РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/27927/14

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

до фізичної особи-підприємця Зубкова Дениса Аркадійовича

про стягнення 71 400,63 грн. та розірвання договору фінансового лізингу №42/03/12 від 30.03.2012 року

Представники сторін:

від позивача: Орлова О.Г. - представник за довіреністю № 107 від 20.11.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" до фізичної особи-підприємця Зубкова Дениса Аркадійовича про стягнення 71 400,63 грн. та розірвання договору фінансового лізингу №42/03/12 від 30.03.2012 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.03.2012 року між ним та фізичною особою-підприємцем Зубковим Денисом Аркадійовичем укладено договір фінансового лізингу №42/03/12.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання та передав в користування відповідачу предмет лізингу.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення заборгованості зі сплати лізингових платежів в розмірі 57 806,69 грн., пені в розмірі 6 828,57 грн., три проценти річних в розмірі 617,16 грн., індексу інфляції в розмірі 4 928,21 грн., додаткових витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 1 220,00 грн. та розірвання договору фінансового лізингу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.01.2015 року.

В судове засідання 12.01.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 15.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.01.2015 року розгляд справи відкладено на 02.02.3015 року.

В судове засідання 02.02.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 15.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 991.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.03.2012 року між товариствома з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем Зубковим Денисом Аркадійовичем укладено договір №42/03/12 фінансового лізингу.

Відповідно до ч.1 статті 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно ч.1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п. 1.1 договору, лізингодавець зобов'язується придбати у свою власність майно, у відповідності з встановленою лізингоодержувачем специфікацією/специфікаціями (додаток №2 до договору) та передати це майно (далі по тексту «майно» чи «предмет лізингу») в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу, для його господарських цілей на строк, при умові оплати останнім лізингових платежів.

Загальне описання майна, яке є предметом лізингу у відповідності з даним договором: транспортний засіб ГАЗ (ГАЗель) промтоварний фургон модель: АС-G-3302-206-АХУ-1, 2011 рік випуску.

Загальна вартість предмету лізингу на момент укладання договору становить 122 000,00 грн. з ПДВ.

19.04.2012 року між сторонами договору підписано акт прийому-передачі предмета лізингу, відповідно до умов якого позивач передав,а відповідач прийняв предмет лізингу: ГАЗ (ГАЗель) промтоварний фургон модель: АС-G-3302-206-АХУ-1, 2011 рік випуску, реєстраційний номер АА5546МВ, № шасі/кузова 330200В0628274.

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складає 36 місяців з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі предмету лізингу у відповідності з пунктом 4.3 даного договору при умовах належного користування предметом лізингу та належної оплати лізингових платежів по даному договору (п.2.1 договору).

Згідно положень п.3 ч.2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч.1 статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з п.3.1 договору, лізингоодержувач оплачує лізингодавцю лізингові платежі у відповідності з графіком внесення лізингових платежів, викладеного в додатку №1 до договору і нормами статті 3 даного договору.

Додатком №1 до договору сторонами погоджено графік лізингових платежів.

Відповідно до статті 3 договору відповідач повинен сплачувати лізингові платежі, які складаються з авансового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу та винагороду (комісію) лізингодавця, в строки та у розмірі згідно додатку № 1 до договору.

03.04.2012 року між сторонами договору укладена додаткова угода № 1, в якій додаток №1 до договору (графік внесення лізингових платежів) викладено в новій редакції.

Згідно уточненого графіку, відповідач повинен був сплачувати лізингові платежі щомісячно, 12-го числа кожного місяця.

У зв'язку з неналежним виконання умов договору відповідачем, позивач 21.03.2014 року направлено на адресу відповідача лист-вимогу №4238-3/2014 від 20.03.2014 року в якому зазначено, що станом на 20.03.2014 року заборгованість відповідача становить 12 486,96 грн. та просив негайно погасити заборгованість.

У зв'язку з незадоволенням відповідачем вимог лізингодавця відповідно до листа-вимоги від 20.03.2014 року, позивач 11.07.2014 року направив відповідачу повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу №158-УПК від 10.07.2014 р.

На підставі п. 13.10 договору та п. 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач скористався своїм правом на вилучення (повернення) предмету лізингу в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. від 28.07.2014 року за реєстровим № 1129.

На виконання виконавчого напису №1129 від 28.07.2014 року державною виконавчою службою Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 12.09.2014 року відкрите виконавче провадження №44698590, про зобов'язання відповідача повернути на користь позивача майно - транспортний засіб: ГАЗ (Газель) промтоварний фургон модель: АС-G-3302-206-АХУ-1, 2011 рік випуску, реєстраційний номер АА5546МВ, № шасі/кузова 330200В0628274.

Проте, як зазначено позивачем, встановити місцезнаходження та повернути предмет лізингу позивачу не вдалось.

За період з 13.02.2014 року по 09.12.2014 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті лізингових платежів в розмірі 57 806,69 грн.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 57 806,69 грн. (лізингові платежі) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 828,57грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.9.7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного договору лізингоодержувач зобов'язаний оплатити лізингодавцю такі штрафні санкції: за несвоєчасну оплату лізингових платежів, передбачених даним договором та/чи графіком платежів - пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 6 828,57 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 617,16 грн. та індекс інфляції в розмірі 4 928,21 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за договором, суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 4 928,21 грн. та 3 % річних в розмірі 617,16 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді витрат на вчинення напису нотаріуса у розмірі 1 220,00 грн. та на підтвердження зазначеного надано рахунок №126 від 28.07.2014 року, платіжне доручення №490 від 28.07.2014 року та заява вих.. №8268 від 30.07.2014 року.

Так, наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», зокрема у п. 6, який передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків відповідно до закону або договору.

Відповідно до п.13.13 договору повернення (вилучення) предмету лізингу не звільняє лізингоодержувача від всіх нарахованих, але неоплачених платежів до дати повернення (вилучення) предмету лізингу, передбачених договором, в тому числі неоплачених сум штрафних санкцій та відшкодування нанесеного збитку.

У випадку розірванні даного договору, за рахунок лізингоодержувача здійснюються всі, пов'язані з цим витрати, в тому числі але не виключно, пов'язані з вилученням предмету лізингу на підставі статті 13 даного договору.

Приписами ст. 224 Господарського кодексу України та ст. 22 ЦК України установлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи те, що лізингові платежі відповідачем не сплачені та предмет лізингу не повернутий, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та понести додаткові витрати в розмірі 1 220,00 грн., а також, наявністю між протиправними діями відповідача та витратами позивача причинно-наслідкового зв'язку, вимоги позивача про стягнення 1 220,00 грн. збитків у вигляді витрат на вчинення напису нотаріуса є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлена вимога про розірвання договору лізингу.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Згідно з п.13.4.1 договору, лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, якщо лізингоодержувач не оплатив лізинговий платіж (частково чи повністю) і прострочка оплати становить більше 30 (тридцять) днів з дня настання строку платежу, встановленого в графіку оплати лізингових платежів (додаток №1 до договору).

В матеріалах справи наявне повідомлення позивача №158-УПК від 10.07.2014р. про відмову (розірвання договору фінансового лізингу.

Відповідно до п.13.8 договору, датою розірвання договору є дата фактичної передачі предмету лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю (дата повернення) або дата вилучення.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін можливе у разі істотного порушення умов договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 4 п. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не сплачує лізингові платежі та не повернув предмет лізингу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору фінансового лізингу щодо вчасної сплати лізингових платежів, а тому, вимоги позивача щодо розірвання договору фінансового лізингу № 42/03/12 від 30.03.2012 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідпача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Зубкова Дениса Аркадійовича (03040, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок 94, корпус 2, квартира 31 ідентифікаційний номер: ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (04205, м. Київ, пр.-т Оболонський, 35-А, оф.301, ідентифікаційний код: 37859096) суму лізингових платежів в розмірі 57 806 (п'ятдесят сім тисяч вісімсот шість) грн. 69 коп., пеню в розмірі 6 828 (шість тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 57 коп., три проценти річних в розмірі 617 (шістсот сімнадцять) грн. 16 коп., індекс інфляції в розмірі 4 928 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять вісім) грн. 21 коп., додаткові витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

3. Розірвати договір № 42/03/12 фінансового лізингу від 30.03.2012 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" та фізичною особою-підприємцем Зубковим Денисом Аркадійовичем.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 12.02.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий