КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2015 р. Справа№ 925/1892/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Гамарц О.С. (довіреність №180 від 02.01.2015 р.)

від відповідача - Іванов С.Г. (довіреність б/н від 12.01.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско»

на рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2014 р.

у справі №925/1892/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Державного підприємства «Одеська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеська залізниця» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» про стягнення штрафу в сумі 118360,00 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.12.2014 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 118360,00 грн. штрафу та 2367,20 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З накладної № 41862996 від 14.04.2014 р. вбачається, що позивач - Одеська залізниця прийняв для перевезення залізничним транспортом внутрішнього сполучення від станції «Умань» Одеської залізниці до станції «Одеса-Порт» Одеської залізниці вантаж - пшениця насипом у вагонах, згідно відомості, №№ 95380010, 95362216, 95352605, 95391751, 95391363, 95339701, 95644720. Загальна маса вантажу, визначена відправником, складає 464000 кг, в тому числі у вагоні 95380010 - 63650 кг, провізна плата 4723 грн; 95362216 - 70000 кг, провізна плата 4780 грн.; 95352605 - 63800 кг, провізна плата 4723 грн.; 95391751 - 62950 кг, провізна плата 4723 грн.; 95391363 - 64000 кг, провізна плата 4723 грн.; 95339701 - 70000 кг, провізна плата 4780 грн.; 95644720 - 69600 кг, провізна плата 4780 грн.; масу вантажу визначено зважуванням на 150 т вагонних вагах, провізна плата становить 33232 грн., власником вантажу значиться ТОВ «Гранум Інвест», відправником - відповідач - ТОВ «ТЕП Транско», одержувачем - Одеський зерновий термінал філія ДПЗКУ. У графі накладної 49 «відмітки залізниці» зазначено, що до накладної прикладено комерційний акт № 024368/24, складений станцією Одеса-Порт, на недостачу 3900 кг, у графі 55 накладної зазначено, що правильність внесених відомостей підтверджено представником відправника (а.с. 10).

З комерційного акта АА № 024368/24 від 16.04.2014 р. (а.с. 8) вбачається, що при вивантаженні вантажу, що прибув з накладною № 41862996 від 14.04.2014 р., на вимогу вантажоодержувача проводилось комісійне переважування вантажу пшениці на електромеханічних вагонних вагах ДПЗКУ Одеського зернового терміналу, повірки 08.04.2014 р., переважування проводилось працівниками Одеського зернового терміналу в присутності комерційних агентів залізниці. Відповідно до розділу «Д» комерційного акта, при переважуванні виявлено, що вага вантажу у вагоні № 95391363 меньша ніж зазначено в перевізному документі на 1050 кг, в вагоні № 95391751 - меньша на 1100 кг, в вагоні № 95380010 - меньша на 600 кг, в вагоні № 95352605 - меньша на 600 кг, в вагоні № 95644720 - меньша на 550 кг, а загальна різниця ваги складає 3900 кг. Пломби (ЗПП) на вагонах слідів пошкоджень не мали, вагони були у справному технічному стані, недостаючий вантаж міг поміститись у вагонах, виток вантажу із вагонів відсутній, при відкритті верхніх вантажних люків виявлено, що вагони завантажені не повністю. Комерційний акт посвідчений підписами начальника станції, начальника вантажного району, комерційними агентами і вантажоодержувачем, завірений штемпелем станції.

Претензія позивача від 10.06.2014 р. № 739/ДНМ про добровільну сплату суми спірного штрафу у місячний термін відповідачем не визнано і не виконано (а.с. 17).

З технічного паспорта вагонних ваг станції «Одеса-Порт» Одеської залізниці, оформленого 17.12.2012 р., вбачається, що власником ваг є філія ПАТ «ДПЗКУ» «ОЗТ», ваги (ЗВВТ) електромеханічні, модифікації 2385ВВ-100Э/2С, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, строк есплуатації 10 років, найбільше навантаження 100 т., прийняті в експлуатацію 15.10.2006 р., розташовані на колії № 2 «ОЗТ», міжповірочний інтервал складає 12 місяців, між оглядами-перевірками - 6 місяців, 08.04.2014 р. проводилась повірка ваг, спірне переважування проводилось 16.04.2014 р. (а.с. 11-12).

26.12.2013 р. Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі директора філії «Одеський зерновий термінал», як замовником з однієї сторони, і позивачем - Державним підприємством «Одеська залізниця», як виконавцем з другої сторони, укладено договір про надання послуг № ДН-1-22/1-13-ДНМ, предметом якого сторони договору визначили зобов'язання виконавця за завданням замовника надати послуги, які складаються з: роботи щодо участі представника залізниці у зважуванні на вагонних вагах всіх вагонів, що будуть надходити на адресу замовника, в порядку та на умовах, визначених цим договором; у разі невідповідності відомостей щодо маси вантажу як у бік зменшення, так і у бік збільшення, яка буде встановлена під час проведення зважування вагонів, виконавець, відповідно до вимог ст. 129 Статуту залізниць України, складає комерційний акт, один екземпляр якого видає замовнику.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що неправильне зазначення ним - як відправником вантажу маси вантажу у залізничній накладній № 41862996 від 14.04.2014 року є хибним, оскільки маса вантажу ним визначалась на підставі акту комісійного зважування від 14.04.2014 р. щодо кількості відпущеного зі складу філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» зерна та товарно-транспортних накладних елеватора №№ 433-435 від 14.04.2014 р. на його перевезення; переважування вантажу проводилось по вимозі вантажоотримувача на його вагах, а не як контрольне зважування залізницею, після завершення перевезення; розбіжність маси вантажу проти зазначеної у перевізному документі не перевищує допустимих природних втрат.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем долучено до матеріалів справи копії вищеназваних товарно-транспортних накладних, акту комісійного зважування і технічного паспорту вагів станції «Уманський елеватор» Одеської залізниці та договір № 4/ТЕО від 17.03.2014 р. транспортного експедирування, укладений відповідачем, як експедитором, з власником вантажу ТОВ «Гранум інвест», як замовником послуг (а.с. 19-25).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у даній справі, є заявлена позивачем, як перевізником, вимога до відповідача, як замовника перевезення і вантажовідправника, про стягнення штрафу у сумі 118360 грн. за невірне зазначення маси вантажу у накладній № 41862996 від 14.04.2014 р.

Відповідно до ч.ч 5, 6 ст. 306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Частина 1 ст. 24 Статуту залізниць України визначає, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення (в редакції, що діяла на час здійснення спірного перевезення), загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг вказується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній; маса зернових вантажів, насіння, висівок і комбікормів, які перевозяться насипом, картоплі, овочів і баштанних культур, які перевозяться навалом, визначається відправником на вагонних, елеваторних, інших вагах або за допомогою дозувальних пристроїв чи інших спеціальних приладів.

Пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Пунктами 4.1., 4.3. цих же правил встановлено, що заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил, у разі складання акта в графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено. Пунктом 5.5. цих же Правил встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правилами складання актів (ст. 129 Статуту) встановлено, що:

п. 1 - при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 15.03.1999 р. за № 165/3458);

п. 2 - комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, як невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

п. 8. - комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів;

п. 10. - комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (пункт 10 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 р. N 138).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів визначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, види штрафних санкцій визначено главами 24, 26 ГК України. За їх змістом, господарську санкцію у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів також передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Статтею 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу зазначеним у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлення невідповідності маси вантажу зазначеній відповідачем у накладній № 41862996 від 14.04.2014 р. позивачем здійснено в межах своїх повноважень, у відповідності до норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Сам факт невідповідності підтверджено належними і допустимими доказами.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 118360,00 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на порушення норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2014 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2014 р. у справі №925/1892/14 залишити без змін.

Справу №925/1892/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун