РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/27814/14
За позовом Приватного підприємства «Техпродагро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаски-Інвест»

про стягнення 1484719,23 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - Федюк І.Ю. (представник за довіреністю);

від відповідача - Жук Л.В. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Техпродагро» звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаски-Інвест» про стягнення заборгованості за договором № 07-2014 від 07.04.2014.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.12.2014 порушено провадження у справі № 910/27814/14, розгляд справи призначено на 26.01.2015.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.12.2014 задоволено заяву позивача від 19.12.2014 про забезпечення позову, на грошові кошти відповідача накладено арешт в межах 1516240,61 грн. При цьому, сума судового збору, сплачена позивачем за звернення до суду з зазначеною заявою, на підставі ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 09.02.2015 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що умови договору не були виконані ним належним чином у зв'язку з дією непереборних обставин, та, відповідно, відсутністю фінансової можливості здійснити оплату наданих послуг.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.02.2015, відповідно до ст. 85 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

07.04.2014 між Приватним підприємством «Техпродагро» (далі - Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хаски-Інвест» (далі - Відповідач, Замовник) укладено Договір № 07-2014 (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався власними силами виконати на власний ризик роботи по внесенню аміаку рідкого технічного ГОСТ 6221-90 спеціалізованою технікою на земельних ділянках Замовника, а Замовник - прийняти та оплатити виконані роботи, в порядку та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що норма внесення та загальна вартість робіт визначається калькуляцією у Додатку №1 до Договору. Загальна вартість робіт орієнтовно складає 3191850 грн., включно з ПДВ.

Сторони дійшли згоди, що загальна вартість робіт може коригуватися в більшу або в меншу сторону, в залежності від зміни ціни аміаку та/або від остаточного розміру земельної ділянки, вартості доставки (перевезення) і, відповідно, обсягу робіт, які фактично будуть виконані Виконавцем за Договором.

Відповідно до п. 2.4. Договору, розрахунки за Договором здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів Замовником на поточний рахунок Виконавця.

Положеннями розділу 2.5. Договору сторони визначили, що Замовник, на підставі виставленого рахунку-фактури Виконавця, перераховує на поточний рахунок Виконавця вартість аміаку рідкого технічного, Робіт та послуг, вказану у п. 2.1., як передоплату, у наступному порядку: 1000000 грн. - до 15.04.2014 року, 1509850 грн. - до 21.04.2014, 682000 грн. - до 25.04.2014, залишок коштів, що підлягає оплаті - протягом двох банківських днів з моменту виставлення Виконавцем рахунку-фактури. Рахунок-фактура виставляється на підставі Акту приймання-передачі виконаних робіт.

За період із 22.04.2014 по 26.05. 2014 Позивач надав Відповідачеві послуги за Договором на загальну суму 2902828,84 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1 від 22.04.2014 на суму 1216112,50 грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2 від 28.04.2014 на суму 111101,52 грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3 від 26.05.2014 на суму 1575614,82 грн.

В той же час, Відповідач виконав свої зобов'язання за Договором лише частково, сплативши за надані послуги 1815650,02 грн. (платіжні доручення № 591 від 14.05.2014, № 8 від 11.06.2014).

23.06.2014 сторонами підписано акт звірки, відповідно до якого заборгованість Відповідача складає 1087178,82 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 23.07.2014 Позивачем на адресу Відповідача направлено претензію (вих. № 49/2014) про необхідність сплати заборгованості та пені за порушення умов Договору, загальною сумою 1119851,87 грн.

У відповідь на зазначену вимогу Відповідач надіслав Позивачеві листа (вих. № 562 від 11.08.2014), у якому визнав факт існування заборгованості, однак зауважив про неможливість виконання висунутих останнім вимог у зв'язку з відсутністю фінансової можливості.

На підставі викладеного Позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Оцінивши подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт існування заборгованості Відповідача перед Позивачем у повному обсязі підтверджений наявними у матеріалах справи доказами та Відповідачем не заперечується.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи факт підписання сторонами актів здачі-приймання робіт та положення розділу 2.5. Договору, суд дійшов висновку, що строк виконання Відповідачем зобов'язань за Договором настав, а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 1087178,82 грн. є законними та обґрунтованими.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Крім того, положеннями ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.4. Договору, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, згідно з умовами Договору, Замовник сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання Замовником, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення такого виконання.

Перевіривши доданий Позивачем у позові розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір інфляційних складає 210526,83 грн., трьох процентів річних - 56168,69 грн., та пені - 130844,89 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність, в зв'язку з чим зазначені суми підлягають стягненню з Відповідача.

Стосовно заперечення Відповідача щодо дії непереборних обставин, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

За твердженням Відповідача, причиною невиконання ним зобов'язань за Договором стали форс-мажорні обставини у вигляді несприятливих погодних умов на території оброблюваних ним полів, які призвели до загибелі врожаю, що, відповідно, потягло за собою збитки в розмірі 18000000 грн., та неможливість Відповідача належним чином виконати грошові зобов'язання.

Факт настання форс-мажорних обставин, зазначених Відповідачем, підтверджений сертифікатом № 2635 Торгово-промислової палати України.

В той же час, цілком очевидним є той факт, що настання форс-мажорних обставин має опосередкований зв'язок із невиконанням Відповідачем зобов'язань перед Позивачем, об'єктивною ж причиною порушення ним зобов'язань є відсутність грошових коштів для здійснення оплати наданих послуг.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, суд приймає до уваги правову позицію, викладену у п. 1.10. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 14 від 17.12.2013, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Відтак, заперечення Відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання є необґрунтованими та судом до уваги не приймаються.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаски-Інвест» (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 29, кв. 62; ідентифікаційний код 34343330) на користь Приватного підприємства «Техпродагро» (09107, м. Біла Церква, Київська обл., вул. Ярослава Мудрого,буд. 66/13; ідентифікаційний код 37235 (один мільйон вісімдесят сім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 82 коп. заборгованості, 130844 (сто тридцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 89 коп. пені, 210526 (двісті десять тисяч п'ятсот двадцять шість) грн. 83 коп. інфляційних, 56168 (п'ятдесят шість тисяч сто шістдесят вісім) грн. 69 коп. трьох відсотків річних та 31521 (тридцять одну тисячу п'ятсот двадцять одну) грн. 38 коп. витрат на сплату судового збору.

3.Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2015

Суддя Грєхова О.А.