ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 рокуСправа № 912/4031/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: головуючий суддя - Макаренко Т.В., судді Глушков М.С. та Поліщук Г.Б. розглянув у засіданні матеріали справи № 912/4031/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Фізичної особи-підриємця ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 41 835,62 грн,

представники учасників судового процесу участі в судовому засіданні не брали.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач, постачальник) звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) збитків в сумі 41 835,62 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує посиланням на п. 2.1 договору поставки № 2 від 03.02.2014 укладеного між ФОП ОСОБА_1 (позивач, постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (третя особа, покупець) відповідно до якого поставка товару здійснюється із залученням третьої особи - перевізника, який має поставити товар зі складу позивача до третьої особи. Позивач стверджує, що в якості перевізника для перевезення товару за вказаним договором було залучено ФОП ОСОБА_2 (відповідач), який прийняв на себе зобов'язання щодо перевезення вантажу на загальну суму 41835,62 грн, яка підтверджується видатковими накладними №№ 19,20,21,22,23,24,25,26. Однак, позивач вказує на те, що товар до покупця прибув з недостачею та з чисельними недоліками, про що ФОП ОСОБА_3 (третя особа) складено акт та надіслано позивачеві - ФОП ОСОБА_1 лист "щодо повернення неприйнятого товару невідповідної якості" від 18.04.2014. Посилаючись на норми ст.ст. 310, 314 Господарського кодексу України позивач вважає, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 виникли господарські зобов'язання щодо перевезення вантажу автомобільним транспортом проте сам договір перевезення у письмовій формі не укладався. У зв'язку з вказаним, враховуючи, що відповідачем не повернуто частину пошкодженого товару, позивач вважає, що ФОП ОСОБА_2 наніс йому збитки на суму 41835,62 грн.

Позивач надіслав до суду письмові пояснення щодо обґрунтування позовних вимог з клопотанням про розгляд справи без участі представника ФОП ОСОБА_1

Відповідач участі свого представника в засідання суду не забезпечив, витребуваних судом документів не подав, позовні вимоги ні по суті, ні по розрахунку не заперечив. Водночас господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання суду в силу наступного.

Згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Господарський суд надіслав процесуальні документи у справі за адресою, яка зазначена у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано в ЄДРПОУ, а саме - 25000, АДРЕСА_1 Відомості щодо іншої адреси відповідача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи приписи постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судом виконано вимоги частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

3-тя особа письмових пояснень з приводу вимог, викладених у позовній заяві господарському суду не подала.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України враховуючи належне повідомлення позивача, відповідача, третю особу про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу № 912/4031/14 в судовому засіданні 12.02.2015 за відсутності представника позивача, відповідача, третьої особи та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши усі обставини справи, оцінивши подані сторонами докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2014 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) укладено договір поставки № 2 (далі- Договір поставки) відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцеві визначений цим договором товар, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Розділом 2 Договором поставки постачальник та покупець визначили умови поставки.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставки, поставка товару здійснюється із залученням третьої сторони - перевізника, який має поставити товар зі складу постачальника покупцеві, за адресою, зазначеною в замовленні, оплата послуг перевізника здійснюється покупцем в день фактичного отримання товару.

В п. 2.2 Договору поставки обумовлено, що право власності, ризик випадкової загибелі і випадкового пошкодження товару переходить до покупця у момент підписання сторонами транспортної накладної, яка засвідчує момент приймання товарів покупцем у місці поставки.

Пункт 2.3 Договору поставки передбачає, що товар поставляється разом з транспортною накладною, а також зі всією товаросупроводжувальною документацією (крім товарної та податкової), яка надається в оригіналі, або належним чином засвідчених копіях, в строк виконання замовлення.

Умовами п.п. 2.10. 2.11 Договору поставки покупець має право повернути, а постачальник зобов'язаний прийняти від покупця товар у наступних випадках:

- якщо буде виявлено, що товар не відповідає вимогам щодо: асортименту, якості, упаковки і маркування товару;

- якщо виявиться, що товар не відповідає вимогам викладеним у замовленні покупця. У випадку виявлення під час приймання товару, розходження між накладною і фактичною наявністю товару, невідповідність товару якості та асортименту, складається акт про виявлені недоліки, який має бути підписаний уповноваженими особами сторін.

Згідно п. 3.1 Договору поставки постачальник зобов'язується поставляти товар за цінами зазначеними у специфікації затвердженій сторонами.

Договір підписано та скріплено печатками ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що для перевезення товару, поставленого за умовами Договору поставки було залучено ФОП ОСОБА_2 (відповідач), який прийняв на себе зобов'язання щодо перевезення вантажу на загальну суму 41835,62 грн, яка підтверджена накладними №№ 19,20,21,22,23,24,25,26. Вказаний товар був завантажений до автотранспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 для доставки ФОП ОСОБА_3 в АДРЕСА_2.

18.04.2014 ФОП ОСОБА_3 було поставлено товар за Договором поставки. Проте, як стверджує позивач при прийманні товару було виявлено його нестачу на загальну суму 39 030,69 грн, інша частина товару була доставлена з численними недоліками, про що покупцем (ФОП ОСОБА_3, третя особа) складено акт № 1 "про виявленні недоліки" без дати. Також, третя особа направила позивачеві лист "щодо повернення неприйнятого товару невідповідної якості" в якому повідомила про виявленні недоліки та вказала, що поставлений неналежної якості товар, був залишений у перевізника ОСОБА_2, для повернення постачальнику.

28.05.2014 позивач звернувся до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою про те, що перевізник ОСОБА_2 недовіз товар до м. Ужгород.

04.06.2014 за результатами проведеної перевірки оперуповноваженим СДСБЕЗ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області складено висновок. Із змісту вказаного висновку вбачається, що поспілкувавшись в телефонному режимі з гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 було з'ясовано, що 03.04.2014 позивачем було передано товар на загальну суму 41835,62 грн перевізнику гр. ОСОБА_2, але останній довіз лише частину товару до м. Ужгород; договір перевезення між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 не укладався, а тому ОСОБА_2 невідома загальна сума вартості товару. Також ОСОБА_2 повідомив, що частину товару було викрадено, про що останній повідомив органам міліції в м. Ужгород. У зв'язку з вказаним Кіровоградським МВ УМВС України в Кіровоградській області направлено запит до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області для перевірки інформації. Разом з тим, у висновку вказано, що в наданих матеріалах відсутні ознаки кримінального правопорушення, а спірні питання вирішуються в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане та посилаючись на норми ст. 310, 314 Господарського кодексу України, позивач вважає, що відповідачем нанесено йому збитки за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу на загальну суму 41835,62 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі щодо відшкодування особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди (позадоговірна шкода).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Відповідно до норм ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу встановлено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

З наданих позивачем письмових пояснень та висновку Кіровоградським МВ УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2014 вбачається, що договір перевезення між позивачем та відповідачем у письмовій формі не укладався.

Господарський суд враховує положення ст. 181 Господарського кодексу України нормами якої передбачено укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо. Разом з тим, матеріали справи не містять, позивачем на вимоги ухвал суду не подано документів на підтвердження укладання договору перевезення у спрощений спосіб. Крім того, у своїх поясненнях позивач підтверджує, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не укладалось, не оформлялось та не підписувалось жодних документів, які б свідчили про існування між сторонами господарських зобов'язань, а саме передачу відповідачеві для перевезення товару на загальну суму 41835,62 грн та його обов'язок відшкодувати позивачеві збитки завданні втратою, нестачею та пошкодженням прийнятого до перевезення вантажу на загальну суму 41835,62 грн.

Свої вимоги до відповідача позивач обґрунтовує накладними №№ 19,20,21,22,23,24,25,26, копії яких подано позивачем до матеріалів справи та які за словами позивача було оформлено на підставі Договору поставки та в яких йдеться мова про товар, який було передано відповідачеві для перевезення до третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткова накладна є первинним документом бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" лише первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, які фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто факт здійснення операції передачі певного товару від постачальника до покупця. Для надання видатковій накладній юридичної сили й доказовості вона повинна містити обов'язкові реквізити, передбачені законодавством.

В залежності від умов поставки товарів і особливостей договору на перевіз вантажу визначаються обов'язки учасників перевезень по оформленню первинної транспортної документації.

У п.п. 2.1, 2.2 Договору поставки встановлено, що поставка товару здійснюється з залученням третьої сторони - перевізника, який має поставити товар зі складу постачальника покупцеві, за адресою, зазначеною в замовленні, оплата послуг перевізника здійснюється покупцем в день фактичного отримання товару; право власності, ризик випадкової загибелі і випадкового пошкодження товару переходить до покупця у момент підписання сторонами транспортної накладної, яка засвідчує момент приймання товарів покупцем в місці поставки.

Так, згідно Правил перевезення вантажів автомобільним транспортів України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, оформленню підлягають наступні документи:

- накладна на відпуск матеріальних цінностей. Цей документ фіксує передачу матеріальних цінностей водію-експедитору та є підставою для вибуття матеріальних цінностей зі складу підприємства;

- товарно-транспортна накладна;

- подорожній лист вантажного автомобіля.

Вантажовідправник повинен виписати товарно-транспортну накладну кількості не менш 4-х екземплярів, завірених підписами та печатками, 2-й екземпляр якої надається вантажоотримувачу.

В разі, якщо в первинних документах відсутня інформація про конкретні товари, які передані покупцеві, їх вартість, одиницю вимірювання (тобто відсутність будь-якого з обов'язкових реквізитів, передбачених законодавством, прізвища особи на яку видана довіреність на отримання товару, або невідповідність встановленій законодавством формі) такі документи не відповідають вимогам законодавства та втрачають доказову силу.

Як вбачається з копій накладних №№ 19,20,21,22,23,24,25,26 на які посилається позивач та які додано до позовних матеріалів, вказані документи містять лише підпис та печатку ФОП ОСОБА_1 Крім того, з вказаних накладних не вбачається, що зазначений у них товар поставляється на підставі Договору поставки № 2 від 03.02.2014. Також, накладні №№ 19,20,21,22,23,24,25,26 не містять дату і місце складання. Тобто, з наданих позивачем накладних не вбачається передача товару перевізнику для перевезення.

Акт № 1 "Про виявлені недоліки" який складено комісією у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те, що у результаті прийому товару 18.04.2014 за накладними №№ 19,20,21,22,23,24,25,26 від постачальника ФОП ОСОБА_1, перевізник ФОП ОСОБА_2, машина MAN, державний номер НОМЕР_1 було виявлено пошкодження товару переліченого у даному акті на загальну суму недоліків - 41835,62 грн, який містить підписи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, проте не містить підпису ФОП ОСОБА_2 чи відмітки про відмову від підпису даного акта. Що в свою чергу також, не може бути доказом доставки товару пошкодженим та не у повному обсязі саме відповідачем ФОП ОСОБА_2

Копія Специфікації товару, яка містить підписи та печатки позивача та третьої особи, підтверджує виконання умов п. 1.3 Договору поставки та містить асортимент, кількість і ціну товару. Однак, дана специфікація не містить посилання на договір поставки № 2 від 03.02.2014 і також, не підтверджує виникнення обов'язку у відповідача щодо перевезення вказаного у специфікації товару в повному обсязі, належної якості та на загальну суму 41835,62 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Отже, матеріали справи не містять, а позивачем не подано на витребування суду належних доказів існування між позивачем та відповідачем правовідносин, докази виникнення у відповідача зобов'язання по перевезенню саме товару за договором поставки № 2 від 03.02.2014 чи за іншим договором, у тому числі,який би був укладений у спрощений спосіб, доказів на підтвердження виникнення у відповідача обов'язку щодо відшкодування збитків за неналежне виконання послуг по перевезенню, доказів здійснення відповідачем вантажних перевезень на загальну суму 41835,62 грн, доказів нанесення позивачеві збитків саме на суму 41835,62 грн.

Господарський суд враховує пояснення позивача в яких останній підтверджує, що товаро-транспортні накладні на товар, який поставлявся до Договору поставки не оформлялись, оплата послуг перевезення не здійснювалась, підпис третьої особи на накладних відсутній, оскільки ФОП ОСОБА_3 товар не прийняла, замовлення на товар відповідно до п. 2.7 Договору поставки не оформлялись у письмовій формі, оскільки замовлення товару було обумовлено в телефонному режимі. Інших доказів на підтвердження своїх доводів щодо нанесення відповідачем збитків на суму 41 835,62 грн завданих втратою, нестачею та пошкодженням прийнятого до перевезення вантажу, позивачем до матеріалів справи не подано.

Крім того, матеріали справи містять відповіді Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області та Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області на запити господарського суду Кіровоградської області щодо інформація відносно проведеної перевірки у квітні 2014 року за зверненням гр. ОСОБА_2

Так відповідно вказаних відповідей до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області та Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області звернень, заяв та повідомлень від ОСОБА_2 не надходило.

Позивачем також не подано господарському суду доказів заподіяння відповідачем шкоди в результаті його неправомірних дій чи бездіяльності.

З огляду на викладене та враховуючи наявні матеріали справи, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 41 835,62 грн завданих втратою, нестачею та пошкодженням прийнятого до перевезення вантажу.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та норм Закону України "Про судовий збір" судові витрати на судовий збір покладаються на позивача та не стягуються, оскільки сплаченні під час звернення до суду з даним позовом.

На підставі вказаного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85 , 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір" господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 12.02.2015.

Головуючий суддя Т. В. Макаренко

Суддя М.С. Глушков

Суддя Г.Б. Поліщук