ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 906/1905/13
Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014

зі справи № 906/1905/13

за скаргою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (далі - відділ ДВС)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (далі - Товариство)

до відповідача комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", м. Бердичів, Житомирська область (далі - Підприємство)

про стягнення 1 377 466,52 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Єршова С.В.;

відповідача - не з'явився;

відділу ДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року стягувач звернувся зі скаргою на дії відділу ДВС, згідно з якою просив: визнати незаконними дії відділу ДВС щодо винесення постанови від 02.10.2014 про зупинення виконавчого провадження ВП № 44942254 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 20.05.2014 зі справи № 906/1905/13; визнати незаконною зазначену постанову; зобов'язати відділ ДВС поновити згадане виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 11.11.2014 у справі № 906/1905/13 (суддя Гансецький В.П.), яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 (колегія суддів у складі: суддя Розізнана І.В. - головуючий, судді Мельник О.В. і Грязнов В.В.), у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 11.11.2014, постанову апеляційного суду від 24.12.2014 та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити. Скарга мотивована тим, що судові рішення попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Даного висновку суд дійшов на підставі такого.

Як встановлено судами, рішенням господарського суду Житомирської області від 04.03.2014 року у справі №906/1905/13, яке залишене без змін апеляційною та касаційною інстанціями, стягнуто з Підприємства 553 717,64 грн. основного боргу, 134 357,51 грн. пені, 224 576,35 грн. 7% штрафу, 73526,05 грн. 3% річних, 13464,62 грн. інфляційних втрат, 25562,38 грн. судового збору. На виконання зазначеного судового рішення 20.05.2014 господарським судом було видано наказ.

02.10.2014 Товариство звернулося до відділу ДВС із заявою від 19.09.2014 про виконання зазначеного наказу та того ж дня державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підприємством до відділу ДВС було подано копію наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.07.2013 № 545, згідно з яким боржник був внесений до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості.

У цьому зв'язку 02.10.2014 державним виконавцем відділу ДВС на підставі п. 15 частини першої ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Судами також встановлено, що Підприємство відповідно до поданих ним документів було включено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Сукупності встановлених у справі обставин суди попередніх інстанцій дали належну оцінку і, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 у справі 1-26/2012, Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (далі-Закон), Закону України "Про виконавче провадження" дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача.

Такі висновки судів відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на фактичних обставинах справи, які були ними досліджені повно, всебічно та з урахуванням норм як матеріального, так і процесуального права.

При цьому суди правильно виходили з того, що, оскільки заборгованість Підприємства виникла через неповні розрахунки за енергоносії, то боржник як учасник розрахунків був внесений до згаданого реєстру у відповідності до Закону, а, отже, дії державного виконавця відділу ДВС щодо зупинення виконавчого провадження відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання скаржника на те, що станом на розрахункову дату заборгованість за зазначеним наказом не була підтверджена сторонами зі справи, у зв'язку з чим вона не підпадає під визначення заборгованості у розумінні Закону, були перевірені судами, які обґрунтовано не взяли їх до уваги з огляду на їх безпідставність.

Враховуючи зазначене, а також з огляду на те, що інші наведені у касаційній скарзі доводи правильності висновків судів не спростовують, суд не бере їх до уваги і вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 11.11.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 у справі № 906/1905/13 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Харченко