Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

16 лютого 2015 року справа № 927/1694/14

За первісним позовом:

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк",

пр-т Ватутіна, 33А, м. Донецьк, 83015;

(в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Славкіної М.А.)

адреса для листування: Солом'янська площа, 2, м. Київ, 03035

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер",

пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000;

фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс",

вул. Горького. 65, м. Чернігів, 14000;

фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж",

вул. Комсомольська, 18, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 275717,00 дол. США (3854446,25грн.)

За зустрічним позовом:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс",

вул. Горького. 65, м. Чернігів, 14000;

фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк",

пр-т Ватутіна, 33А, м. Донецьк, 83015;

(в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Славкіної М.А.)

адреса для листування: Солом'янська площа, 2, м. Київ, 03035

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,

на стороні позивача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер",

пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000;

фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж",

вул. Комсомольська, 18, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання припиненою поруки

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Яроцька Л.О. (довіреність №183 від 25 грудня 2014 року),

відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом): Литвин А.М. (довіреність №47/01 від 14 січня 2015 року),

відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Польовик С.В. (довіреність №12/01-15 від 12 січня 2015 року).

третьої особи на стороні відповідача-1 за первісним позовом (третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом): не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського кодексу України у судовому засіданні 16 лютого 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Підстави повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0] - відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.

Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Південкомбанк" подано позов про:

- солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" заборгованості за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року у розмірі 275717,00 доларів США та 283911,10грн заборгованості, в тому числі: заборгованості за основним зобов'язанням - 262258,90 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13458,10 доларів США; заборгованість по щомісячній комісії - 18000,00грн.; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 265911,10грн.

- переведення на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року у сумі 3854446,25грн. (275717,00 доларів США по курсу валют НБУ - 12,95 грн. на день складання розрахунку (16 жовтня 2014 року) - 3 570535,15грн. + 283911,10грн.) в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Агропартнер" за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року.

Ухвалою суду від 25 листопада 2014 року було зупинено провадження у справі. Ухвалою від 26 грудня 2014 року провадження у справі поновлено. Ухвалою від 15 січня 2015 року розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 22 січня 2015 року було залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж", продовжено строк розгляду спору на 15 днів по 16 лютого 2015 року включно та відкладено розгляд справи на 02 лютого 2015 року.

Ухвалою від 30 січня 2015 року суд прийняв зустрічну позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер", 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж" про визнання припиненою поруки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19 червня 2013 року.

У судовому засіданні 02 лютого 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що строк кредитування за кредитним договором закінчився, позичальник не виконав зобов'язань щодо погашення кредиту у встановлений договором строк, а тому виникла прострочка заборгованості.

Позовні вимоги за зустрічним позовом представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) не визнав, свої заперечення обґрунтовує тим, що є рішення господарського суду по справі №927/1522/14 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-1 за первісним позовом не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позовні вимоги визнав частково, а саме: визнав заборгованість за кредитом в сумі 262258,90 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2679,26 доларів США; заборгованість по щомісячній комісії в сумі 3600,00грн. та заперечив щодо нарахування пені за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії і вимоги про переведення на ПАТ "КБ "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ТОВ "Агропартнер" вжило всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, заборгованість виникла внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання, вина відповідача-1 у порушенні зобов'язання відсутня, тому він не має нести відповідальність, договір між ТОВ "Агропартнер" і ТОВ "Форсаж" є припиненим. Позовні вимоги за зустрічним позовом представник відповідача-1 (третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом) підтримав.

Представник відповідача-2 (позивача за зустрічним позовом) позовні вимоги за первісним позовом не визнав та підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, обгрунтовуючи їх тим, що невиконання ТОВ "Агропартнер" своїх грошових зобов'язань по кредитному договору сталося у зв'язку з простроченням кредитора - ПАТ "КБ "Південкомбанк", що полягало у неприйнятті належного виконання від боржника, отже, відповідно до ч.2 ст.559 ЦК України порука за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19 червня 2013 року підлягає припиненню.

Представник третьої особи за первісним позовом заперечив щодо вимог позивача, зазначивши, що ТОВ "Форсаж" виконало свої зобов'язання перед ТОВ "Агропартнер" за договором №17/01 від 20 січня 2014 року та не має перед ним жодних заборгованостей. Щодо зустрічного позову - представник підтримав зустрічні позовні вимоги.

Ухвалою від 02 лютого 2015 року розгляд справи відкладався. У судовому засіданні 09 лютого 2015 року оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 16 лютого 2015 року представник позивача надав суду довідки, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача-1 надав суду довідку, яка долучена до матеріалів справи, та зазначив, що станом на 05 червня 2014 року, 18 червня 2014 року, 27 липня 2014 року на рахунках ПАТ "КБ "Південкомбанк" ТОВ "Агропартнер" були наявні кошти і позивач міг прийняти належне виконання зобов'язань по кредитному договору від відповідача-1, у ТОВ "Агропартнер" були наявні інші банківські рахунки, але основні кошти знаходились в ПАТ "КБ "Південкомбанк".

Третя особа представника у судове засідання 16 лютого 2015 року не направила, заяв та клопотань не надіслала, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 116 т.2).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

19 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "КБ "Південкомбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (позичальник) укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю (далі - договір кредитної лінії) (а.с. 19-23 т.1), відповідно до умов якого, кредитор відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну лінію та в її межах надає позичальнику в користування грошові кошти (надалі - кредит) на наступних умовах:

- загальний ліміт кредитування: 3600000,00грн. або еквівалентна сума в доларах США за курсом НБУ на дату видачі Траншу;

- валюти кредиту: гривня, долар США;

- строк кредитної лінії: з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року;

- процента ставка: у гривні - 21,1% річних, у доларах США -10,8% річних;

- ціль використання коштів - фінансування торгових операцій із закупівлі зернових.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За юридичною природою вказаний договір є договором кредиту, а тому до нього застосовуються норми глави 71 ЦК України.

Відповідно до п.1.3 договору кредитної лінії, кредит надається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші", у будь-якій з валют кредиту, передбачених у п.1.1 цього договору, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування. Кредит надається позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п.2.2. договору кредитної лінії, моментом надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок №2600.6.029244.001 у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876, суми відповідного Траншу кредиту.

На виконання умов договору 25 червня 2013 року банк надав відповідачу транш в сумі 450394,00 доларів США, що за офіційним курсом іноземних валют НБУ на день видачі кредиту складало 3600000,00грн., про що свідчить виписка по особовому рахунку (а.с. 25-26 т.1).

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 договору кредитної лінії, моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора, зазначений в п.2.1. цього договору, грошових коштів на суму траншу кредиту; термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії.

Відповідно до п.2.10. договору кредитної лінії, якщо кінцева дата сплати процентів, комісій, повернення кредитних коштів відповідно до цього договору припадає на вихідний, святковий чи не робочий день, то сплата такої заборгованості здійснюється в перший після настання строку сплати робочий день.

Так, як зазначає позивач та встановлено господарським судом, відповідач-1 27 січня 2014 року отримав транш на суму 450394,00 дол. США. Погашення цього траншу було здійснено: 24 квітня 2014 року - 54928,50 дол. США, 25 квітня 2014 року - 67153,24 дол. США, 28 квітня 2014 року - 27918,26 дол. США, 22 травня 2014 року - 38135,10 дол. США - всього на суму 188135,10 дол. США. На дату кінцевого повернення кредиту, 18 червня 2014 року, сума непогашеного кредиту склала 262258,90 дол. США.

Отже, на момент звернення позивача до суду відповідача-1 має заборгованість за основним зобов'язанням по кредитному договору в сумі 262258,90 доларів США (еквівалент станом на 16 жовтня 2014 року 3396252,76грн.), що визнав представник відповідача-1 у судових засіданнях.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення 262258,90 доларів США кредитних коштів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 06 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року в сумі 13458,10 дол. США (еквівалент станом на 16 жовтня 2014 року174282,40грн.) і заборгованість по щомісячній комісії за період з 06 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року в сумі 18000,00грн.

Відповідно до п. 3.3.5., п.3.3.6. договору кредитної лінії, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору комісії та проценти на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.5., 2.6. договору кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший не робочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні.

Відповідно до п.2.7., п.2.8. договору кредитної лінії нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом "факт/360". При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії; сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії, на рахунок №2068.1.029244.002, відкритий у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", код банку (МФО) 320876.

Відповідно до п. 1.1., п.2.9. договору кредитної лінії, щомісячна комісія за управління кредитною лінією складає 0,1% від ліміту кредитування в гривнях; нарахування щомісячної комісії з управління кредитною лінією здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця та в день повернення позичальником заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). Комісія нараховується починаючи з дати укладання цього договору до дня повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). При цьому, нарахування комісії за неповні місяці здійснюється з урахуванням фактичної кількості днів у місяці, протягом яких позичальнику була відкрита кредитна лінія, та протягом яких існувала прострочена заборгованість, що виникла в результаті порушення кінцевого строку дії кредитної лінії; сплата щомісячної комісії здійснюється щомісячно в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування по 05 число місяця (включно) наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі на рахунок №3578.3.029244.003у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876. Сплата одноразової комісії за підготовку та оформлення цього Договору (360,00грн.) здійснюється позичальником на рахунок №3578.3.029244.003у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876 у день підписання цього Договору. Сплата одноразової комісії за надання відкличної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії здійснюється в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування, позичальником на рахунок №3578.3.029244.003у Київській філії ПАТ "КБ "Південкомбанк", МФО 320876 у день підписання цього договору.

Відповідач-1 визнав заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за травень місяць 2014 року в сумі 2679,26 доларів США (станом на 05 червня 2014 року) і заборгованість по щомісячній комісії в сумі 3600,00грн. за травень місяць 2014 року (станом на 05 червня 2014 року).

Так, 23 квітня 2013 року між ТОВ "Агропартнер" та ПАТ "КБ "Південкомбанк" було укладено договір банківського рахунку № 3851Р-21Ю від 23 квітня 2013 року (а.с. 54-57 т.2), згідно п. 1.1. якого, позивачу було відкрито поточний рахунок № 4001 в гривнях.

Станом на 05 червня 2014 року на зазначеному рахунку знаходилися грошові кошти, що належать відповідачу-1, на загальну суму 703669,12грн., про що свідчить банківська довідка (а.с. 128 т.2).

Відповідно до Розділу 4 вищезазначеного договору банківського рахунку, з метою виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, ТОВ "Агропартнер" були надані до ПАТ "КБ "Південкомбанк" наступні розрахункові документи:

- 05 червня 2014 року заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів №22 на суму 2679,26 доларів США;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення №116 на гривневий еквівалент на купівлю іноземної валюти згідно заявки №21, 22 від 05 червня 2014 року на суму 69400,00грн.;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення в іноземній валюті №29 сплата відсотків за травень 2014 року згідно кредитного договору № №179К-21Ю від 19 червня 2013 року на суму 2679,26 доларів США;

- 05 червня 2014 року платіжне доручення №118 оплата комісії за травень 2014 року згідно кредитного договору № №179К-21Ю від 19 червня 2013 року на суму 3600,00грн.;

- 18 червня 2014 року заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів №23 на суму 52496,00 доларів США;

- 18 червня 2014 року платіжне доручення №117 на гривневий еквівалент на купівлю іноземної валюти згідно заявки №23 від 18 червня 2014 року на суму 622660,00грн.;

- 18 червня 2014 року платіжне доручення в іноземній валюті №30 погашення кредиту згідно кредитного договору № №179К-21Ю на суму 52496,00 доларів США.

Відповідач-1 вважає, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Проте, станом на 18 червня 2014 року (останній день дії кредитної лінії) ПАТ "КБ "Південкомбанк" не було виконано розрахункових документів ТОВ "Агропартнер" на загальну суму 55175,26 доларів США та 3600,00грн. і, внаслідок відмови позивача прийняти належне виконання грошового зобов'язання, запропонованого відповідачем-1, утворилась відповідна заборгованість.

Проте, як свідчать матеріали справи, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 травня 2014 року прийнято рішення №37 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у позивача. Тимчасову адміністрацію у позивача запроваджено строком на 3 місяці з 26 травня 2014 року по 25 серпня 2014 року. Рішенням Фонду від 15 серпня 2014 року №71 дію тимчасової адміністрації продовжено до 25 вересня 2014 року (а.с. 92 т.2).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 вересня 2014 №101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" (а.с. 15, 16 т.1). Відповідно до Рішення Фонду від 24 листопада 2014 року №126 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" призначено Остапенко Ірину Вікторівну.

Отже, станом на дату складання відповідачем-1 платіжних документів № 22, 23, 29, 30, 116, 117, 118 (після 26 травня 2014 року) у ПАТ "КБ "Південкомбанк" було запроваджено тимчасову адміністрацію, а в подальшому було відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних відносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, яка діяла станом на дату виставлення платіжних документів на купівлю валюти, під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку:

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку;

3 ) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором банківського рахунку, укладеного між позивачем та відповідачем-1, позивач зобов'язаний виконувати платіжні доручення відповідача-1. Зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку відповідача-1, відкритому у банку, на покупку валюти, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента відповідача-1 є майновим зобов'язанням.

Відтак, виходячи з аналізу вищенаведених положень, відповідач-1 є кредитором позивача, на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги щодо здійснення видаткових операцій з рахунку відповідача-1 під час запровадження у позивача тимчасової адміністрації.

В свою чергу статтею 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачені наслідки призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Вказаною статтею Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно статті 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" у цьому Законі терміни вживаються у ну значенні:

"банк" - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків;

"банківська діяльність" - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

"банківська ліцензія" - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність;

"ліквідація банку" - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до статті 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належить, зокрема, відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах.

Отже, оскільки рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію, Національним банком України з 26 вересня 2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "КБ "Південкомбанк", банк з 26 травня 2014року не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач-1 не в повному обсязі повернув кредитні кошти, то відповідно до умов пунктів 2.6, 2.9 кредитного договору позивачем правомірно нараховано 13458,10 дол. США процентів за користування кредитом з 06 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, та 18000,00грн. щомісячної комісії за період з 06 червня 2014 року по15 жовтня 2014 року. Виходячи з викладеного, вимоги позивача в частині стягнення даних сум є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач в позовній заяві нарахував та заявив до стягнення пеню всього в сумі 265911,10грн., в тому числі:

- на суму неповернутого кредиту за період з 19 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року в сумі 257582,33грн.,

- на суму процентів за період з 06 червня 2014 по 15 жовтня 2014 року в сумі 7483,78грн.,

- на суму щомісячної комісії за період з 06 червня 2014 по 15 жовтня 2014 року в сумі 845,00грн.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.2. договору кредитної лінії, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов, встановлених пунктом 3.3.6. договору, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Відповідач-1 вважає, що нарахування пені є безпідставним.

Проте, виходячи з вищевикладених обставин, господарський суд прийшов до висновку, що позичальником прострочено строки повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій, визначених кредитним договором.

Відповідно до ч.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач-1 мав намір здійснити перерахування коштів зі свого рахунку на погашення його заборгованості по кредитному договору в межах строків, визначених умовами договору, а відтак мав намір належним чином виконати свої зобов'язання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути 132955,55грн. пені. В стягненні іншої частини пені слід відмовити.

Слід зазначити, що на підставі ст. 554 ЦК України, позивач просить суд стягнути заборгованість по тілу кредиту, процентам, комісії та пені солідарно з боржника (відповідача-1) та поручителя (відповідача-2).

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

ТОВ "Агрохімресурс" (поручитель, відповідач-2 за первісним позовом) подав зустрічний позов до банку, відповідно до якого просить суд визнати припиненою поруку ТОВ "Агрохімресурс" за договором поруки №179П-21Ю/1 від 19 червня 2013 року.

Так, 19 червня 2014 року між ПАТ "КБ "Південкомбанк" (кредитор), ТОВ "Агрохімресурс" (поручитель) та ТОВ "Агропартнер" (боржник) укладено договір поруки №179П-21Ю/1 (далі - договір поруки) (а.с. 27-28 т.1).

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю від 19 червня 2013 року, укладеного між кредитором та боржником, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків, тощо. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплата процентів, комісій визначено основним договором.

ТОВ "Агрохімресурс" посилається на ч.2 ст.559 ЦК України, де зазначено, що порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Проте, господарським судом встановлено, що рішенням правління Національного банку України від 23 травня 2014 року ПАТ "КБ "Південкомбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію, а відтак з 26 травня 2014року банк фактично був позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів і не міг надавати кошти згідно кредитного договору.

Матеріалами справи та поясненнями представника відповідача-1 підтверджується, що у відповідача-1 існує заборгованість перед банком по кредитному договору№179К-21Ю від 19 червня 2013 року, а поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за даним договором.

Отже, господарський суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо солідарного стягнення заявлених вище сум з відповідача-1 і відповідача-2 є правомірною і підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Позивачем також заявлено вимогу про переведення на ПАТ "КБ "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року у сумі 3854446,25грн. (275717,00 доларів США по курсу валют НБУ - 12,95 грн. на день складання розрахунку (16 жовтня 2014 року) - 3 570535,15грн. + 283911,10грн.) в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Агропартнер" за кредитним договором №179К-21Ю від 19 червня 2013 року.

Відповідно до ст.49 Цивільного кодексу України, заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому; у договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.

Так, 27 січня 2013 року між ПАТ "КБ "Південкомбанк" (далі - заставодержатель) та ТОВ "Агропартнер" (далі- заставодавець) укладено договір застави майнових прав по контракту №179З-21Ю/3 (далі - договір застави майнових прав) (а.с. 30-33 т.1).

Згідно до п.1.1. договору застави майнових прав, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №179К-21Ю від 19 червня 2013 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, надалі за текстом "кредитний договір" або "основне зобов'язання", укладеного між заставодержателем та заставодавцем (позичальником), за умовами якого заставодавець (позичальник) зобов'язаний до 18 червня 2014 року (включно) повернути заставодержателю кредитні кошти, отримані за кредитним договором в рамках мультивалютної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 3600000,00гривень та сплатити проценти за користування ними у розмірі 21,1% процентів річних у гривні, 10,8% процентів річних у доларах США, разову комісію за підготовку оформлення договору у розмірі 360,00грн., в т.ч. ПДВ 60,00грн., разову комісію за надання мультивалютної відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1,5% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, щомісячну комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,1% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках розмірах, передбачених кредитним договором, інші витрати здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено кредитним договором. Відповідно до цього договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем (позичальником) своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майнових прав, заставлених на вказаних умовах.

Відповідно до п.1.2. договору застави майнових прав, в забезпечення виконання зобов'язань, зазначених у п.1.1. цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором передає в заставу заставодержателю належне йому право вимоги до боржника, яке винило на підставі Додатку №1/01 від 20 січня 2014 року до договору №17/01 від 20 січня 2014 року (надалі - контракт), що укладений між заставодавцем та боржником та на підставі рахунку-фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року.

Відповідно до п.1.3.-1.5. договору застави майнових прав, боржником застводавця є ТОВ "Форсаж"; загальна сума контракту 5290000,00грн.; заставодавець за контрактом має до боржника право вимоги товару (кукурудза, ДСТУ 4525:2006, у кількості 4336,065) в сумі 5290000,00грн. згідно із рахунку-фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року. товар, який боржник зобов'язаний поставити заставодавцю на умовах визначених в контракті, протягом 90 календарних днів з дня оплати.

Відповідно до п.1.7. договору застави майнових прав, на момент укладення цього договору вартість неотриманого заставодавцем за контрактом та згідно із рахунком - фактури №Ф-033807 від 22 січня 2014 року становить 5290000,00грн., що підтверджується актом між заставодавцем та боржником станом на 27 січня 2014 року.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про заставу" при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Проте, представниками відповідача-1 і третьої особи надано суду угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05 січня 2015 року, з якої вбачається, що зобов'язання за договором №17/01 від 20 січня 2014 року припинені (а.с. 96 т.2).

Представник відповідача за зустрічним позовом зауважив, що про факт припинення зобов'язань за договором №17/01 від 20 січня 2014 року йому стало відомо тільки у судовому засіданні, у банку відсутні докази виконання сторонами зобов'язань по даному договору.

Виходячи з викладеного, господарський суд вважає, що вимога позивача щодо переведення на ПАТ "КБ "Південкомбанк" права вимоги за договором застави майнових прав №1793-21Ю/3 від 27 січня 2014 року до боржника ТОВ "Форсаж" за контрактом №17/01 від 20 січня 2014 року є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно з ч.3 ст.49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року №101 розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк". Тому з відповідачів на користь бюджету слід стягнути 73080,00грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.-ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (вул. Горького. 65, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (пр-т Ватутіна, 33А, м. Донецьк, 83015, ) 262258,90 доларів США заборгованості за основним зобов'язанням (еквівалент 3396252,76грн.) 13458,10 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом (еквівалент 174282,40грн); 18000,00грн. заборгованості по щомісячній комісії та 132955,55грн. пені.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

5. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" (пр-т Перемоги, 93, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14013, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімресурс" (вул. Горького. 65, м. Чернігів, 14000; фактична адреса: пр-т Перемоги, 133, м. Чернігів, 14000, ) до державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030001, МФО 853592, ) 73080,00грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення виготовлено 18 лютого 2015 року.

Суддя В.В. Моцьор

.