ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 922/4717/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Шевель О. В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників:

позивача - Надобко С.В. - дов. б/н від 29.01.15

відповідача - Шевчук Н.Ю. - дов.№09/2357/01-09 від 31.12.14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №143 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 11.12.14 у справі № 922/4717/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система", м.Харків,

до Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м.Харків,

про зобов'язання продовжити дію договору

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.12.14 (суддя Яризько В.О.) відмовлено ТОВ "Міська Рекламно-Інформаційна Система" у позові до КП "Харківський метрополітен" про зобов'язання продовжити дію договору № 98-2/СНД від 30.12.2013.

Позивач із рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.15 розгляд апеляційної скарги було призначено на 17.02.15.

Відповідачем 13.02.15 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому КП "Харківський метрополітен", посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень до неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується представниками сторін під час апеляційного розгляду справи, 30.12.13 між КП "Харківський метрополітен" (метрополітен, відповідач) та ТОВ "Міська Рекламно-Інформаційна Система" (клієнт, позивач) було укладено договір № 98-2/СНД за умовами якого клієнт одержує від метрополітену послуги по наданню місць на рекламних щитах, які знаходяться у власності метрополітену, та вчасно і в повному обсязі вносить плату за користування рекламними місцями на поточний рахунок метрополітену.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту досягнення сторонами домовленості по всім істотним умовам та підписання сторонами тексту договору, та діє до 31.03.14 включно, а в пункті 7.2 сторони конкретизували, що послуги по цьому договору надаються з 01.01.14 по 31.03.14 додатковою угодою № 1 від 31.03.14 до договору № 98-2/СНД від 30.12.13 сторони узгодили викласти пункт 7.2 договору в наступній редакції: "послуги по цьому договору надаються з 01.01.14 по 30.09.14".

Таким чином, сторони погодили строк дії договору до 30.09.14.

Відповідно до п. 6.5 договору у разі виконання всіх умов договору клієнт має переважне право перед іншими особами на його пролонгацію та/або підписання нового договору на наступний термін. В такому випадку клієнт письмово попереджує метрополітен за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору про свої наміри щодо його пролонгації та/або складання нового на наступний термін.

Отже, сторони у договорі визначили певний порядок пролонгації договору на наступний термін - наявність письмового попередження про наміри пролонгації (та/або складання нового договору на наступний термін) - за двадцять календарних днів до закінчення терміну дії договору.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представниками сторін у суді апеляційної інстанції, позивач вимоги п. 6.5 договору не виконав, до закінчення терміну дії договору письмового попередження про наміри щодо пролонгації та/або складання нового договору на наступний термін відповідачу взагалі не направляв.

Зважаючи на відсутність письмового попередження про наміри пролонгації договору, по закінченні терміну дії договору № 98-2/СНД від 30.12.13 відповідач повідомив позивача листом № 27/1947/01-09 від 01.10.14 про необхідність звільнення рекламних місць. Цей факт КП "Харківський метрополітен" підтверджує копією листа від 01.10.14 з розпискою про отримання.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що відповідний підпис про отримання зроблений невідомою особою без розшифровки прізвища та посади такої особи, що свідчить про неналежність поданого доказу.

Разом з тим, у апеляційній скарзі та присутнім у судовому засіданні представником позивача надано пояснення, що такий лист дійсно був отриманий його працівником (менеджером Ледовським В.І.), однак, цей працівник не мав повноважень на отримання такої кореспонденції, окрім того, у цей час знаходився у відпустці. Доказів на підтвердження таких пояснень представником позивача не надано.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає за необхідне досліджувати вказані докази (витребовувати їх у сторін), оскільки вони не мають значення для справи (не відносяться до предмету спору), а факт отримання листа позивачем підтверджено.

Матеріалами справи також підтверджується, що 06.10.14 (тобто вже після закінчення строку дії договору) позивач звернувся до відповідача з листом № 48 про пролонгацію договору № 98-2/СНД від 30.12.13, що підтверджується копією листа та копією опису вкладення у цінний лист.

Відповідачем вказаний лист отриманий 08.10.14, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, залишений без задоволення.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що продовження (пролонгація) договору у цей час була неможлива, оскільки договором передбачений певний порядок пролонгації, на підписання нового договору відповідач не погоджувався, оскільки позивач постійно порушував строки оплати за договором.

Як вірно посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, фактично згідно умов договору № 98-2/СНД від 30.12.13 відповідач надав позивачу в користування рекламні щити з метою розміщення на них реклами, позивач відповідно до п. 2.3.1 договору зобов'язаний в повному обсязі вносити плату за користування рекламними місцями на поточний рахунок метрополітену. Тобто, у даному разі між сторонам виникли відносини найму.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України та ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі ст. 777 ЦК України наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Як вже встановлено вище, умовами договору № 98-2/СНД від 30.12.13 також передбачено, що у разі виконання всіх умов договору позивач має переважне право на його пролонгацію та/або підписання нового договору на наступний термін, про що він повинен повідомити відповідача за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до відповідача з проханням продовжити дію договору у встановлений договором строк, тобто за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору, а відтак, колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що за відсутності такої заяви відповідач обґрунтовано вважав, що договір припинив свою дію з 01.10.14, у зв'язку з чим і повідомив позивача про необхідність звільнення рекламних місць.

Позивач звернувся до відповідача з листом про продовження строку дії договору № 98-2/СНД від 30.12.2013 вже після закінчення строку договору оренди та отримання листа відповідача про звільнення місць, а за таких обставин колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, та вважає, що договір, який вже закінчив свою дію не може бути продовжений.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. Тобто, враховуючи зазначені норми та факт спливу строку договору оренди, колегія суддів вважає, що позивач має право звернутися до відповідача з пропозицією укласти новий договір, а не продовжити строк дії спірного договору.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача у апеляційній скарзі на своєчасність оплати ним наданих послуг (після підписання акту виконання робіт) та на той факт, що відповідачем не була нарахована пеня через несвоєчасне внесення орендної плати за користування рекламними місцями на поточний рахунок метрополітену, з наступних підстав.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що поточні платежі, визначені даним договором, здійснюються клієнтом передплатою, у розмірі місячної оплати, до 15 числа попереднього місяця (п. 3.3 договору).

Разом з тим, як встановлено із матеріалів справи, такі строки позивачем порушувались. Зокрема, оплата за червень 2014 р. позивачем здійснена 23.06.14 (8 днів прострочки), за липень 2014 р. - 18.08.14 (більше місяця прострочки), за серпень 2014 р. та за вересень 2014 р. - з прострочкою у 7 та 8 днів відповідно (а.с. 61-68). За прострочення оплати позивачем сплачена пеня у розмірі35,47 грн. (а.с.52).

Отже, позивач є таким, що порушував умови укладеного між сторонами договору, а відтак, у нього відсутні підстави посилатися на наявність переважного права на укладання договору з відповідачем.

Що ж стосується посилання позивача на безпідставність відмови у задоволенні його клопотання про залучення третьої особи, колегія суддів зазначає, що у задоволенні такого клопотання було правомірно відмовлено судом першої інстанції, оскільки відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача (чи бути залученим судом) до прийняття рішення, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Рішення суду в даній справі, прийняте за результатами розгляду позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача продовжити дію господарського договору № 98-2/СНД від 30.12.13, жодним чином не впливає на права та обов'язки Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, тому колегія суддів повністю погоджується з вказаними висновками господарського суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 11.12.14 у справі № 922/4717/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система ", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.12.14 у справі №922/4717/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 19.02.15

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.

Суддя Шутенко І.А.