ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Справа № 912/2090/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: Стрілець О.С. - дов. від 02.01.15, відповідача: Прилуцький О.С., Богданова М.Г. - дов. від 13.01.14, Хуторна Т.С. - дов. від 23.01.15,
касаційну скаргуДержавного підприємства "Одеська залізниця"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.14
у справі№912/2090/14 Господарського суду Кіровоградської області
за позовомДержавного підприємства "Одеська залізниця"

доДержавного підприємства "Чорноліське лісове господарство"
простягнення 36340 грн.

Державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" про стягнення з останнього 36340 грн. штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних коду одержувача вантажу, тобто у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Позивач посилався на приписи статей 908, 920, 925 Цивільного кодексу України, статей 307, 315 Господарського кодексу України, статей 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26.08.14 (суддя Болгар Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "Чорноліське лісове господарство" на користь ДП "Одеська залізниця" 7 268 грн. штрафу. У решті позову відмовлено. Господарський суд виходив з наявності підстав для притягнення відповідача до відповідальності за неправильно зазначений код вантажоодержувача в залізничних накладних. Водночас, суд визнав за можливе зменшити спірну суму штрафу та керувався приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України і статті 551 Цивільного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.14 (судді: Орєшкін Е.В., Широбокова Л.П., Прудніков В.В.) перевірене рішення місцевого господарського суду скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у позові. Апеляційний господарський суд виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки ним у залізничних накладних був зазначений код фактичного отримувача вантажу.

До Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулось Державне підприємство "Одеська залізниця", в якій просить постанову у справі скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник посилається на порушення апеляційним господарським судом приписів статей 6, 48, 18, 122 Статуту залізниць України. Підприємство наголошує на тому, що відповідач неправильно зазначив код отримувача вантажу у спірних накладних.

Від відповідача відзиву на касацій скаргу судом не отримано.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм законодавства, колегія суддів відзначає наступне.

Господарським судом першої інстанції установлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.02.14 Державним підприємством "Чорноліське лісове господарство" - відправником зі станції Чорноліська Одеської залізниці на станцію Жовтнева Одеської залізниці за залізничними накладними №40386526 та №40396814 у вагонах №65230948, №65396855 був відправлений вантаж - лісоматеріали. В цих накладних одержувачем зазначено - "ООО Николаевский Глиноземный Завод для ООО Компания НИКВУД г. Николаев, пр. Октябрьский, 471", та вказано код 4228. Відповідач за зверненням станції призначення уточнив код вантажоодержувача та повідомив залізницю про те, що правильним кодом одержувача вантажу є код 5488. Господарський суд установив, що на станції призначення Жовтнева Одеської залізниці 09.02.14 позивачем був складений акт загальної форми №157, в якому відбито, що спірні вагони затримано з причин неправильного зазначення коду вантажоодержувача в перевізному документі. Як установив суд, з підтвердженням матеріалами справи, замість коду 5488, що присвоєний ТОВ "Миколаївський глиноземний завод", вказано код - 4228 (який є кодом ТОВ "Компанія "Ніквуд"). Про неправильне зазначення коду одержувача у вказаних залізничних накладних 11.02.14 також були складені акти загальної форми №158, №159. У зв'язку з неправильним зазначенням у спірних залізничних накладних коду вантажоодержувача позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував відповідачеві штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в сумі 36340 грн. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення з Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" 36340 грн. штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних №40386526 та №40396814 коду одержувача вантажу. Ці вимоги місцевим господарським судом були задоволені частково та стягнуто з відповідача 7268 грн. штрафу (у зменшеному судом розмірі). Скасовуючи рішення у справі, апеляційний господарський суд визнав позовні вимоги необґрунтованими та відмовив у позові. Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції визнаються помилковими з огляду на таке. Відповідно до приписів статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (стаття 909 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами. Статтею 6 Статуту залізниць України унормовано, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. За приписами статей 23, 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Відповідно до статті 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Разом з тим, пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 №644, передбачено, що у разі, коли під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт. Пунктом 2.1 названих Правил передбачено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Так, відповідно до додатку 3 Правил графа накладної №4 "Одержувач" заповнюється у порядку, передбаченому для графи №1 "Відправник", в якій, зокрема, зазначаються точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи - відправника вантажу та його цифровий код. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України). Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, місцевий господарський суд установив, і це не спростовано судом апеляційної інстанції, факт неправильного зазначення відповідачем відомостей щодо коду одержувача вантажу у залізничних накладних №40386526, №40396814; що відповідач у цих накладних зазначив одержувачем вантажу ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" (м. Миколаїв, пр. Октябрьський, 471), вказавши код 4228 замість коду 5488; що вантажовідправник 10.02.14 направив залізниці телеграму, якою виправив відомості про код отримувача вантажу. Цей факт підтверджений актами загальної форми №157-№159, складеними у відповідності до вимог законодавства. Отже, як установив місцевий господарський суд, з підтвердженням матеріалами справи, відповідачем при заповненні спірних накладних було невірно зазначено код вантажоодержувача, що є підставою для стягнення з відповідача штрафу згідно зі статтями 118, 122 Статуту залізниць України. Водночас, місцевий господарський суд встановив наявність виняткових обставин, з якими законодавство пов'язує можливість зменшення розміру штрафу та скористався правом, передбаченим приписами статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України та пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим позов задовольнив частково. Таке зменшення залізницею не оскаржувалося. Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, викладеного не врахував та не спростував встановленого господарським судом першої інстанції, пославшись лише на те, що код зазначений у накладних є кодом фактичного отримувача вантажу (ТОВ "Компанія "Ніквуд"), що суперечить приписам наведених норм. Таким чином, зважаючи на викладене та встановлені судом першої інстанції обставини справи, судова колегія вважає правомірним висновок Господарського суду Кіровоградської області про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відтак, доводи, викладені в касаційній скарзі, знайшли своє підтвердження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.14 у справі №912/2090/14 скасувати. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.08.14 залишити в силі.

Касаційну скаргу Державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець