ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р.Справа № 922/5707/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ,
до 1. Корпорації "Співдружність КОМП", с. Комунар Харківського району Харківської області, 2. публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків,
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явився,

1-відповідача - не з'явився,

2-відповідача - Мовсесова Г.Г. (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Кредо Солюшнс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів, 1. Корпорації "Співдружність КОМП", 2. публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", про визнання недійсним з моменту його вчинення договору іпотеки, що укладений між відповідачами, посвідчений 01.10.2007р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмилою Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 5744. Позивач просить також покласти судові витрати на відповідачів.

Ухвалою суду від 12.12.2014р. порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначений судове засідання на 14.01.2015р.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. розгляд справи відкладений на 29.01.2015р.

В слуханні справи 29.01.2015р. оголошена перерва до 09.02.2015р. о 09:30 год.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повноважний представник позивача був повідомлений під розпис у судовому засіданні 29.01.2015р., про причини неявки суду не повідомив.

1-відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від 1-відповідача через канцелярію суду 14.01.2015р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, вважає себе неналежним відповідачем, оскільки рішенням господарського суду м. Києва від 04.03.2014р. по справі № 910/16753/13 встановлено, що майно, яке передано в іпотеку за спірним договором, на теперішній час належить іншим особам.

2-відповідач проти позову заперечує, вказує на те, що позивачем не доведено порушення його прав, наведені в позові обставини не відповідають дійсності та спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстави для визнання такого договору недійсним відсутні. Крім того 2-відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, у зв'язку з чим просить застосувати такий строк та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає, що нез'явлення позивача та 1-відповідача не перешкоджає розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Вислухавши представника 2-відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач не є стороною оспорюваного правочину, однак крім учасників правочину (сторін за договором), позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

В обґрунтування того, що спірний договір порушує права ТОВ "Кредо Солюшнс", позивач посилається на те, що за оспорюваним договором іпотеки 1-відповідачем передано в іпотеку 2-відповідачу майно - нежитлові будівлі, загальною площею 4117,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ. вул. Дегтярівська, 21, внаслідок чого вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до Корпорації "Співдружність КОМП", в межах справи про банкрутство останнього, в розмірі 672541864,59 грн. були окремо внесені до реєстру вимог, як такі, що забезпечені заставою майна боржника (перша черга задоволення), а отже визнання спірного договору іпотеки недійсним вплине на черговість задоволення вимог кредиторів і сприятиме захисту прав та забезпеченню охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки зміниться черговість задоволення значної частини вимог ПАТ "УкрСиббанк".

Судом встановлено, що постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2012 р. у справі № 5023/7064/11 визнано юридичну особу - Корпорацію "Співдружність КОМП" (ідентифікаційний код 30712903), яка є правонаступником Корпорації "АИС", банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2012 року у справі № 5023/7064/11 затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП", Харківська область, с. Комунар (ідентифікаційний код 30712903) з такими включеними до реєстру вимогами кредиторів, а саме вимоги:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансінвест" - основний борг - 38400,00 грн. (четверта черга задоволення), витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

2) Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк" - основний борг - 341401336,91 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 3690018,62 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

3) Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - основний борг - 451606196,44 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 31955595,96 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

4) Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - основний борг - 68690902,68 грн. (четверта черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 6338230,62 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

5) Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 7205,30 грн. (третя черга задоволення);

6) Державної податкової інспекції в м. Івано - Франківськ - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 8720,55 грн. (третя черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 478,63 грн. (шоста черга задоволення);

7) Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 669705,48 грн. (третя черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 58,38 грн. (шоста черга задоволення);

а також окремо внесеними до реєстру вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, а саме:

Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" - 341730732,16 грн. (перша черга задоволення);

Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - 672541864,59 грн. (перша черга задоволення);

Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - 286457061,27 грн. (перша черга задоволення).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду Харківської області від 17.12.2013 р. ухвалу господарського суду Харківської області від 05.03.2012 р. змінено, викладено абзаци 3 та 10 частини першої резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

- "2) Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - основний борг - 341401336,91 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 368 884, 49 грн. (шоста черга задоволення), витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення)" ;

- "Публічного акціонерного товариства Сведбанк" - 332977284,81 грн. (перша черга задоволення)".

В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 05.03.2012 р. у справі № 5023/7064/11 залишено без змін.

ТОВ "Кредо солюшнс" отримало право вимоги до Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитними договорами № 54/07 від 05.12.2007 р. та № 65/59765-КЛ від 05.12.2007 р. та договорами, що укладені в забезпечення таких зобов'язань, на підставі договору факторингу № 39 Ф-Н від 04.12.2012 р., укладеного з ПАТ "Сведбанк".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.04.2013 р. у справі № 5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" до реєстру вимог кредиторів було внесено відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

Крім того позивачем набуто право вимоги до 1-відповідача на підставі договору факторингу № 21-У/13 від 22.10.2013 р., укладеного з ТОВ "Українська факторингова група", яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 20-У/13 від 30.07.2013 р., укладеного з ПАТ "Альфа - Банк", набуло право вимоги до Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 406-МВ/08 від 26.12.2008р. та договорами, що укладені в забезпечення таких зобов'язань, зокрема договором поруки № 605-П/08 від 30.12.2008 р., укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та Корпорацією "АИС".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2014р. у справі № 5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" до реєстру вимог кредиторів було внесено відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

Судом встановлено, що 01.10.2007р. між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель, 2-відповідач) та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є Корпорація "Співдружність КОМП" (іпотекодавець, 1-відповідач) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., реєстровий номер 5744, за умовами якого 1-відповідачем передано 2-відповідачу в іпотеку нежитлові будівлі загальною площею 4117,90 кв.м., а саме: літ. "Т"' - адміністративне приміщення загальною площею 288,10 кв.м, літ. "Я" - адміністративно-виробниче приміщення загальною площею 2293,10 кв.м, літ. "Ш, Ш'" - електроцех і склад загальною площею 1015,70 кв.м, літ. "У' " - склад ВДВ загальною площею 167,80 кв.м, літ. "Ф" - склад вогнетривів загальною площею 66,0 кв.м, літ. "Х" - склад вогнетривів загальною площею 63,80 кв.м, літ. "Щ" - споруду автоважелів загальною площею 15,90 кв.м, літ "Ч" - південну прохідну загальною площею 207,50 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21.

Іпотекою забезпечено виконання грошових зобов'язань ТОВ "Автосервіс-Т", за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Авто-Холдінг" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Інтер-Авто" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме :

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд не приймає посилання 1-відповідача на те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки в даній справі вирішується питання щодо недійсності договору, який укладений саме 1-відповідачем, а отже питання щодо недійсності договору розглядається на момент укладення такого договору, при цьому судом не вирішуються питання щодо права власності на предмет іпотеки на теперішній час.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позивач вважає, що спірний договір іпотеки від 01.10.2007 року № 5744 є змішаним договором, а саме договору іпотеки, який містить застереження про перехід права власності на предмет іпотеки, та договором купівлі-продажу земельної ділянки, при цьому такий договір не містить істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, а саме: вид угоди, площі земельної ділянки, цільового призначення, складу угідь, правового режиму земельної ділянки, відомостей про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки, відомостей про відсутність або наявності обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо), договірної ціни.

Суд вважає таку позицію позивача помилковою.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Спірний договір є договором іпотеки, в якому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов для укладення такого договору.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору іпотеки) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При цьому частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином у разі набуття іпотекодержателем права власності на об'єкт іпотеки, до нього переходить право власності або право користування земельною ділянкою на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування на підставі прямої норми Земельного кодексу України, а не на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який сторонами і не укладався, а тому посилання позивача на необхідність при укладенні договори іпотеки нерухомого майна досягнути згоди щодо істотних умов, які стосуються договору купівлі-продажу земельної ділянки є необґрунтованими.

Суд звертає увагу на те, що посилання позивача на недосягнення згоди щодо істотних умов, які стосуються договору купівлі-продажу земельної ділянки, не може впливати на дійсність договору іпотеки.

Крім того, позивачем до матеріалів справи додана копія рішення Київської міської ради № 210/267 від 31.10.2006р., з якого вбачається, що земельна ділянка за адресою : м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, була передана Корпорації "АИС" в оренду, а отже на момент укладення спірного договору іпотеки земельна ділянка під об'єктом іпотеки знаходилась у користуванні іпотекодавця, а тому посилання позивача на застосування положень Земельного кодексу, що стосуються переходу права власності на земельну ділянку є безпідставними.

Позивач також посилається на те, що в порушення Закону України "Про іпотеку" спірний іпотечний договір забезпечує 4 кредитних зобов'язання, а не одне зобов'язання, що суперечить ст. ст. 1, 7, 11 Закону України "Про іпотеку", оскільки вказані положення законодавства (чинні на час укладення спірного іпотечного договору) допускали, що іпотекою може забезпечуватися лише одне зобов'язання (один кредитний договір, один договір позики).

Суд вважає помилковою позицію позивача, оскільки дійсно положення ст. ст. 1, 7, 11 Закону України "Про іпотеку" містять посилання на те, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язання боржника, однак висновок про те, що це може бути лише один кредитний договір або один договір позики здійснений позивачем при довільному трактуванні положень Закону України "Про іпотеку", чинне законодавство не містить положень про заборону забезпечувати предметом іпотеки зобов'язання за декількома кредитними договорами, при цьому іпотекодавець відповідає за виконання зобов'язань боржників лише в межах вартості предмету іпотеки.

Суд не приймає посилання позивача на те, що іпотечний договір укладений з порушенням переважного права орендаря іпотечного майна, оскільки в разі порушення переважного права орендаря іпотечного майна лише орендар іпотечного майна може звернутись до суду за захистом свого права, а позивач не наділений повноваженнями захищати права іншої особи.

Крім того з умов Договору іпотеки, а саме пункту 1.3, вбачається, що орендар майна, яке передано в іпотеку, повідомлений про факт передачі нерухомого майна в іпотеку.

Позивач також посилається на те, що іпотечний договір укладений відповідачем-1 без необхідного дозволу, отримання якого передбачено Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовими вважаються такі послуги: надання гарантій та поручительств.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом, а отже не є гарантією чи поручительством, а тому до даних правовідносин не можуть бути застосовна положення Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Суд дійшов висновку, що спірний договір відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку", позивачем не наведено жодної обставини, за якої спірний договір може бути визнаний недійсним, судом також при розгляді справи не встановлені обставини, які б свідчили про недійсність спірного договору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги нормативно та документально не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що не розглядає заяву про застосування строку позовної давності, оскільки дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 14.02.2015 р.

Суддя В.О. Яризько