ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р.Справа № 5/191/10
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

(склад судової колегії згідно з розпорядженням в.о. голови суду)

секретар судового засідання: Самарченко К.А.

Учасники процесу в судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:

ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.11.2014

у справі №5/191/10

за заявою: Державного акціонерного холдингова компанія «Чорноморський суднобудівний завод»

до боржника: Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод»

ліквідатор Протасова О.М.

кредитори:

1. ДАХК «Чорноморський суднобудівний завод»;

2. ТОВ «Акваторія-Плюс»;

3. ТОВ «Океан-Транс»;

4. Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

5. ТОВ «Шипінг Плюс ЛТД»;

6. ЗАТ «Миколаївська суднобудівна верф «Меридіан»;

7. Договір спільної діяльності ТОВ «ЛМП» ДАХК «ЧСЗ»;

8. ПАТ «Українській професійний банк»;

9. ОСОБА_1

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області (суддя - Міщенко В.І.) від 26.11.2014 заяву ОСОБА_1 від 24.09.2014, з урахуванням доповнень від 29.10.2014, 12.11.2014, 19.11.2014 - задоволено частково.

Визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банкрута - Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» у сумі 12892,21 грн. відшкодування середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати (1-а черга) та зобов'язано ліквідатора Протасову О.М. включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод».

Заяву ОСОБА_1 від 24.09.2014, з урахуванням доповнень від 29.10.2014, від 12.11.2014, від 19.11.2014 в частині визнання кредиторських вимог у розмірі збитків з урахуванням інфляції у сумі 6134,14 грн. - залишити без задоволення.

Письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.11.2014 до його заяви про визнання кредиторських вимог від 24.09.2014 в частині визнання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 52,35 грн. - залишити без розгляду.

Залишаючи без задоволення, заяву ОСОБА_1 від 24.09.2014, з урахуванням доповнень від 29.10.2014, від 12.11.2014, від 19.11.2014, в частині визнання кредиторських вимог у розмірі збитків з урахуванням інфляції у сумі 6134,14 грн. суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.2 ст. 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства.

Місцевий господарський суд, залишив без розгляду письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.11.2014 до його заяви про визнання кредиторських вимог від 24.09.2014 в частині визнання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 52,35 грн., оскільки зміна предмета або підстав позову за заявою кредитора допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті, відповідно до протоколу судового засідання від 29.10.2014 господарський суд розпочав розгляд даної справи по суті, в той час як позивач 26.11.2014 звернувся із заявою про зміну предмету та підстав позову (заяви), після початку розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України, вимог ст. 22 ГПК України просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.11.2014 частково, а саме:

- в частині залишення без задоволення заяви про визнання кредиторських вимог у розмірі 6134,14;

- в частині залишення без розгляду - заяви про визнання кредиторських вимог у сумі 52,35 грн.;

- прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити

в повному обсязі;

- визнати кредиторські вимоги в частині розрахунку компенсації втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 6022,20 грн.

Звертаючись з апеляційною скаргою, кредитор посилається на те, що поясненнями від 26.11.2014 він уточнив правову підставу стягнення компенсації за втрату частині заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 6022,20 грн., (6134,14грн. в доповненнях до позовної заяви від 12.11.2014, 19.11.2014р.), проте, суд першої інстанції помилково прийняв зазначене пояснення як додаткову вимогу щодо стягнення 52,35 грн. окремих додаткових витрат. При цьому, заявник наголошує, що сума 52.35 грн. - наведений як приклад математичного розрахунку компенсаційних витрат за січень 2014р. ( 26174,98 грн.Х02.% =52.35 грн.). т.я - окремо він такої вимоги не заявляв (арк. 1 апеляційної скарги від 08.12.2014).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 29.01.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.02.2015 о 10:30.

У судове засідання 11.02.2015 учасники процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі ОСОБА_1 був повідомлений про час і місце судового засідання поштовим повідомленням № 091.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно до приписів ст. 4-1 ч. 2 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.10.2010 порушено провадження у справі №5/191/10 про банкрутство ЗАТ «Миколаївський машинобудівний завод».

Постановою господарського суду Миколаївської області від 23.04.2014 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Протасову О.М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.05.2014 визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банкрута - ПрАТ «Миколаївський машинобудівний завод» у сумі 26174,98грн., а саме: 25174,98 грн. (1-а черга) та 1000,00 грн.( 6-та черга) на підставі виконавчих листів, виданих 14.04.2014 на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 14.04.2014 у справі №487/323/14-ц.

29.07.2014 ОСОБА_1 подав заяву від 28.07.2014 б/н про визнання його вимог до банкрута у сумі 25051,90 грн., у тому числі: заборгованість по заробітній платі за період роботи з 23.04.2014 по 23.06.2014 р. у сумі 7982,13 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.03.2014 по 23.04.2014 у сумі 4285,89 грн., компенсацію за 14 днів планової відпустки у сумі 2865,38 грн., вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 4400,41 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 5526,09 грн.

05.08.2014 ухвалою господарського суду Миколаївської області визнано вищезазначені кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банкрута у сумі 25059,90 грн. та віднесено до 1-ї черги кредиторських вимог.

Крім того, 24.09.2014 ОСОБА_1 подав заяву про визнання його вимог до банкрута у сумі 8596,14 грн., у тому числі: заборгованість за час затримки розрахунку за серпень 2014 року у сумі 4093,40 грн. та за вересень 2014 року у сумі 4502,74 грн. З тексту заяви від 24.09.14 вбачається, що ОСОБА_1 з визнаної заборгованості в сумі 51226,88 грн., отримав часткове погашення в сумі 8270 грн., залишок боргу за його підрахунком станом на 01.10.14 - складає 51553,02 грн.

29.10.2014 ОСОБА_1 подав доповнення від 29.10.2014 до заяви про визнання грошових вимог, просить суд збільшити розмір кредиторських вимог на суму 4298.07грн. за затримку виплати заробітної плати за період з 01.10.14 по 29.10.14р., а також просить стягнути матеріальну шкоду з розрахунку 15% за дев'ять місяців 2014 року у сумі 8377,66 грн.

З тексту доповнення до заяви від 29.10.2014, судова колегія не може встановити, на які саме норми матеріального права посилався заявник, обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, також не наданий розрахунок розміру матеріальної шкоди в розмірі 15 %, або будь яке посилання, чому заявник розмір шкоди визначив саме у 15% або 8377,66 грн.

Ухвалою суду від 29.09.2014 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено на 29.10.2014

В судовому засіданні 29.10.2014 господарським судом Миколаївської області почато розгляд заяви ОСОБА_1 по суті, що відображено у протоколі судового засідання від 29.10.2014 у справі №5/191/10.

12.11.2014 ОСОБА_1 подав доповнення до заяви про визнання грошових вимог, в яких просить визнати його вимоги за затримку розрахунку за період з 01.10.2014 по 29.10.2014 у сумі 4298,07 грн. та 6134,14 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування заявленої матеріальної шкоди, заявником надані індекси інфляції та розрахунок з січня по жовтень 2014р. на суму 6134,14 грн.

Судова колегія дійшла висновку, що заявою від 12.11.14 ОСОБА_1 доповнив кредиторські вимоги, зокрема змінив правову підставу щодо стягнення компенсації за втрату частині заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 6134.14 грн.

19.11.2014 ОСОБА_1 звернувся з доповненням до заяви про визнання кредиторських вимог на посилаючись на вимоги ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути заборгованість з заробітної плати в сумі 55851.09 грн., станом на 30.10.2014, матеріальну шкоду в сумі 6134,14 грн., загалом 61985,23 грн.

Більш того, 26.11.2014 ОСОБА_1 подав пояснення від 26.11.2014 до заяви про визнання кредиторських вимог, в яких просить ще додатково визнати кредиторські вимоги на суму 6022,20 грн. компенсації, нарахованої відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІП, загальна сума заборгованості за підрахунком заявника складає 61873,29 грн.

Судова колегія апеляційного господарського суду, погоджується з позицією господарського суду Миколаївської області, який правомірно відмовив в задоволені заяв заяви про визнання кредиторських вимог від 24.09.2014 в частині визнання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 6134,14 грн., оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України зміна предмета або підстав позову за заявою кредитора допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті, про початок розгляду справи по суті зазначається у протоколі судового засідання (п. 3. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».)

Оскільки, після початку розгляду справи по суті (29.10.2014) кредитор ОСОБА_1 спочатку обґрунтовував вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 6134,14 грн. вимогами ст. 625 ЦК України (заява від 19.11.2014), а потім поясненнями від 26.11.2014 змінив правову підставу заявлених вимог на ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІП, господарським судом Миколаївської області правомірно відхилено заяву про зміну підстави позову після початку розгляду справи по суті та розглянути кредиторські вимоги з раніше заявлених правових підстав, за ст. 625 ЦК України.

Стосовно заперечень скаржника, щодо залишення судом першої інстанції без задоволення заяви ОСОБА_1 від 19.11.2014 в частині невизнання кредиторських вимог щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 6134,14 грн., судова колегія зазначає.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «;Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами трудового законодавства.

За таких обставин суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що положення частини другої статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства. Цей висновок також узгоджується з постановою Верховного суду України від 21.05.2014 по справі №6-43цс14.

Окремо судова колегія наголошує, що поясненнями від 26.11.2014 кредитор ОСОБА_1 уточнив правову підставу стягнення компенсації за втрату частині заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 6022,20 грн., та окремих вимог щодо стягнення 52,35грн. не заявляв, тому висновки суду щодо залишення без розгляду вимог щодо стягнення 52.35 грн. компенсації не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам, викладеним в поясненнях від 26.11.2014, тому в цієї частині ухвалу господарського суду Миколаївської області слід змінити

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 26.11.2014 у справі №5/191/10-15 прийнята із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, проте в зв'язку з неповним дослідженням пояснень кредитора від 26.112014 її резолютивна частина підлягає зміни, з викладенням в наступній редакції.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.11.2014 у справі №5/191/10-15 змінити, та викласти в наступній редакції:

Заяву ОСОБА_1 від 24.09.2014, з урахуванням доповнень від 29.10.2014, 12.11.2014, 19.11.2014 - задовольнити частково.

Визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банкрута - Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» в сумі 12892,21 грн. відшкодування середнього заробітку за час затримки заробітної плати, зобов'язати ліквідатора Протасову О. М. включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» до 1 черги кредиторських вимог.

В задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення 6134,14 грн. матеріальної шкоди на підставі ст. 625 ЦК України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Пироговський В.Т.