., за участю представників позивача - Кірсанової К.О., довіреність №3576/18 від 21.11.2014 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 7 129,20 грн., пені у розмірі 824,06 грн., 3% річних у розмірі 122,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 841,25 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.10.2013 року в м. Феодосія, АР Крим, по вул. Федько сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ (застрахований позивачем транспортний засіб) під керуванням Токаренка І.О. та автомобіля «Опель», д.н. 35796 КР, яким керував Усатов Денис Сергійович.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7639,20 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП - гр. Усатова Дениса Сергійовича було застраховано в Приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий альянс".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.01.2015 року.

09.02.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву в якому він просив в задоволенні позову відмовити та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2015 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з довідки ВДАІ м. Феодосії при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим та постанови Феодосійського міського суду АР Крим від 17.10.2013 року у справі №119/8158/13-п, 02.10.2013 року в м. Феодосія, АР Крим, по вул. Федько, Усатов Денис Сергійович, керуючи автомобілем «Опель», д.н. 35796 КР, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ.

Постановою Феодосійського міського суду АР Крим від 17.10.2013 року у справі №119/8158/13-п Усатова Дениса Сергійовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №РМ101845Га/13скв від 24.04.2013 року.

Відповідно до рахунку СТО №84270 від 11.10.2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ, в результаті його пошкодження при ДТП склала 7 639,20 грн.

Як вбачається з страхового акту від 15.10.2013 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 7 639,20 грн. (за вирахуванням суми франшизи).

Зазначені кошти в розмірі 7 639,20 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями №64 896 від 16.10.2013 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Опель», д.н. 35796 КР який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ, керував Усатов Денис Сергійович.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Опель», д.н. 35796 КР, Усатова Дениса Сергійовича встановлена у судовому порядку.

Тому, Усатов Денис Сергійович є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між відповідачем та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АЕ/1360525 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Опель», д.н. 35796 КР, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 50 000 та франшизу у розмірі 510,00 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Фольксваген» д.н. АК 1229 СІ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ліміту відповідальності та за вирахуванням суми франшизи 510,00 грн. передбаченої договором (полісом) № АЕ/1360525 позов підлягає задоволенню у розмірі 7 129,20 грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми страхового відшкодування є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 7 129,20 грн. (7 639,20 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) мінус 510, 00 грн. (франшиза).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

У статті 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних так само, як інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Така позиція викладена Верховним судом України в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування.

Позивач, виплативши страхове відшкодування, отримав право регресної вимоги до відповідача на стягнення цієї суми.

Позивачем нараховано 841,25 грн. інфляційних втрат та 122,47 грн. 3% річних у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання по виплаті суми страхового відшкодування.

Позов в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 824,06 грн. пені за несвоєчасну сплату коштів в порядку регресу у розмірі 7 129,20 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Проте, статтею 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулюється порядок виплати страхового відшкодування, а не порядок стягнення відшкодування в порядку регресу.

Оскільки між сторонами відсутні договірні зобов'язання, а чинним законодавством не передбачено стягнення пені за несвоєчасне відшкодування шкоди в порядку регресу, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

У задоволенні вимог про стягнення 824,06 грн. пені слід відмовити.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву.

Проте, викладені у вищезазначеному документі доводи судом не приймаються у зв'язку з їх необґрунтованістю та відсутністю у справі доказів на їх підтвердження.

Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 33-37; код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; код 20474912) 7 129 (сім тисяч сто двадцять дев'ять) грн. 20 коп. боргу, 122 (сто двадцять дві) грн. 47 коп. 3% річних, 841 (вісімсот сорок одна) грн. 25 коп. інфляційних втрат та 1 662 (одна тисяча шістсот шістдесят дві) грн. 57 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16.02.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна