РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №908/6292/14
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА №1"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРОЖСКИЙ КОКСОХИМРЕМОНТ"

про визнання договору недійсним

Суддя Грєхова О.А.

в присутності представників сторін:

від позивача Черепанцева А. О. - представник за довіреністю;
від відповідачане з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про визнання недійсним договору № ЗКХ 26/09/2 від 26.09.2012 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА №1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРОЖСКИЙ КОКСОХИМРЕМОНТ".

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у договорі № ЗКХ 26/09/2 від 26.09.2012 не було погоджено ціну договору, оскільки сторонами не складалися кошториси до договору, оспорюваний договір № ЗКХ 26/09/2 від 26.09.2012 не відповідає вимогам ч.ч.2, 5 ст.203 Цивільного кодексу України, згідно з якими особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вказав на те, що згідно зі ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом, згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону, але ж в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача внесені записи щодо його відсутності за місцезнаходженням, а згідно з реєстром анульованих свідоцтв ПДВ реєстрацію відповідача в якості платника ПДВ анульовано з причини внесення до ЄДР запису про відсутність за місцезнаходженням. За таких обставин позивач вважає, що договір має бути визнано недійсним в силу ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України як такий, що не відповідає встановленим вимогам закону.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2015 порушено провадження по справі № 909/6292/14, розгляд справи призначено на 16.02.2015.

Представник позивача в судове засідання 16.02.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 06.01.2015 була надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчить про те, що відповідачем 10.02.2015 була отримана ухвала суду від 06.01.2015, у зв'язку з чим, відповідач був повідомлений про розгляд справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.02.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКА МЕХАНІЗОВАНА КОЛОНА №1" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРОЖСКИЙ КОКСОХИМРЕМОНТ" (субпідрядник) укладено договір № ЗКХ26/09/2 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати роботи, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи (п. 1.1 договору).

Найменування роботи: Будівництво ПС 110/35/10 кВ «В.Писарівка» з заміною силового трансформатора 2Е типу ТДТН 10000/110/35/10кВ на трансформатор типу ТДНН 10000/110/35/10 кВ з заміною ВД, КЗ-110кВ трансформаторів 1Т, 2Т на елегазові вимикачі та установкою ШОС, ПС 110/10 кВ «В.Писарівка» (п. 1.2 договору).

Субпідрядник зобов'язується виконати роботи протягом 90 календарних днів (п. 3.1 договору).

На виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/ за лютий 2013 року, за травень 2013 року та актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2013 року за травень 2013 року, які підписані представниками обох сторін та проставлені відтиски печаток.

Як вбачається з копії виписки з банківського рахунку за 28.09.2012 позивач частково оплатив виконані відповідачем роботи по договору.

Позивач просить визнати недійсним спірний договір, оскільки сторони не досягли згоди щодо вартості договору, оскільки сторонами не складалися кошториси до договору, а також відповідно даних з ЄДРЮОФОП відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРОЖСКИЙ КОКСОХИМРЕМОНТ" не підтверджено та згідно реєстру анульованих свідоцтв, реєстрація відповідача платником ПДВ анульовано, причина - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Водночас у ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно п. 2.1 спірного договору загальна вартість робіт, що доручаються субпідряднику за даним договором визначається на підставі договірної ціни (додаток № 1), що додається до договору, яка є невід'ємною частиною цього договору і складається з вартості робіт: 874172,85 грн., у т. ч. ПДВ 20% - 145695,48 грн., вартості генпідрядних послуг (складають 5% від вартості), які виключаються з вартості робіт: 48563,16 грн., у т. ч. ПДВ 20% - 8094,19 грн. Договірна ціна з врахуванням генпідрядних послуг складає 922738,01 грн., у т. ч. ПДВ 20% - 153789,67 грн.

Також сторони у справі підписали додаток № 1 до договору (договірна ціна), відповідно до якого договірна ціна по договору складає суму в розмірі 922,73801 грн.

В тому числі, матеріали справи містяться докази часткової сплати позивачем на користь відповідача вартості виконаних робіт за спірним договором.

У зв'язку з цим, суд критично оцінює доводи позивача щодо відсутності в договорі згоди сторін щодо ціни договору.

Позивач вважає договір таким, що підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить вимогам ч.ч.2, 5 ст.203 ЦК України, однак суд вважає таке твердження безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке.

За приписами ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За приписами ч.5 ст.203 цього ж Кодексу правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст.ст. 87, 92 ЦК України встановлено, що юридична особа вважається створеною з дня державної реєстрації, набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Безумовно, додержання наведених вимог Кодексу є необхідним для чинності правочину.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, між іншим ч.ч. 2, 5 ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину.

Як зазначалося, недостатність необхідного обсягу дієздатності позивач пов'язує з наявністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача записів щодо його відсутності за місцезнаходженням, а також з анулюванням реєстрації платника ПДВ - ТОВ "ЗКХР".

Не заперечується, що за приписами ч.ч.1, 3 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Представленим витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ЄДР) від 25.12.2014 підтверджується, що дійсно 09.04.2014 до ЄДР стосовно ТОВ "Промбуд Маркет" внесено запис щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу.

З наданого позивачем витягу з реєстру анульованих свідоцтв платника ПДВ (дані з відповідного інформаційного веб-сайту інтернетресурсу) 01.04.2014 реєстрацію платника ПДВ - ТОВ "ЗКХР" анульовано.

Але ж такі обставини не тягнуть за собою недійсність договору між сторонами.

Насамперед слід зазначити, що приведені вище події щодо внесення відповідних відомостей до ЄДР та анулювання свідоцтва платника податків - ТОВ "ЗКХР" (постачальника за Договором), відбулися пізніше, ніж було укладено та виконано договір, а правочин на предмет недійсності підлягає оцінці на момент вчинення, що підкріплюється положеннями ч.1 ст.215 ЦК України.

В будь-якому разі на момент укладення договору обставини, які позивач покладає у підставу позову, були відсутніми і відповідач мав повний обсяг дієздатності, з боку відповідача Договір підписано повноважною особою - керівником, що підтверджується даними ЄДР.

В даному випадку, крім іншого, слід також зауважити, що згідно з ч.5 ст.111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного держаного реєстру запису про її припинення.

До ліквідації юридична особа має відповідний обсяг дієздатності, що, між іншим слідує зі змісту ст.111 ЦК України, якою врегульовано загальні положення щодо порядку ліквідації юридичної особи.

Доводи позивача про недодержання сторонами договору вимог ч. 5 ст.203 ЦК України, якою встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є також безпідставними.

Договір підряду між сторонами за правовою природою відповідає виду зобов'язань такого року, містить всі необхідні умови, які відповідають суті правовідносин і, до того ж, договір належно виконано в полі цих правовідносин, про що згадувалося вище.

За викладених обставин слід визнати, що підстави для визнання договору між сторонами недійсним з визначених позивачем підстав відсутні. Інших підстав недійсності договору суд не вбачає. Договір укладено з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем не доведено та не надано належних доказів наявності підстав для визнання договору № ЗКХ від 26.09.2012 недійсним.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 20.02.2015

Суддя О.А.Грєхова