РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/20388/13

За позовом Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт»

про стягнення 18 164, 40 грн. та зобов'язання вчинити дії

Судді: Пригунова А.Б. (головуюча)

Демидов В.О.

Марченко О.В.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Плаха А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» про стягнення штрафу у розмірі 18 164, 40 грн. та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» замінити Публічному акціонерному товариству «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» неякісний товар, поставлений згідно специфікації № 1 до договору поставки № 511130905 від 08.04.2013 р. у кількості 15, 137 т. на товар належної якості. Позовні вимоги обґрунтовані поставкою відповідачем товару неналежної якості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2013 р. порушено провадження у справі № 910/20388/13 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.12.2013 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що графіт, стосовно якого позивачем наведено заперечення щодо якості, поставлений не Товариством з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт», а іншим постачальником.

Крім того, відповідач зазначає про необхідність застосування позовної давності до вимог Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп ижньодніпровський трубопрокатний завод».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2014 р. призначено судову експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; провадження у даній справі на час проведення експертизи зупинено.

24.12.2014 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/20388/13 з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та висновок судового експерта за результатами проведення судової криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв № 6311/6312/14-34 від 22.12.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 р. поновлено провадження у даній справі та призначено колегіальний розгляд справи № 910/20388/13.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 р. визначено колегіальний склад суду у справі № 910/20388/13 - Пригунова А.Б. (головуюча), Демидов В.О. та Марченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 р. колегією суддів у складі Пригунова А.Б. (головуюча), Демидов В.О. та Марченко О.В. справу № 910/20388/13 призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.02.2015 р.

09.02.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника у відрядженні.

Представник відповідача, присутній у судовому засіданні заявив, що заперечує проти відкладення розгляду справи.

Розглянувши вищевказане клопотання позивача, суд відмовив у його задоволенні з тих підстав, що за приписами ст. 28 Господарського процесуального кодексу України юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси, в тому числі, у судому процесі.

У даному судовому зсіданні представник відповідача подав додатковий відзив на позов, у якому відзначає, що за висновком судового експерта Товариство з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» поставило позивачу графіт, що відповідає ГОСТ5279-74, у зв'язку з чим вимоги Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» не підлягають задоволенню.

Представник позивача на виклик суду не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» укладено договір поставки № 511130905, за умовами якого відповідач зобов'язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, найменування, асортимент, номенклатура, кількість та ціна якого, умови і терміни постачання якого вказуються в специфікаціях, оформлених додатками до даного договору та є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 3.8. договору товар передається відповідачем позивачу на підставі акту приймання-передачі та/або супроводжувального документа з відміткою позивача про приймання товару.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору якість товару, що поставляється за цим договором має відповідати вимогам ГОСТів, технічних та інших умов, передбачених специфікаціями до договору. Позивач має право перевірити відповідність продукції відповідача встановленим вимогам на підприємстві відповідача або виробника.

Згідно з п. 6.1.догвору приймання товару за якістю здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного виробництва за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу Ради Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № 7.

Пунктами 7.2., 7.3. договору встановлено, що при невідповідності якості товару поставленого товару, відповідача зобов'язаний в 10-тиденний термін з дати письмової заяви позивача замінити неякісний товар належної якості. За постачання неякісного товару відповідач виплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від вартості неякісного товару.

Договір, відповідно до п. 10.1., набирає чинності з моменту його фактичного підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2013 р., а в частині невиконаних зобов'язань - до повного їх виконання.

Відповідно до специфікації № 1 до договору № 511130905 від 08.04.2013 р. товар, що поставляється - графіт ГЛ-1 стандарту ГОСТ 5279-74 загальною вартістю 216 000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено, а позивачем - прийнято товар на суму 90 822, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЗФ-0000252 від 19.04.2013 р.

29.04.2013 р. складено акт приймання продукції за якістю № 136, за змістом якого графіт, поставлений за накладною № ЗФ-0000252 від 19.04.2013 р. не відповідає вимогам ГОСТ 5279-74 за зольністю та не може бути використаний у виробництві Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод».

При цьому, вищевказаний акт представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» не підписано, а висловлено окрему думку відповідно до якої різниця в показниках якості обумовлена підміною графіту, поставленого відповідачем.

Як зазначається в акті приймання продукції за якістю № 136 від 29.04.2013 р. для огляду представлений графіт ГЛ-1, поставлений автомобілем АЕ5279ВМ в кількості 15, 137 т.

Відповідно до акту відбору зразків (проб) № 1 від 29.04.2013 р. представниками сторін відібрано по три проби графіту, з яких одна проба направлена до лабораторії для проведення дослідження та по одній - для кожної сторони.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що при прийманні поставленого за договором № 511130905 від 08.04.2013 р. графіту за якістю на території Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод», спеціалістами останнього було виявлено невідповідність товару, що надійшов від Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» відповідно до специфікації № 1 вимогам ГОСТу 5279-74.

При цьому, в обґрунтування заявлених вимог щодо невідповідності поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» товару, позивач посилається на акт приймання продукції за якістю № 136 від 29.04.2013 р. та заявляє про необхідність заміни вказаного товару на якісний.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення штрафу за поставку неякісного товару у розмірі 18 164, 40 грн. відповідно до п. 7.3. договору № 511130905 від 08.04.2013 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

У відповідності до ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Як встановлено ч. 1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 41, 42 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу

Варто відзначити, що для проведення експертного дослідження, судовому експерту було надано графіт виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» марки: ГЛ-1 вуглець 88, 4 %, а також пробу графіту ГЛ-1 № А, відібрану 29.04.2013 р. відповідно до акту відбору зразків (проб) № 1 від 29.04.2013 р. - арбітраж для Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп».

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв № 6311/6312/14-34 від 22.12.2014 р. наданий на експертизу зразок графіту з маркуванням «Графіт ГЛ-1» проба № А арбітраж для Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп» 20.04.2013 р. авт. № АЕ5279ВМ відповідає вимогам ГОСТ 5279-74 «Графіт кристалічний литійний. Технічні умови. Міжнародний стандарт»; за досліджуваними показниками графіт, що позначений маркуванням «Графіт ГЛ-1 проба № А арбітраж для Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп» та графіт, що позначений маркуванням «партія 1 товар: Графіт природній чешуйчатий марки: ГЛ-1 вуглець 88, 4 % вага 1 кг. Дата 29.03.2014 р. ГОСТ: 5279-74 виготовлено в Україні Заваллівський графіт» вірогідно мають спільне походження за виробництвом.

Тобто, фактично експертом встановлено, що поставлений відповідачем графіт за договором № 511130905 від 08.04.2013 р. відповідно до видаткової накладної № ЗФ-0000252 від 19.04.2013 р. відповідає вимогам ГОСТ 5279-74.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечень щодо висновку судового експерта в порядку Господарського процесуального кодексу України сторонами не надано.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, не надаючи перевагу одним доказами порівняно з іншими, виходячи із наведених позивачем обґрунтувань заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами здійснення Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» поставки товару неналежної якості.

Таким чином, суд визнає необґрунтованими вимоги позивача про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» замінити Публічному акціонерному товариству «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» неякісний товар, поставлений згідно специфікації № 1 до договору поставки № 511130905 від 08.04.2013 р. у кількості 15, 137 т. на товар належної якості.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Тож, застосування штрафних санкцій є наслідком порушення учасником цивільних відносин зобов'язань, в той час як у даному випадку судом не встановлено неналежного виконання відповідачем умов договору щодо поставки товару за договором № 511130905 від 08.04.2013 р. відповідно до видаткової накладної № ЗФ-0000252 від 19.04.2013 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» до відповідальності за порушення договірних зобов'язань.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 68, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.02.2015 р.

Судді: Пригунова А.Б. (головуюча)

Демидов В.О.

Марченко О.В.