РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/28742/14

За позовомБюджетної установи «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Гепард»
Прозобов'язання вчинити дії
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Бондар О.В., П'яних Т.А. - представники за довіреністю;

від відповідача: Файчак В.І. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Бюджетна установа «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард» про стягнення 13 674,70 літрів бензину А-95 вартість якого станом на дату подання позову становила 232 333,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договорів купівлі-продажу: №01458К від 04.08.2011 року, №01732К від 20.12.2011 року, №01744К від 27.12.2011 року, №02185К від 04.10.2012 року, №02472К від 04.09.2013 року набув у відповідача у власність пальне, проте, відповідач через свою мережу відпустив позивачу лише 2 117,3 літрів цього пального, в зв'язку з чим у мережі АЗС відповідача накопичився невибраний позивачем залишок пального в кількості 13 674,70 літрів, які відповідач в добровільному порядку відмовляється передавати позивачу.

Ухвалою суду від 25.12.2014 року було порушено провадження у справі № 910/28742/14 та призначено її розгляд на 16.01.2015 року.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 16.01.2015 року представник позивача підтримав подане 13.01.2015 року через канцелярію суду клопотання, яким уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача повернути бензин неетильований А-95 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 13674,70 літрів. Дане уточнення позовних вимог судом прийнято.

Представник відповідача в судове засідання 16.01.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 16.01.2015 року розгляд справи відкладено на 02.02.2015 року.

В судовому засіданні 02.02.2015 року представник позивача підтримав подану 23.01.2015 року через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гепард» передати Бюджетній установі «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України бензин не етильований А-95 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 13 674,70 літрів. Зазначена заява судом прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 02.02.2015 року представник відповідача, з урахуванням поданого 02.02.2015 року через канцелярію суду відзиву на позовну заяву, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що за період строку дії договорів купівлі-продажу №01458К від 04.08.2011 року, №01732К від 20.12.2011 року, №01744К від 27.12.2011 року, № 02185К від 04.10.2012 року; №02472К від 04.09.2013 року, позивач не отримав придбане палива, а оскільки, строки дії договорів закінчились, позивач втратив право вимагати від відповідача передачі палива по цим договорам, натомість у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення попередньої оплати за цей бензин.

В судовому засіданні 02.02.2015 року оголошено перерву до 16.02.2015 року.

13.01.2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

16.02.2015 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.02.2015 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2015 року надав письмові пояснення по справі, а також усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 16.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Бюджетною установою «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гепард» (продавець, відповідач) були укладені договори купівлі-продажу:

- №01458К від 04.08.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2);

- №01732К від 20.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2);

- №01744К від 27.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2);

- № 02185К від 04.10.2012 року, термін дії - 31.12.2012 року (п.8.2);

- №02472К від 04.09.2013 року, термін дії - 31.12.2013 року (п.8.2).

Відповідно до п. 2.1 зазначених договорів продавець протягом строку їх дії зобов'язався передавати у власність покупця смарт-картки та нафтопродукти, і відпускати через мережу АЗС визначених у додатках №1 до договорів нафтопродукти (товар) в асортименті: дизельне пальне, ДП-Євро, неетильовані бензини А-98, А-98 Super, А-95, А-95 Premium, А-92 та А-76/80, належної якості (підтвердженої сертифікатом якості), Газ-пропан, що відповідає державним стандартам, в кількості та за цінами, визначеними відповідно до видаткових накладних, а покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати його на обумовлених договорами умовах.

Відповідно до п. 6.1 договорів кількість товару визначається в додатках до цього договору.

Специфікаціями №1 (додаток №2 до договорів) сторони погодили найменування, кількість та вартість товару, а саме: за договором №01458К від 04.08.2011 року: бензин А-95, 7 874,00 літри, вартістю 80 000,00 грн.; за договором №01732К від 20.12.2011 року: бензин А-95, 3 782,00 літри, вартістю 39 143,70 грн.; за договором №01744К від 27.12.2011 року: бензин А-95, 2 243,00 літри, вартістю 22 990,75 грн.; за договором №02185К від 04.10.2012 року: бензин А-95, 893,00 літри, вартістю 9 992,67 грн.; за договором №02472К від 04.09.2013 року: бензин А-95, 1 000,00 літрів, вартістю 10 990,00 грн.

За умовами договорів покупець зобов'язався: своєчасно сплачувати продавцю вартість товару в строк 5 банківських днів з моменту отримання видаткової накладної (п.4.1); отримувати товар на АЗС, перелік яких є невід'ємною часиною цього договору та визначений у додатку №1 (п.4.2).

Відповідно до п. 3.1 договорів продавець зобов'язався: передавати у власність покупця товар (за наявності такого товару) в обсягах та за цінами визначеними у видаткових накладних.

На виконання умов вищезазначених договорів, позивач передав, а відповідач прийняв товар - бензин неетильований А-95 у кількості 15 792,00 літрів, що підтверджується накладними: №101075406 від 04.08.2011 року на суму 80 000,00 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 у кількості 7 874,00 літри; №101086427 від 21.12.2011 року на суму 39 143,70 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 3 782,00 літри; №101086685 від 27.12.2011 року на суму 22 990,75 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 2 243,00 літри; №101104704 від 04.10.2012 року на суму 9 992,67 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 893,00 літри; №113707 від 04.09.2013 року на суму 10 990,00 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 1 000,00 літрів.

Відповідачем були виставлені позивачу рахунки-фактур: №83530 від 04.08.2011 року на суму 80 000,00 грн.; №105295 від 20.12.2011 року на суму 39 143,70 грн.; №106345 від 27.12.2011 року на суму 22 990,75 грн.; №45153 від 04.10.2012 року на суму 9 992,67 грн.; №32286 від 04.09.2013 року на суму 10 990,00 грн.

В свою чергу, позивач виконав свої зобов'язання за договорами та оплатив відповідачу в повному обсязі вартість отриманого за вищезазначеними накладними товару, що підтверджується платіжними дорученнями: №379 від 08.08.2011 року на суму 80 000,00 грн., №812 від 21.12.2011 року на суму 39 143,70 грн., №841 від 27.12.2011 року на суму 22 990,75 грн., №521 від 11.10.2012 року на суму 9 992,67 грн., №207 від 06.09.2013 року на суму 10 990,00 грн.

Пунктом 3.2 договорів сторони погодили, що відповідач зобов'язаний здійснювати відпуск товару покупцю на АЗС, згідно визначеного переліку.

Проте, як зазначав позивач, відповідач через свою мережу АЗС відпустив позивачу лише 2 117,30 літрів, переданого за вищезазначеними накладними та оплаченого позивачем, бензину, в зв'язку з чим у мережі АЗС відповідача накопичився невибраний позивачем залишок бензину в кількості 13 674,70 літрів.

В зв'язку з чим та на виконання розпорядження Державної служби України з надзвичайних ситуацій про передачу залишку пального позивача до Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (м. Ніжин), позивач звернувся до відповідача з листом №96-25/375 від 27.08.2014 року про передачу залишку пального, з визначенням АЗС, дати і порядку передачі цього пального.

Листом №203 від 08.09.2014 року відповідач відмовив позивачу у передачі залишку пального.

11.09.2014 року позивач надіслав відповідачу претензію №96-25/396 з вимогою передати фактичний залишок придбаного позивачем бензину в кількості 13 731,46 грн.

Однак, листом №244 від 13.10.2014 року відповідач повторно відмовив позивачу в передачі бензину в кількості 13 731,46 грн.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, з позовом про зобов'язання відповідача передати позивачу бензин неетильований А-95 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 13 674,70 літрів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, були укладені договори купівлі-продажу №01458К від 04.08.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2); №01732К від 20.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2); №01744К від 27.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року (п.8.2); № 02185К від 04.10.2012 року, термін дії - 31.12.2012 року (п.8.2); №02472К від 04.09.2013 року, термін дії - 31.12.2013 року (п.8.2).

Відповідно до п. 2.1 зазначених договорів відповідач протягом строку дії договорів зобов'язався передавати у власність позивача смарт-картки та нафтопродукти, і відпускати через мережу АЗС визначених у додатках №1 до договорів нафтопродукти (товар) в асортименті: дизельне пальне, ДП-Євро, неетильовані бензини А-98, А-98 Super, А-95, А-95 Premium, А-92 та А-76/80, належної якості (підтвердженої сертифікатом якості), Газ-пропан, що відповідає державним стандартам, в кількості та за цінами, визначеними відповідно до видаткових накладних, а покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати його на обумовлених договорами умовах.

Специфікаціями №1 до договорів (додатки №2 до договорів) сторони погодили найменування, кількість та вартість товару, а саме: за договором №01458К від 04.08.2011 року: бензин А-95, 7 874,00 літри, вартістю 80 000,00 грн.; за договором №01732К від 20.12.2011 року: бензин А-95, 3 782,00 літри, вартістю 39 143,70 грн.; за договором №01744К від 27.12.2011 року: бензин А-95, 2 243,00 літри, вартістю 22 990,75 грн.; за договором №02185К від 04.10.2012 року: бензин А-95, 893,00 літри, вартістю 9 992,67 грн.;за договором №02472К від 04.09.2013 року: бензин А-95, 1 000,00 літрів, вартістю 10 990,00 грн.

За умовами договорів покупець зобов'язався: своєчасно сплачувати продавцю вартість товару в строк 5 банківських днів з моменту отримання видаткової накладної (п.4.1); отримувати товар на АЗС, перелік яких є невід'ємною часиною цього договору та визначений у додатку №1 (п.4.2).

Відповідно до п. 3.1 договорів продавець зобов'язався: передавати у власність покупця товар (за наявності такого товару) в обсягах та за цінами визначеними у видаткових накладних.

Пунктом 3.2 договорів сторони погодили, що відповідач зобов'язаний здійснювати відпуск товару покупцю на АЗС, згідно визначеного переліку.

З огляду на викладене, на підставі, укладених між сторонами договорів, у відповідача виникли зобов'язання щодо передачі товару у власність позивача за видатковими накладними та щодо відпуску цього товару позивачу на визначених договорами АЗС.

Як зазначав позивач, не заперечував відповідач та, що підтверджується, наявними в матеріалах справи, накладними: №101075406 від 04.08.2011 року на суму 80 000,00 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 у кількості 7 874,00 літри; №101086427 від 21.12.2011 року на суму 39 143,70 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 3 782,00 літри; №101086685 від 27.12.2011 року на суму 22 990,75 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 2 243,00 літри; №101104704 від 04.10.2012 року на суму 9 992,67 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 893,00 літри; №113707 від 04.09.2013 року на суму 10 990,00 грн., відповідно до якої відповідач передав, а позивач прийняв бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 1 000,00 літрів, всього, на виконання умов вищезазначених договорів, відповідач передав, а позивач прийняв товар - бензин неетильований А-95 загалом у кількості 15 792,00 літрів.

Бензин в кількості 15 792,00 літрів, у відповідності до п. 2.1 договорів, був переданий позивачу за накладними протягом строків дії зазначених договорів, а саме: у кількості 7 874,00 літри, згідно накладної №101075406 від 04.08.2011 року в період дії договору №01458К від 04.08.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року; 3 782,00 літри, згідно накладної №101086427 від 21.11.2011 року в період дії договору №01732К від 20.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року; 2 243,00 літри, згідно накладної №101086685 від 27.12.2011 року в період дії договору №01744К від 27.12.2011 року, термін дії - 31.12.2011 року; 893,00 літри, згідно накладної №101104704 від 04.10.2012 року в період дії договору № 02185К від 04.10.2012 року, термін дії - 31.12.2012 року; 1 000,00 літрів, згідно накладної №113707 від 04.09.2013 року в період дії договору №02472К від 04.09.2013 року, термін дії - 31.12.2013 року.

Позивач, в свою чергу, як покупець, виконав свої зобов'язання за договорами та оплатив відповідачу в повному обсязі вартість отриманого за вищезазначеними накладними товару, про що, в свою чергу, не заперечує відповідач та, що підтверджується платіжними дорученнями: №379 від 08.08.2011 року на суму 80 000,00 грн., №812 від 21.12.2011 року на суму 39 143,70 грн., №841 від 27.12.2011 року на суму 22 990,75 грн., №521 від 11.10.2012 року на суму 9 992,67 грн., №207 від 06.09.2013 року на суму 10 990,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Враховуючи те, що умовами зазначених вище договорів сторони не встановили момент переходу до позивача права власності на товар та з огляду на приписи ст. 334 ЦК України, право власності на бензин неетильований А-95 в кількості 15 792,00 літрів, виникло у позивача з моменту передання його за накладними, а саме: на бензин неетильований А-95 у кількості 7 874,00 літри - 04.08.2001 року, згідно накладної №101075406; бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 3 782,00 літри - 21.11.2011 року, згідно накладної №101086427; на бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 2 243,00 літри - 27.12.2011 року, згідно накладної №101086685; бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 893,00 літри 04.10.2012 року, згідно накладної №101104704; бензин неетильований А-95 (УКТ ЗЕД ) у кількості 1 000,00 літрів - 04.09.2013 року, згідно накладної №113707.

Проте, як встановлено судом та, що підтверджується, наявними в матеріалах справи копіями чеків за період з лютого 2014 року по вересень 2014 року, довідкою з програмно-апаратного комплексу PETROL PLUS (оборот по картам БУ «СКАРП» ДНСН України), позивач через мережу АЗС відповідача отримав лише 2 117,30 літрів, переданого за вищезазначеними накладними, бензину, в зв'язку з чим у мережі АЗС відповідача накопичився невибраний позивачем залишок бензину в кількості 13 674,70 літрів.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач листами №96-25/375 від 27.08.2014 року та №96-25/396 від 11.09.2014 року звертався до відповідача з вимогою про передачу фактичного залишку придбаного позивачем бензину в кількості 13 731,46 грн., проте, листами №203 від 08.09.2014 року та №244 від 13.10.2014 року відповідач відмовив позивачу в задоволенні зазначеної вимоги.

Твердження відповідача про те, що за період строку дії договорів купівлі-продажу №01458К від 04.08.2011 року, №01732К від 20.12.2011 року, №01744К від 27.12.2011 року, № 02185К від 04.10.2012 року; №02472К від 04.09.2013 року, позивач не отримав придбане паливо, а оскільки, строки дії договорів закінчились, позивач втратив право вимагати від відповідача передачі палива по цим договорам, натомість у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення попередньої оплати за цей бензин судом відхиляються, з огляду на викладене нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ЦК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Статтями 598, 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вже зазначалось, відповідачем було передано, а позивачем прийнято, згідно накладних, бензин неетильований А-95 в кількості 15 792,00 літрів під час строку дії договорів, відповідач же не в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договорами, щодо відпуску переданого позивачу бензину через мережу АЗС, проте, закінчення строків зазначених вище договорів не є підставою для припинення визначених цими договорами зобов'язань, зокрема, зобов'язань відповідача щодо відпуску пального через мережу АЗС.

Натомість, умовами договорів сторони не врегулювали свої відносини щодо наслідків невибрання позивачем пального в мережі АЗС відповідача під час дії договорів, а тому позивач, як власник переданого за накладними пального має право вимагати його передання, оскільки визначений договором обов'язок відповідача щодо відпуску бензину в мережі АЗС не припинився ні в силу умов договору, ні в силу вимог законодавства.

Також судом відхиляються твердження відповідача про те, що отримане позивачем в мережі АЗС пальне в кількості 2 117,30 літрів в період з 20.02.2014 року по 06.09.2014 року було придбане на підставі публічних договорів роздрібної торгівлі купівлі-продажу, оскільки, відповідно до наявних в матеріалах справи чеків POS-терміналів, пальне в кількості 2 117,30 літрів в період з 20.02.2014 року по 06.09.2014 року, було отримане позивачем по картках за рахунок залишку пального згідно зазначених вище накладних.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у позивача перед відповідачем наявна заборгованість в розмірі 32 389,56 грн., в зв'язку з чим просить суд здійснити залік зустрічних однорідних вимог Бюджетної установи «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України в розмірі 163 117,12 грн. та ТОВ «Гепард» в розмірі 32 389,56 грн.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно листа Вищого господарського суду від 12.03.2009 року № 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» за змістом статті 601 ЦК України згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду. Відповідач може також звернутися із зустрічним позовом до позивача в порядку статті 60 ГПК. Припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог відбувається шляхом надсилання відповідної заяви на адресу позивача та наданням доказів такого надсилання суду, разом з тим, відповідачем не надано доказів надсилання заяви позивачу, а тому заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не приймається судом до розгляду.

Проте, зазначена заява судом до розгляду не приймається, оскільки відповідачем не надано доказів надсилання копії такої на адресу позивача.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги, нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Згідно з п. 2 ст. 55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витренується.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за звернення до господарського суду з позовною вимогою майнового характеру становить 2% від ціни позову, тобто за подачу до господарського суду позовної заяви з ціною позову 232 333,15 грн. позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 4 646,66 грн.

Проте, як встановлено судом, відповідачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 4 783,41 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За вказаних обставин, позивачу підлягає поверненню 136,75 грн. надміру сплаченого судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гепард» (місцезнаходження: 03058, м. Київ, вул. Гетьмана, буд. 30, ) передати Бюджетній установі «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Рибалка, буд. 3-А, ) бензин неетильований А-95 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 13 674,70 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят чотири цілих сім десятих) літрів, вартість якого станом на дату подання позову становила 232 333 (двісті тридцять дві тисячі триста тридцять три) грн. 15 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард» (місцезнаходження: 03058, м. Київ, вул. Гетьмана, буд. 30, ) на користь Бюджетної установи «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Рибалка, буд. 3-А, ) 4 646 (чотири тисячі шістсот сорок шість) грн. 63 коп. - судового збору.

4. Повернути на користь Бюджетній установі «Служба координації авіаційних робіт з пошуку і рятування» ДСНС України (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Рибалка, буд. 3-А, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 136 (сто тридцять шість) грн. 75 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

23.02.2015 року