РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/29520/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт"

до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва

про стягнення 20 820,67 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Степаненко О. А. - представник за довіреністю

від відповідача: Щербина М. В. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва заборгованості за Договором № ДС-18 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфта в розмірі 20 820,67 грн., в тому числі 16222,80 грн. основного боргу, 3561,83 грн. інфляційних, 1036,04 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами Договору позивачем виконано на користь відповідача роботи з ремонту ліфта, за які відповідач не розрахувався.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2014 порушено провадження по справі № 910/29520/14, розгляд справи призначено на 09.02.2015.

В судове засідання 09.02.2015 з`явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та через відділ діловодства суду подав документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.02.2015 надав пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.02.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

01.08.2012 між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва, як замовником (надалі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт", як підрядником (надалі - позивач) укладено Договір № ДС-18 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфта (надалі -Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а замовник прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах передбачених даним договором. Адресний перелік ліфтового обладнання, що підлягає відновлювальних робіт визначається додатком № 1 до договору. Перелік робіт, що підлягають виконанню по конкретному ліфту або групи ліфтів визначається відповідними кошторисами, що являється невід'ємною частиною даного договору та погоджується сторонами. Термін виконання робіт, в залежності від їх складності, складає не більше один-два місяці з дня погодження договірної ціни та кошторису по конкретному об'єму. Термін виконання робіт може бути змінено як у меншу так і у більшу сторону за згодою сторін оформлюється додатковою угодою.

Загальна вартість робіт за даним договором становить - 16222,80 грн. (п. 2.1 договору).

Розрахунки за цим договором проводяться протягом 10 банківських днів після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) (п. 2.7 договору).

Згідно актів приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012р., які підписані уповноваженими представниками сторін (замовника та підрядника), посвідчені печатками останніх (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи) загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт склала 16222,80 грн.

Відповідач не сплатив за виконані роботи по договору, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість в розмірі 16222,80 грн., що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. За несвоєчасне виконання зобов'язання позивачем нараховані 3561,83 грн. інфляційних, 1036,04 грн. 3% річних.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Дослідивши Договір укладений сторонами суд прийшов до висновку про те, що за своєю правовою природою Договір № ДС-18 є договору підряду.

Згідно визначенням ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, виконав передбачені договором роботи на суму 16222,80 грн., про що сторонами було погоджено та підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012р.

Матеріали справи свідчать, що за виконані роботи відповідач не розрахувався з позивачем.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені п. 2. 7 договору, відповідач повинен був розрахуватися по договору протягом 10 банківських днів після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3)

Проте відповідач не виконав прийняті на себе зобов'язання щодо оплати виконаних робіт.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати виконаних робіт та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 16222,80 грн. підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті коштів за виконані роботи, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 3561,83 грн. інфляційних та 1036,04 грн. 3% річних нарахованих за період з 30.10.2012 по 15.12.2014.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3561,83 грн. інфляційних та 1036,04 грн. 3% річних.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва (02217, м. Київ, вулиця Закревського, 15, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт" (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 17, літ «Ш», ) 16222 (шістнадцять тисяч двісті двадцять дві) грн. 80 коп. основного боргу, 3561 (три тисячі п'ятсот шістдесят одну) гр. 83 коп. інфляційних, 1036 (одну тисячу тридцять шість) грн. 04 коп. 3% річних та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення: 13.02.2015р.

Суддя О.А. Грєхова