КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа№ 911/4679/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Кац О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Рубанчук С.Д. довіреність № 21 від 21.01.14р.;

від відповідача: Завальнюк В.В. довіреність № 406 від 20.11.14р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Сімекс зооветсервіс"

на рішення господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року,

у справі №911/4679/14 (Суддя: Лутак Т.В.)

за позовом Приватного підприємства "Сімекс зооветсервіс"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук"

про стягнення 35 727,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПП "Сімекс зооветсервіс" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" про стягнення 35 727,60 грн. (а.с.3-4).

29 грудня 2014 ПП "Сімекс зооветсервіс" подана заява про збільшення позовних вимог (вих. № 1 від 25.12.2014 (вх. № 29313/14 від 29.12.2014), у якій ПП "Сімекс зооветсервіс", окрім суми основного боргу у розмірі 35 727, 60 грн., просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук"3 429, 85 грн. - 3 % річних та 7 860, 07 грн. - інфляційних втрат. (т. І, а.с. 68-69).

Рішенням господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року по справі №911/4679/14 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 88-94).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ПП "Сімекс зооветсервіс" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року у справі №911/4679/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не вірно визначено, що строк позовної давності сплив, оскільки мало місце переривання строку позовної давності, оскільки між сторонами спору в січні 2014 року було підписано акт звірки взаєморозрахунків, що в свою чергу є підставою, яка свідчить про переривання строку позовної давності.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу ПП "Сімекс зооветсервіс" по справі №911/4679/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чорногуза М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченка С.Г.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2015 року, враховуючи перебування судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/4679/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПП "Сімекс зооветсервіс" прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 17 лютого 2015 року.

В судовому засіданні 17 лютого 2015 року представник Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" надав суду свої пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року у справі №911/4679/14 без змін.

Також, в судовому засіданні 17 лютого 2015 року представник ПП "Сімекс зооветсервіс" надав суду свої пояснення, в яких підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

ПП «Сімекс зооветсервіс», як доказ поставки товару Державному підприємству "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" надані наступні накладні:

- накладна №114 від 22 квітня 2011 року. Дана накладна не є належним доказом поставки товару, оскільки в даній накладній зазначено, що товар відпускається на підставі довіреності №254 від 23 квітня 2011 року Крамар А.М. Проте, в накладній міститься лише підпис особи без зазначення посадового становища особи, яка підписала та не зазначено прізвища та ініціалів особи. При дослідженні накладної №114 від 22 квітня та довіреності №254 від 23 квітня 2011 року судом встановлено що підпис особи, яка підписала накладну про отримання товару та підпис, який вчинений на довіреності візуально відрізняється, а тому суд не може дійти однозначного висновку, що даний товар отриманий уповноваженою особою.

- Накладна №133 від 23 квітня 2011 року. Дана накладна не є належним доказом поставки товару, оскільки в даній накладній зазначено, що товар відпускається Крамар А.М. на підставі довіреності №254 від 23 квітня 2011 року. Водночас повноваження даної довіреності не передбачають права отримувати товар, який вказаний у даній накладній. Також, міститься підпис особи, посадове становище якої не визначено та не вказано прізвища та ініціалів особи, яка підписала дану накладну про отримання товару. Крім того, також встановлено, що підпис особи, яка отримала товар по накладній №133 та на довіреності №254 від 23 квітня 2011 року на підставі якої отримано товар візуально відрізняються.

- Накладна №164 від 23 травня 2011 року. Дана накладна є належним доказом поставки товару, оскільки в даній накладній зазначено, що товар відпускається Соловян М.О. на підставі довіреності №120 від 24 травня 2011 року. Довіреність №120 від 23 травня 2011 року видана Соловян М.О. на отримання товару, що зазначений в даній накладній.

- Накладна №186 від 24 травня 2011 року. Дана накладна не є належним доказом поставки товару, оскільки товар, що вказаний в даній накладній відпущено Соловян М.О. Проте, повноваження довіреністю №120 від 24 травня 2011 року не передбачено права Соловян М. О. на отримання товару, вказаного у даній накладній.

- Накладні №373 від 12 жовтня 2011 року та №375 від 12 жовтня 2011 року. Дані накладні не є належними доказами поставки товару, оскільки в даних накладних взагалі не вказано осіб, які мають право отримувати товар та не вказано на підставі чого отримано товар. Підпис особи на вказаних накладних не можливо ідентифікувати, адже не міститься посилань на посадове становище особи, якою вчинено підпис та не надано доказів повноважень особи на підставі чого дана особа отримала товар.

З огляду на викладене вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що належним доказом поставки товару ПП «Сімекс зооветсервіс» є накладна №164 від 23 травня 2011 року.

29 вересня 2014 року ПП «Сімекс зооветсервіс» на адресу Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" направлено претензію (№2 від 29 вересня 2014 року) щодо оплати заборгованості за поставлену спермо продукцію на загальну суму 55 096,81 грн. (без урахування індексу інфляції, трьох процентів річних та неустойки), що підтверджується копією фіскального чеку, описом вкладення у цінний лист та отримано Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук"16 жовтня 2011 року, відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення. (т. І, а.с. 18-19).

Під час розгляду спору в господарському суді Київської області представником Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" подана заява про сплив позовної давності. (т. І, а.с. 28).

Господарський суд Київської області в оскаржуваному рішенні зазначено наступне: «За таких обставин, оскільки відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, а позивачем не було наведено поважних причин його пропуску, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності».

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Шляхом підписання накладних ПП «Сімекс зооветсервіс» та Державне підприємство "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Доказів погашення заборгованості за накладною № 164 від 23 травня 2011 року Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

Водночас, представником Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" подана заява про сплив позовної давності. Дана заява мотивована тим, у спірних правовідносинах сплив строк позовної давності, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши вищезазначену заяву колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

ПП «Сімекс зооветсервіс» заперечуючи проти застосування строків позовної давності вказує на те, що мало місце переривання строку позовної давності, оскільки: 10 січня 2014 року між ПП «Сімекс зооветсервіс» та Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" було підписано акт звірки взаєморозрахунків. В підтвердження наведеного ПП «Сімекс зооветсервіс» вказує на те, що відповідно до даного акту звірки взаєморозрахунків, станом на 01 січня 2012 року Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" визнано сальдо на суму 38 757,21 грн., що є предметом заявлених позовних вимог у даній справі, тобто мало місце визнання боргу з боку Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук". На думку ПП «Сімекс зооветсервіс», дана обставина свідчить про переривання строку позовної давності, а тому строк позовної давності розпочався заново, починаючи з 10 січня 2014 року.

Проте з даним висновком ПП «Сімекс зооветсервіс» не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В акті звірки взаєморозрахунків від 10 січня 2014 року вказано, що заборгованість існує за накладними №53 від 06.02.2012р., №58 від 06.02.2012р., №172 від 18.04.2012р., №182 від 18.04.2012р., №207 від 12.12.2012р.

В позові заявлено вимоги про стягнення заборгованості за накладними №114 від 22 квітня 2011 року, №133 від 23 квітня 2011 року, № 164 від 23 травня 2011 року, №186 від 24 травня 2011 року, №373 від 12 жовтня 2011 року, №375 від 12 жовтня 2011 року.

Таким чином, визнання боргу за накладними №53 від 06.02.2012р., №58 від 06.02.2012р., №172 від 18.04.2012р., №182 від 18.04.2012р., №207 від 12.12.2012р. не є предметом розгляду спору у даній справі, а тому посилання ПП «Сімекс зооветсервіс» на дану обставину не є належним доказом в розумінні ст. 33, 34 ГПК України, які б свідчили про визнання боргу Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" за спірними накладними.

Посилання ПП «Сімекс зооветсервіс» про те, що відповідно до банківської виписки від 22 травня 2012 року, Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук" здійснено часткову оплату за накладною №114 від 22 квітня 2011 року спростовується тим, що згідно призначення платежу оплата проводилася на підставі рахунку №219 від 18.04.2012р., що не є предметом розгляду позовних вимог у даній справі.

Таким чином, матеріали справи №911/4679/14 не містять належних доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності за № 164 від 23 травня 2011 року.

Також колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційний втрат виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

З огляду на викладене вище та те, що строк позовної давності за основним боргом сплинув, стягнення процентів та інфляційних втрат як складових основного боргу також сплинув.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду Київської області повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року по справі № 911/4679/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ПП «Сімекс зооветсервіс» на рішення господарського Київської області від 15 січня 2015 року по справі № 911/4679/14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сімекс зооветсервіс» на рішення Господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року по справі № 911/4679/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15 січня 2015 року по справі № 911/4679/14 залишити без змін.

3. Справу № 911/4679/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко