ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2015 р. Справа № 911/5351/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

про стягнення 142 407,70грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Грищенко О.М. (довіреність б/н від 02.06.2014);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (далі - ТОВ "ПК Трейдсервісгруп"), Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" (далі - ДП "Агрофірма "Шахтар") та просить суд:

- солідарно стягнути з ДП "Агрофірма "Шахтар" та ТОВ "ПК Тредсервісгруп" 10000,00грн пені;

- стягнути з ДП "Агрофірма "Шахтар" 132 407,70грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем - ДП "Агрофірма "Шахтар" своїх зобов'язань за договором №2203/06-П від 22.03.2006 поставки, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" (далі - ТОВ "Корпорація "Агросинтез") щодо здійснення оплати у встановлений договором строк. При цьому, кредитор у відповідному зобов'язанні - ТОВ "Корпорація "Агросинтез" замінений на ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" згідно угоди №15-11/12-53 від 15.11.2012, а виконання зобов'язань ДП "Агрофірма "Шахтар" забезпечено порукою ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" згідно договору поруки №07-04-2014-25 від 07.04.2014 в частині виплати пені на суму 10 000грн (а.с.3-10).

Відповідач у справі - ТОВ "ПК "Трейдсервісгруп" у письмовому відзиві заявлені до нього вимоги визнав, зазначивши, що задовольнити вимоги позивача не має можливості, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. Також, відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с.67).

Відповідач у справі - ТОВ "Агрофірма "Шахтар" відзиву по суті заявлених вимог не надав.

Розгляд справи здійснено за відсутності представників відповідача 1 та відповідача 2, за відсутності відзиву відповідача 2 з наступних підстав:

- відповідач 1 був обізнаний з розглядом справи, що підтверджується поданими ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" відзивом на позовну заяву у даній справі та просив розглядати справу за відсутності його представника;

- копія ухвали від 15.12.2014 про порушення провадження у справі направлена за адресою відповідача 2, вказаній у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.12.2014 (а.с.54-55), рекомендованим відправленням №473 та отримана відповідачем 2 30.12.2014, про що свідчать відомості з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошти» (а.с.102);

- копія ухвали від 13.01.2015 про відкладення розгляду справи направлена за тією ж адресою відповідача 2 15.01.2015 рекомендованим відправленням №820, що підтверджується копією списку згрупованих поштових відправлень від 15.01.2015 (а.с.98) та отримана відповідачем 2 20.01.2015, що підтверджується відомостями з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта»;

- копія ухвали від 06.02.2015 про відкладення розгляду даної справи направлена відповідачу 2 09.02.2015, що підтверджується фіскальним чеком №3429 від 09.02.2015 та описом вкладення у рекомендоване відправлення №552 та отримана відповідачем 2 13.02.2015, що підтверджується відомостями з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта»;

- інформація щодо призначення даної справи до розгляду на 06.02.2015 та 13.02.2015 також розміщувалась на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області в мережі Інтернет, що підтверджується довідками (а.с.97, 108);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача 2 не надходило;

- матеріалів справи достатньо для розгляду заявлених вимог.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2006 між ТОВ "Корпорація "Агросинтез" (надалі - продавець) та ДП "Агрофірма "Шахтар" (надалі - покупець) укладено договір поставки № 2203/06-1П (далі - договір, договір поставки), за умовами якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця насіння соняшнику та кукурудзи врожаю 2005 року і хімічні засоби захисту рослин (надалі - товар або препарати), а покупець - прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (а.с.16-20).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 2.1 договору, найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару, визначені у специфікації (додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору ціна всього товару становить 4 983 212, 00грн і визначена у специфікації (додаток № 1).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що покупець зобов'язався оплатити продавцю товар у такі терміни:

- перший платіж у сумі 1 000 000, 00грн в строк не пізніше 01.04.2006;

- другий платіж у сумі 1 500 000,00грн в строк не пізніше 05.04.2006;

- третій платіж у сумі 1 059 050,00грн в строк не пізніше 25.04.2006;

- четвертий платіж у сумі 800 830,00грн в строк не пізніше 25.05.2006;

- завершальний п'ятий платіж у сумі 623 332,00грн в строк не пізніше 25.10.2006.

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата товару здійснюється в українських гривнях у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним доручення на поточний рахунок продавця; підставою платежу є договір; днем платежу вважається день зарахування коштів на рахунок продавця.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного та належного виконання сторонами свої зобов'язань.

Додатковою угодою № 1 від 25.04.2006 до договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006 сторони змінили асортимент, кількість і ціну товару, що поставляється за договором (а.с.21).

Не виконання відповідачем зобов'язань за цим договором щодо оплати поставленого товару у встановлений договором строк стало предметом розгляду у справі №36/166 господарського суду Донецької області.

Як встановлено під час розгляду справи, рішенням господарського суду Донецької області від 10.11.2008 у вказаній справі встановлено факти поставки відповідачу товару за вказаним договором на суму 5 004 477,49грн, допущення відповідачем порушення строку виконання зобов'язання з оплати поставлений товар та наявність боргу за поставлений товар у розмірі 1 679 987,49грн на день прийняття вказаного рішення (а.с.22-24).

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідні факти, встановлені вказаним рішення суду щодо відповідача у справі - ДП «Агрофірма «Шахтар», не потребують доведення у даній справі.

Як вбачається з постанови від 22.04.2010 Відділу Державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження ВП № 10449967, відкрите з виконання рішення господарського суду Донецької області від 10.11.2008 у справі №36/166 на підставі виданого судом наказу, завершене внаслідок повного виконання - 17.03.2010 (а.с.25-26).

15.11.2012 між ТОВ "Корпорація "Агросинтез" (надалі - первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (надалі - новий кредитор) укладено угоду №15-11/12-53 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) (далі - угода №15-11/12-53), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання від ДП "Агрофірма "Шахтар" (надалі - боржник) зобов'язання щодо сплати 3 % річних та інфляційних втрат, набуте первісним кредитором на підставі договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно такого договору (а.с.27-28).

Відповідно до п. 1.2 угоди № 15-11/12-53, за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми у розмірі, визначеному п. 2.1 цієї угоди.

Згідно з п. 2.1 угоди № 15-11/12-53, вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить 757 756, 50грн.

Пунктом 2.2 угоди № 15-11/12-53 визначено, що первісний кредитор повідомляє, а новий кредитор погоджує те, що сума, вказана у п. 2.1, що відступається згідно договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, є загальною сумою (розміром) 3 % річних та інфляційних витрат, котрі нараховані за період з 11 листопада 2008 року по 15 листопада 2012 року.

Повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні направлено ДП «Агрофірма «Шахтар» 06.04.2013 цінним листом №677 з описом вкладення (а.с.30,31).

19.06.2014 між ТОВ "Корпорація "Агросинтез" (надалі - первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (надалі - новий кредитор) укладено додаткову угоду №2 до угоди №15-11/12-53 про заміну кредитора у зобов'язанні (далі - додаткова угода №2 до угоди №15-11/12-53) (а.с.34).

За умовами додаткової угоди №2 до угоди №15-11/12-53, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання відповідачем 2 зобов'язання щодо сплати пені, штрафу, процентів, інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, у зв'язку з неналежним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки №2203/06-1П від 22.03.2006.

Згідно п. 1.2 додаткової угоди №2 до угоди №15-11/12-53, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі пені, штрафу, процентів та втрат від інфляції, за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобов'язання) згідно договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006.

Вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 757 756,50грн (п.2.1 додаткової угоди №15-11/12-53).

Угода про заміну кредитора у зобов'язанні та додаткова угода №2 від 19.06.2014 направлені відповідачу 2, що підтверджується описами вкладення у цінні листи (а.с.31, 35).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір поставки №2203/06-1П від 22.03.2006 не встановлює заборону на заміну кредитора у зобов'язанні.

Крім того, 07.04.2014 між ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" (далі - поручитель) та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - кредитор) укладено договір поруки № 07-04-2014-25 (далі договір поруки), за умовами якого відповідач 1 поручається перед позивачем за виконання обов'язку ДП "Агрофірма "Шахтар" (далі - боржник) щодо сплати пені, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та угоди №15-11/12-53 (а.с.36-37).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, під основним зобов'язанням в цьому договорі розуміють угоду № 15-11/12-53 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012, укладену згідно договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006.

Згідно п. 3.1 договору поруки, обсяг відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сплатою пені у сумі 10 000,00грн.

Як визначено договором поруки, у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутись із вимогою про виконання як до боржника так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п. 4.1 договору поруки).

Відповідно до п. 6.1 договору поруки, він набуває чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін, діє до моменту припинення поруки.

Моментом припинення поруки, відповідно до п. 6.2 договору поруки, є припинення забезпеченого нею зобов'язання, а також зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У зв'язку з тим, що відповідач 2 не виконав свої зобов'язання згідно договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою №05-25/14 від 05.05.2014 про виконання в триденний термін із моменту отримання даної вимоги взятих на себе зобов'язань відповідно до договору поруки № 07-04-2014-25 від 07.04.2014 (а.с.38), у відповідь на яку листом № 25 від 12.05.2014 відповідач 1 зазначив, що зобов'язання, взяті на себе згідно договору поруки, виконати не може, у зв'язку із скрутним фінансовим становищем. Крім того, відповідач 1 у такому листі гарантував позивачу, що взяті ним на себе зобов'язання за договором поруки № 07-04-2014-25 від 07.04.2014 будуть виконані у строк до 31.08.2014 (а.с.39).

Враховуючи те, що відповідач 2 несвоєчасно та неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо здійснення оплати вартості отриманого товару за договором поставки №2203/06-1П від 22.03.2006 на умовах, визначених зазначеним договором, а відповідач 1 не виконав своїх зобов'язань за договором поруки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем 1 зобов'язань згідно договору поруки в частині виконання за відповідача 2 додаткового зобов'язання щодо сплати пені, а також застосування до відповідача 2 відповідальності у вигляді пені за порушення зобов'язання в частині оплати переданого товару у встановлений договором поставки строк.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом виконання зобов'язань, яке визначено ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, що регулює відносини сторін при поставці, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, що передбачено вказаною нормою.

Так, згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, як вже зазначалось, рішенням господарського суду Донецької області від 10.11.2008 у справі № 36/166 встановлено, що відповідачем 2 допущено прострочення оплати товару, поставленого за договором поставки у розмірі 1 679 987,49грн; зобов'язання з оплати відповідної частини товару припинено внаслідок його виконання 17.03.2010.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач звертаючись з даним позовом до суду, просить стягнути пеню у розмірі 142 407,70грн за період з 26.10.2006 по 26.04.2007, а саме 10 000,00грн пені стягнути солідарно з відповідачів, оскільки договором поруки № 07-04-2014-25 від 07.04.2014 встановлено обмеження відповідальності поручителя сплатою пені у сумі 10 000,00грн, а решту пені у розмірі 132 407,70грн стягнути з відповідача 2.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.1 договору поставки за прострочення (порушення термінів) платежів покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,1%, але не більше розміру визначеного законодавством, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Отже, договором встановлена відповідальність у вигляді сплати пені за порушення зобов'язання з оплати товару у встановлений строк. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені,ю заявлена до відповідача 2, обґрунтована.

Крім того, відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Приписами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, зважаючи на умови договору поруки, також є мотивованими вимоги до відповідача 1.

Однак, враховуючи, що останній платіж за договором поставки мав бути здійснений покупцем не пізніше 25.10.2006, позивач правомірно нараховує пеню починаючи з 26.10.2006, проте, позивачем розраховано розмір пені без застосування положень ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд не погоджується з періодом нарахування пені з 26.10.2006 по 26.04.2007, оскільки з урахуванням положень ч.6 ст.232 ГК України періодом нарахування пені мав бути період з 26.10.2006 по 25.04.2007 (оскільки шість місяців рахується від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а перебіг такого строку починається з наступного дня), проте така помилка не потягла за собою заявлення пені у більшому розмірі ніж це передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, зважаючи на відсутність у договорі положень щодо можливості нарахування пені понад шестимісячний строк, за розрахунком суду розмір пені з врахуванням положень ч.6 ст.232 ГК України, становить 142 407,71грн за період з 26.10.2006 по 25.04.2007 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) на суму боргу у розмірі 1 679 987,49грн; проте враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідачів, становить 142 407,70грн.

Отже, зважаючи на умови договору поруки, солідарно з відповідачів підлягає стягнення 10 000грн пені (обмеження відповідальності поручителя сумою 10 000грн), а з відповідача 2 - ДП «Агрофірма «Шахтар» - 132407,70грн пені.

Окрім того, позивач просив відшкодувати йому за рахунок відповідачів 8 000,00грн витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідні вимоги підлягають задоволенню в частині з урахуванням наступного.

Приписами ст. 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В силу вимог ст. 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між позивачем (далі - замовник) та адвокатом Грищенко О.М. (далі - виконавець) укладено договір №25-25/03 від 25.03.2013 про надання адвокатських послуг (далі договір №25-25/03) (а.с.40-42) та 02.06.2014 додаткову угоду №1 до договору №25-25/03 (а.с.44-45).

Відповідно до п. 1.1 договору №25-25/03 (в редакції додаткової угоди), виконавець зобов'язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ДП «Агрофірма Шахтар» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп», які виникли на підставі договору поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, угоди № 15-11/12-53 та договору поруки №07-04-2014-26 від 07.04.2014, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників пені, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками зобов'язань щодо оплати товару за договором поставки № 2203/06-1П від 22.03.2006, угоди № 15-11/12-53, договору поруки №07-04-2014-26, консультації з питань практичного застосування норм чинного законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництва інтересів замовника в суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця за вказаним договором.

Згідно п. 1.2 договору правова допомога вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Згідно з п. 3.1 договору сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за даним договором становить 8 000,00грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що суму, зазначену в п. 3.1 договору, замовник повинен сплатити в строк до 31.08.2013.

ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) складено акт від 31.10.2014 здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого загальна вартість виконаних послуг склала 8 000,00грн.

На виконання умов вказаного договору, позивачем перераховано Грищенку О.М. 8 000,00грн оплати за послуги згідно договору №25-25/03 від 25.03.2013, що підтверджується платіжним дорученням №235 від 29.03.2014 (а.с.49).

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 на ім'я ГрищенкаО.М., копія посвідчення адвоката на ім'я Грищенка О.М. (а.с.48) та довіреність від 02.06.2014, яка видана ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на представництво його інтересів Грищенком О.М. (а.с.83).

Разом з тим, суд вважає, що розмір відповідних витрат є завищеним, оскільки спір у даній справі не є складним, розгляд такого спору здійснено за три судових засідання, тривалість яких не є значною, тому у позивача не було необхідності нести такі витрати та погоджуватись на таку їх вартість; позивач не був позбавлений можливості звернутись до іншого адвоката, вартість послуг якого є меншою у порівняно з вартістю послуг, визначених таким договором (також див. п.6.5 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню частково, а саме у розмірі 3 000,00грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів у сумі 2848,15грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 20.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 10 000,00грн пені, 3 000,00грн витрат на оплату послуг адвоката, 2848,15грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 131 625,25грн пені.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.