ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 Справа № 904/5033/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Єлістратов Р.В. представник, довіреність №ББУ/ПУ409/Д/14 від 10.12.14;

від відповідача-1: Гордєєв А.В. представник, довіреність № 4 від 27.01.15;

від відповідача-2: Сінєгіна О.І. представник, довіреність № 01-10 від 05.02.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 по справі № 904/5033/14 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград, Дніпропетровської області

до відповідача-1: Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області

до відповідача-2: Управління державної казначейської служби України у м. Новомосковську, Дніпропетровської області

про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з невиконанням рішення суду у розмірі 23328,97 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що виконавче провадження із примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області по справі № 33/121-07 триває, виконавчий документ не повернуто стягувачу, а останнім не втрачено право та об'єктивної можливості отримати належні йому суми за виконавчим документом.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення.

Апеляційна скарга мотивована посиланням апелянта на необґрунтованість, незаконність і прийняття рішення господарським судом з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт посилається в апеляційній скарзі на незаконну бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Новомосковського МРУЮ, або відповідач-1) та порушення ним норм ст.ст. 4, 5, 25, 44, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), оскільки вважає, що державним виконавцем протягом більш ніж шести місяців (з моменту відкриття провадження до винесення ухвали про забезпечення позову з 13.11.2007 до 12.05.2008) не проводились виконавчі дії, не вживалися дієві заходи щодо своєчасного розшуку та арешту майна боржника ТОВ «Агрохімтранс», за рахунок якого мало бути здійснено фактичне виконання рішення суду за виконавчим провадженням з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 33/121-07 виданого 10.09.2007.

Оскільки за ухвалою господарського суду від 06.10.2008 по справі № 9/202-08 нерухоме майно вибуло з володіння ТОВ «Агрохімтранс» лише на користь ТОВ «Нертус», скаржник вважає втраченою подальшу можливість виконання відповідачем-1 на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2007 по справі № 33/121-07 чим останньому завдано матеріальних збитків на загальну суму 23328,97 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.01.2015 скаржнику відновлено строк на подачу апеляційної скарги, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.01.2015.

27.01.2015 розгляд справи відкладався на 10.02.2014.

У судовому засіданні 10.02.2015 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скасувати рішення місцевого господарського суду від 17.11.2014 по справі № 904/5033/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача-1 надав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просив суд відмовити скаржнику в задоволенні апеляційної скарги (а. с. 131-134).

Представник відповідача-2 заперечував у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим.

10.02.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2007 по справі № 33/121-07 зобов'язано ТОВ «Агрохімтранс» передати на користь ВАТ «Павлоградвугілля» товар згідно умов договору № 07-18/354-КП від 29.01.2007 на загальну суму 106200,00 грн., стягнуто з ТОВ «Агрохімтранс» пеню у сумі 21928,97 грн., державне мито у сумі 1282,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. (а. с. 14-15).

10.09.2007 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2007 по справі № 33/121-07 видано накази.

13.11.2007 на підстав заяви представника ВАТ «Павлоградвугілля» від 22.10.2007 № 8/7791 державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 33/121-07, виданого 10.09.2007 господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ «Агрохімтранс» на користь ВАТ «Павлоградвугілля» суми у розмірі 23328,97 грн. Боржнику запропоновано у строк до 20 листопада 2007 виконати вимогу виконавчого документа в добровільному порядку (а. с. 16, 150-152).

13.11.2007 листом В18-17412 державний виконавець в порядку ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» направив на адресу ТОВ «Агрохімтранс» копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яку останнім отримано 15.11.2007 (а. с. 153-154).

21.11.2007 у зв'язку з невиконанням боржником наказу № 33/121-07, державним виконавцем винесено постанову № В18-3 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2332,89 грн. (а. с. 155).

З метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій з виконання наказу № 33/121-07 господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2007, державним виконавцем 07.12.2007 за вихідним № В18/18446 були направлені запити на адреси Новомосковської ОДПІ, Комунального підприємства Новомосковське МБТІ м. Новомосковськ та Новомосковського районного відділу ДРЦФ ДП «Центр ДЗК», згідно яких, державний виконавець просив повідомити його про наявність у ТОВ «Агрохімтранс», , яке зареєстроване за адресою: м. Новомосковськ, вул. Тургенєва, 10 - розрахункових рахунків та земельної ділянки належної на прав власності останньому (а. с. 157-158).

На виконання ухвали господарського суду від 12.05.2008 по справі № 9/202-08 державним виконавцем в цей же день винесено постанову серії АЕ № 972867 про арешт майна боржника ТОВ «Агрохімтранс» та оголошено заборону на його відчуження в межах суми 8436120,03 грн. (а. с. 160).

Листом від 03.10.2008 № 8/8858 стягувач за наказом повідомив державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ про часткове виконання боржником рішення суду від 10.09.2007 по справі № 33/121-07 в частині передачі ВАТ «Павлоградвугілля» товару за умовами договору № 07-18/354-КП від 29.01.2007 на загальну суму 106200,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 06.10.2008 по справі № 9/202-08 затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ «Нертус» та ТОВ «Агрохімтранс», якою належне на праві приватної власності ТОВ «Агрохімтранс» нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Тургенєва, будинок 10, передано у власність ТОВ «Нертус» в рахунок погашення боргу за наказом від 04.08.2008 по справі № 9/202-08 (а. с. 88-90).

16.02.2009 на адреси Інспекції Держтехнагляду та Комунального підприємства Новомосковське МБТІ м. Новомосковськ направлялися запити № В18-1080, № В18-1081 про наявність зареєстрованого за ТОВ «Агрохімтранс» нерухомого майна та сільськогосподарської техніки, яке належить йому на праві власності (а. с. 172-173).

16.02.2009 за вих. № В18-1081 та № В18-1082 державний виконавець звертався з листами до Новомосковської ОДПІ, ДАЇ Дніпропетровської області, Новомосковського КП МБТІ та Інспекції Держтехнагляду про надання інформації відносно відомостей про боржника - ТОВ «Агрохімтранс», а також наявності у нього зареєстрованого майна (а. с. 176-177).

09.11.2009 державним виконавцем за вих. № В18/18797, № В18/18798 та № В18-18946 на адресу банківських установ: КБ «ПриватБанк» та Новомосковської філії «Відділення Промінвестбанку» направлялися запити щодо наявності залишків грошових коштів на розрахункових рахунках боржника - ТОВ «Агрохімтранс», а також запити в Новомосковський ВРЕР ДАЇ, КП МБТІ та Інспекції Держтехнагляду щодо зареєстрованого майна боржника - ТОВ «Агрохімтранс» (а. с. 174-175, 180).

16.05.2011 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до ВДВС Новомосковського МРУЮ з заявою № 8/5062, якою повідомило про перейменування Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» в Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (рішення загальних зборів акціонерів від 19.04.2011).

Крім того, державним виконавцем здійснювався виїзд за адресою місця знаходження боржника, однак останній за вказаною у виконавчому документі адресою був відсутній, про що державним виконавцем 15.08.2011 складено відповідний акт (а. с. 190).

23.11.2012 позивач звернувся зі скаргою (№ 8/13800 від 21.11.2012) на дії ВДВС Новомосковського МРУЮ до господарського суду Дніпропетровської області, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльністю державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ при виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області № 33/121-07 від 10.09.2007;

- зобов'язати державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ вчинити всі необхідні виконавчі дії спрямовані на повне фактичне виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 33/121-07 від 10.09.2007

За результатами розгляду вказаної скарги господарським судом Дніпропетровської області 22.01.2013 винесено ухвалу (суддя Рудовська І. А.), якою скаргу задоволено (а. с. 36-37).

В подальшому, державний виконавець не припиняв вживати заходи щодо розшуку наявних на рахунках боржника ТОВ «Агрохімтранс» грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, про що свідчать направлені державним виконавцем запити (а. с. 178-179, 186-189, 193), а також виставлені останнім платіжні вимоги про списання з банківських рахунків боржника грошових коштів на виконання наказу № 33/121-07 від 10.09.2007, які повернено банком без виконання (а. с. 199-208) .

Позивач вважає, що арештоване майно боржника (промислова база по вул. Тургенєва, 10 в м. Новомосковськ) мало бути вилучено та реалізовано ще до моменту винесення господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 12.05.2008 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Агрохімтранс» по іншій справі № 9/202-08.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідачів-1 та 2 матеріальної шкоди у розмірі 23328,97 грн. завданої державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ, у зв'язку з несвоєчасним та не повним виконанням рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 33/121-07, протягом строку встановленого ст. ст. 5, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 20.02.2007, яка діяла на момент знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У ст. 20 Господарського кодексу України зазначається, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються в тому числі і шляхом відшкодування збитків.

Згідно статті 56 Конституція України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Положеннями частини 2 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

У вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом.

Крім того, до органу Державної виконавчої служби не переходять зобов'язання боржника за виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню (постанова Вищого господарського суду України від 04 червня 2014 року по справі № 914/4280/13).

Згідно статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, норма ст. 1174 Цивільного Кодексу України допускає настання відповідальності за завдану шкоду незалежно від наявності такого елементу складу цивільного правопорушення як вина.

При цьому, факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2013 по справі № 33/121-07, якою визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Новомосковського МУЮ при виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2007 № 33/121-07 не може свідчити про незаконну бездіяльність державного виконавця в період виконання вказаного наказу з 13.11.2007 (відкриття виконавчого провадження) до моменту винесення господарським судом ухвали від 12.05.2008 про застосування заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Так, ухвалою господарського суду від 22.01.2013 по справі № 33/121-07 визнано неправомірною бездіяльність, яка полягала у несвоєчасності виконання рішення суду в період після передачі майна ТОВ «Нертус» згідно ухвали суду від 06.10.2008 по справі № 9/202-08, а також в тому, що державний виконавець не відреагував в порядку Закону України «Про звернення громадян» на звернення позивача про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України та надання інформації (від 25.01.2012, 12.04.2012, 12.09.2012).

Таким чином, відсутній причинний зв'язок між бездіяльністю державного виконавця, яка визнана ухвалою господарського суду від 22.01.2013 по справі № 33/121-07 неправомірною та матеріальною шкодою, яку на думку позивача завдано незаконною бездіяльністю державного виконавця в даній справі.

В матеріалах справи відсутні докази визнання незаконної бездіяльності державного виконавця в період з моменту відкриття виконавчого провадження (постанова від 13.11.2007) до моменту накладення ухвалою суду від 12.05.2008 арешту на нерухоме майно ТОВ «Агрохімтранс», а тому сам факт тривалого невиконання державним виконавцем рішення суду не може бути підставою для стягнення матеріальної шкоди у вигляді нестягнутої за рішенням суду суми.

Як стверджує позивач, відповідний наказ перебуває на виконанні у ВДВС Новомосковського МРУЮ і на сьогоднішній день, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду відносно того, що позивач не втратив права та об'єктивної можливості на отримання належних йому сум за вказаним виконавчим документом під час здійснення відповідачем-1 виконавчого провадження, оскільки наказ не повернуто стягувачу, а виконавче провадження триває й на даний час.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем (скаржником) не доведено належними доказами факт незаконної бездіяльності державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції та порушення ним норм ст.ст. 4, 5, 25, 44, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2007 по справі № 33/121-07, як і не доведено факт втрати можливості подальшого виконання вказаного рішення.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 11.09.2013 по справі № 6-48цс13).

З урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, їм надано належну юридичну оцінку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Доводи скаржника не підлягають задоволенню з огляду на вищезазначене.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 по справі № 904/5033/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 16.02.2015

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд