ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.15р. Справа № 904/274/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН", м.Донецьк

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.Дніпропетровськ

про стягнення 47 477,37 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Вязмін М. Г., довіреність № 34 від 06.06.2013р.

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про стягнення 47 477,37 грн., з яких: 38 808,00 грн. - заборгованість за договором, 4 230,44 грн. - пеня, 3 958,41 грн. - інфляційні втрати, 480,52 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 511140925 від 22.05.2014р., в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 09.02.2015р.

09.02.2015р. розгляд справи відкладено на 17.02.2015р.

16.02.2015р. до суду надійшов відзив відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

16.02.2015р. відповідач подав до суду заяву про розстрочку виконання рішення строком на три місяці з оплатою рівними частинами до 30 числа кожного місяця.

У судове засідання з'явився представник позивача.

У судове засідання представник відповідача не з'явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (покупець) було укладено договір поставки № 511140925 (далі - договір).

На умовах, викладених в розділах цього договору, постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що надалі іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, що є невід'ємною його частиною (п. 1.1. договору).

Ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається в гривнах і вказана в специфікаціях до цього договору. Ціна товару не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України (п.2.1. договору).

Ціна товару, вказана в додатках до цього договору є фіксованою і не підлягає збільшенню (п. 2.3. договору).

Сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємною часткою договору (п. 2.4. договору).

Товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами в специфікаціях (п. 3.2. договору).

Товар передається постачальником покупцю на підставі акту приймання-передачі та/або товаросупроводжувального документа з відміткою покупця про приймання товару (п. 3.8. договору).

Розрахунки за цим договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і терміни вказані в специфікаціях до договору (п. 4.1. договору).

В разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.7.5. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2014р., а в частині не виконаних зобов'язань по договору, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 10.1. договору).

Сторони договору підписали специфікацію № 1 (а.с. 15), якою встановили: код товару - М2501; найменування товару - редуктор ГПШ-500і=12,64; стандарт, ТУ - ГОСТ 16162-93; примітка - ТОВ НМЗ "Кераммаш"; одиниця виміру - шт.; кількість одиниць - 3, ціна за одиницю у грн. без ПДВ - 21 560,00; вартість всього з ПДВ - 77 616,00 грн.; умови оплати: 50 % передплата, 50% факт постачання 10 календарних днів.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 77 616,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 8 від 11.08.2014р. (а.с. 16) та виставив рахунок-фактуру № від 05.06.2014р. (а.с.17). Товар був отриманий відповідачем на підставі довіреності № 1885 від 05.08.2014р. (а.с. 18).

Позивач стверджує, що відповідач сплатив за поставлений товар частково в розмірі 38 808,00 грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 38 808,00 грн.

Позивач направив відповідачу претензію № 2114 від 20.10.2014р., в якій просив здійснити сплату заборгованості в розмірі 28 808,00 грн., пені в розмірі 1 594,78 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 125,43 грн., 3% річних - 190,94 грн.

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив оплату заборгованості, відповідь на претензію не надав, що й стало причиною звернення до суду.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в сумі 38 808,00 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 38 808,00 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 230,44 грн.

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.ч.4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом, у даному випадку, не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Відповідно до п. 7.5 договору в разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Як вбачається з наведеного пункту договору сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою Національного банку України (не більше подвійної облікової ставки Національного банку України).

Оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним.

Таким чином позовні вимоги, щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3 958,41 грн. - інфляційних втрат, 480,52 грн. -3% річних за період з 22.08.2014р. по 19.01.2015р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов'язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 480,52 грн.; інфляційних втрат у розмірі 3 958,41 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є правомірними і підлягають задоволенню на загальну суму 43 246,93 грн., з яких: основний борг - 38 808,00 грн., 3% річних - 480,52 грн., інфляційні втрати - 3 958,41 грн.

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 162,79 грн. (8,91 %), на відповідача - 1 664,21 грн. (91,09 %).

16.02.2015р. відповідач подав до суду заяву про розстрочку виконання рішення строком на три місяці з оплатою рівними частинами до 30 числа кожного місяця.

Заява мотивована тим, що підприємство є збитковим. При митному оформленні імпортної сировини сплачується ПДВ 20% від митної вартості сировини, що вилучає оборотні кошти у підприємства ще до того, як продукція буде фактично вироблена і реалізована. Підвищення цін на сировину, енергоносії, залізничні тарифи призводить до подорожчання продукції та відповідно до зниження замовлень на продукцію, що випускається.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання про розстрочку виконання рішення суду відповідач у справі послався на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду. З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволення заяви про розстрочку виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайм Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21, ідентифікаційний код 05393116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, б. 97, ідентифікаційний код 25096372) 43 246,93грн., з яких: 38 808,00 грн. - основний борг, 480,52 грн. - 3% річних, 3 958,41 грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайм Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21, ідентифікаційний код 05393116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, б. 97, ідентифікаційний код 25096372) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 664,21 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.02.2015

Суддя І.В. Мілєва