ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2015 р.Справа № 924/1903/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ Хмельницької області

до 1) фермерського господарства "Ако" с. Острожець Млинівського району Рівненської області;

2) виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" с. Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення солідарно 583628,56 грн., з яких: 273124,25 грн. - основний борг; 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36% річних, 174377,06 грн. - курсова різниця.

Представники сторін:

позивач: Бундз Т.В. - представник на підставі довіреності від 14.08.2013 р.;

відповідач-1: не з'явився;

відповідач-2: не з'явився.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до фермерського господарства "Ако" та виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" про стягнення солідарно грошових коштів в сумі 629466,14 грн., з яких: 303124,26 грн. - основний борг; 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,44 грн. - 30% річних, 14690,31 грн. - інфляційні втрати; 175524,16 грн. - курсова різниця.

Ухвалою суду від 28.01.2015р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим предметом розгляду спору стало солідарне стягнення 613628,56 грн., з яких: 303124,25 грн. - основний борг; 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36% річних, 174377,06 грн. - курсова різниця.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог від 16.02.2015р., в якій просить стягнути солідарно з відповідачів 583628,56 грн., з яких: 273124,25 грн. - основний борг; 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36% річних, 174377,06 грн. - курсова різниця. При цьому повідомив, що на рахунок позивача 16.02.2015р. від ФГ „Ако" надійшли грошові кошти в розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України зменшення позовних вимог приймається судом.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем-1 (ФГ "Ако") своїх грошових зобов'язань за договором поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р.

Також повідомляє, що 28.03.2014р. між ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (кредитор) та виробничо сільськогосподарським кооперативом "Шпичинці" (поручитель) було укладено договір поруки №03-03/14 ЛР, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань фермерського господарства "Ако" (боржник), що виникли з договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р., а саме здійснити оплату за поставлений товар (засоби захисту рослин, регуляторів росту рослин та/або мікродобрива) в обсязі та на умовах договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р., а також відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції у випадках, передбачених договором поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. У разі порушення зобов'язання боржником, кредитор має право, на власний вибір, направити поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину) або пред'явити до поручителя позов.

Таким чином, позивачем визначено два відповідачі - ФГ "Ако" та ВСК "Шпичинці", які є солідарними боржниками, з яких просить стягнути заборгованість та штрафні санкції солідарно.

У письмовому поясненні від 16.02.2015р. з приводу заявленої до стягнення курсової різниці звертає увагу, що згідно умов договору відповідач взяв на себе обов'язок здійснювати оплату вартості товару виходячи з вартості товару на момент підписання кожної окремої специфікації з урахуванням курсу Євро та долара США на день фактичної сплати. При цьому посилається на практику Верховного Суду України, відображену в постановах від 04.07.2011р. по справі №3-62гс11 та від 26.12.2011р. по справі №3-141гс11.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення.

Представник відповідача-1 - ФГ "Ако" в судове засідання не з'явився, проте явка представників сторін визнавалася на їх розсуд. У письмовому відзиві від 09.02.2015р. відповідач-1 позов визнає частково. Зокрема, просить замість 36% річних застосувати 3% річних від простроченої суми, як це визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідач вважає безпідставною вимогу про застосування курсової різниці, оскільки договором поставки не визначено конкретну валюту, яка буде вказана в додатках до договору (специфікаціях), зокрема, що це мали бути саме долари США.

Також відповідач посилаючись на ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Крім того, просить відстрочити або розстрочити виконання рішення.

З урахуванням зазначеного, відповідач не заперечує проти стягнення 303124,26 грн. основного боргу та 1708,56 грн. 3% річних. В решті позову просить відмовити.

Відповідач-2 повноважного представника в судове засідання не направив, проте до суду надійшов відзив від 02.02.2015р., в якому повідомляє, що ВСК „Шпичинці" через складний фінансовий стан не спроможне перерахувати ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" грошові кошти в сумі 629466,14 грн., які заборгувало ФГ „Ако". Зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо солідарного стягнення з відповідачів. Просить розгляд справи проводити без участі представника ВСК „Шпичинці".

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" є юридичною особою та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.10.2014р.

Фермерське господарство "Ако" є юридичною особою та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.02.2015 р.

Виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" є юридичною особою та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягом з електронного ресурсу ДП „Інформаційно-ресурсний центр" від 28.01.2015р.

11.03.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (постачальник) та фермерським господарством "Ако" (покупець, надалі - відповідач 1) укладено договір поставки №03-03/14 ЛР, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, біопрепарати, регулятори росту рослин та/або мікродобрива (надалі товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід'ємними частинами договору.

Згідно з п. 2.1. договору ціна товару вираховується як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних специфікацій), переданих постачальником у власність покупцю.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схема кожної партії товару будуть обговорюватися сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору.

В п. 2.3. договору сторони передбачили, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання покупця існують та підлягають сплаті у гривнях. Сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікаціях) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання специфікації, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідної специфікації.

Покупець зобов'язався відповідно до п. 3.2.2. договору оплатити вартість товару в термін(и), вказані у додатках (специфікаціях), враховуючи при цьому, умови п.2.3.та п. 2.8. цього договору. При перерахуванні коштів обов'язково необхідно вказувати в платіжному документі номер і дату укладення договору. У випадку відсутності у платіжному документі цих реквізитів, постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення будь-яких існуючих зобов'язань покупця перед постачальником.

Пунктом 7.2.1. договору сторони погодили, що покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

В п. 7.2.3. договору сторони передбачили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми.

Сплата неустойки, встановленої на випадок прострочення або іншого неналежного виконання обов'язків, та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням умов даного договору, не звільняє винну сторону від виконання своїх обов'язків за даним договором (п. 7.3. договору).

Згідно з п. 7.4. договору строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язань за цим договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов'язання. До вимог про стягнення штрафних санкцій за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України. Кредитор за зобов'язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України. Сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов'язання за даним договором строк позовної давності припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами (п. 5.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

11.03.2014р. сторонами підписана додаткова угода №1/1 до договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р., в якій п. 2.3. договору викладено в наступній редакції:

„2.3.1. Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання покупця існують і підлягають сплаті у гривнях.

2.3.2. Сторони встановлюють, що постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті вказаній в додатках до договору (специфікація), на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК ВАЛЬ" на дату формування видаткової накладної.

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання специфікації, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідної специфікації.

2.3.3. Сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної".

Вказана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід'ємною частиною договору поставки.

Додатками до договору поставки сторони визначили назву товару, кількість, ціну, загальну вартість, терміни поставки та календарний графік платежів.

Згідно додатку №1 від 20.03.2014р. визначено наступний графік сплати: 26973,08 грн. (еквівалент 2568,86 дол. США) до 31.03.2014р.; 80919,25 грн. (еквівалент 770630 дол. США) до 01.10.2014р.; 80919,25 грн., що (еквівалент 770630% дол. США) до 15.10.2014р.; 80919,25 грн., (еквівалент 770630% дол. США) до 01.11.2014р.

Додатком №2 від 20.03.2014р. узгоджено графік платежів: 47371,15 грн. (еквівалент 295,35 Євро) до 10.04.2014р. та 47371,15 грн. (еквівалент 295,35 Євро) до 01.10.2014р.

Додатком №4 від 29.04.2014р. погоджено графік платежів: 2323,20 грн. (еквівалент 192 дол. США) до 15.05.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до 01.10.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до15.10.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до 01.11.2014р.

Згідно додатку №5 від 05.05.2014р. визначено наступний графік платежів: 3088,08 грн. (еквівалент 259,50 дол. США) до 22.05.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 01.10.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 15.10.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 01.11.2014р.

Додатком №6 від 05.05.2014р. узгоджено графік платежів: 2833,20 грн. (еквівалент 238,08 дол. США) до 29.05.2014р. та 2833,20 грн. (еквівалент 238,08 дол. США) до 01.11.2014р.

Додатком №7 від 31.05.2014р. передбачено графік наступний графік платежів: 145,66 грн. (еквівалент 12,24 дол. США) до 16.06.2014р. та 339,86 грн. (еквівалент 28,56 дол. США) до 01.09.2014р.

Згідно додатку №8 від 24.07.2014р. визначено графік платежів: 5561,28 грн. (еквівалент 463,44 дол. США) до 31.07.2014р. та 22245,12 грн. (еквівалент 1853,76 дол. США) до 01.10.2014р.

Додатком №9 від 24.07.2014р. погоджено графік платежів: 3024,00 гр. (еквівалент 252 дол. США) до 31.07.2014р. та 7056,00 грн. (еквівалент 588 дол. США) до 01.10.2014р.

28.03.2014р. між виробничим сільськогосподарським кооперативом "Шпичинці" (поручитель, відповідач-2) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (кредитор) укладений договір поруки №03-03/14 ЛР, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ФГ "Ако", що виникли з договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р. (далі - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору порукою забезпечуються в тому числі наступні зобов'язання боржника: здійснити оплату за поставлене насіння в обсязі та на умовах договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р.; відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, а також у випадку коливання курсу валют оплатити курсову різницю у випадках, передбачених договором поставки № 03-03/14 ЛР від 11.03.2014 р.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язань за основним договором в обсязі грошових стягнень відповідно до розділу 2 та розділу 7 основного договору. У разі порушення зобов'язання боржником, кредитор має право на власний вибір, направити поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину) або пред'явити до поручителя позов (п. 3.1., 3.2., 4.1.2 договору поруки).

Відповідно до п. 6.1. договору поруки останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов'язання за основним договором.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору поставки позивачем поставлено відповідачу-1 (ФГ "Ако") товар на загальну суму 376624,26 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1090 від 29.04.2014р. на суму 23232,00 грн.; №1086 від 30.04.2014р. на суму 245790,84 грн.; №1088 від 30.04.2014р. на суму 8742,30 грн.; №1217 від 06.05.2014р на суму 23940,00 грн.; №1218 від 06.05.2014р. на суму 15744,00 грн.; №1219 від 06.05.2014р. на суму 5666,40 грн.; № 1553від 16.05.2014р. на суму 15136,80 грн.; №1920 від 31.05.2014р. на суму 485,52 грн. №2688 від 30.07.2014р. на суму 27806,40 грн.;№2689 від 30.07.2014р. на суму 10080,00 грн. та довіреностями на отримання товару: №24-04 від 24.04.2014р.; №06-05/14 від 06.05.2014р.; №15-05 від 15.05.2014р.; №24-07 від 24.07.2014р.

Відповідачем-1 частково було сплачено заборгованість в сумі 73500,00 грн., що підтверджується банківськими виписками: від 04.06.2014р. на суму 3500,00 грн.; від 08.09.2014р. на суму 10000,00 грн.; від 12.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 18.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 24.09.2014р. на суму 10000,00 грн.; від 26.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 10.10.2014р. на 30000,00 грн.; від 15.10.2014р. на суму 5000,00 грн.

В матеріалах справи наявні витяги з розпорядження ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" „Про встановлення курсів купівлі-продажу іноземних валют за гривні для всієї мережі АТ „Райффайзен Банк Аваль", зокрема: №06-01/221 від 03.06.2014р. - курс продажу долара США 12,100 грн.; №06-01/363 від 05.09.2014р. - курс продажу долара США 12,900 грн.; №06-01/371 від 11.09.2014р. - курс продажу долара США 12,900 грн.; №06-01/380 від 17.09.2014р. - курс продажу долара США 13,500 грн.; №06-01/389 від 23.09.2014р. - курс продажу долара США 12,95 грн.; курс продажу Євро 19,600 грн.; №06-01/394 від 25.09.2014р. - курс продажу долара США 13,000 грн.; №06-01/415 від 09.10.2014р. - курс продажу долара США 13,000 грн.; курс продажу Євро 17,500 грн.; №06-01/421 від 14.10.2014р. курс продажу долара США 13,000 грн.

Враховуючи, що відповідач-1 свої зобов'язання за договором поставки не виконав належним чином, позивач звернувся з позовом про стягнення боргу в розмірі 303124,25 грн. солідарно з відповідачів 1 та 2. Також до стягнення заявлені: 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36% річних та 174377,06 грн. - курсова різниця.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, з наявних у справі матеріалів вбачається, що 11.03.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (постачальник) та фермерським господарством "Ако" (покупець, надалі - відповідач 1) укладено договір поставки №03-03/14 ЛР, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, біопрепарати, регулятори росту рослин та/або мікродобрива (надалі товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість (п. 1.1. договору).

На виконання умов договору поставки позивачем поставлено відповідачу-1 (ФГ "Ако") товар на загальну суму 376624,26 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1090 від 29.04.2014р. на суму 23232,00 грн.; №1086 від 30.04.2014р. на суму 245790,84 грн.; №1088 від 30.04.2014р. на суму 8742,30 грн.; №1217 від 06.05.2014р на суму 23940,00 грн.; №1218 від 06.05.2014р. на суму 15744,00 грн.; №1219 від 06.05.2014р. на суму 5666,40 грн.; № 1553від 16.05.2014р. на суму 15136,80 грн.; №1920 від 31.05.2014р. на суму 485,52 грн. №2688 від 30.07.2014р. на суму 27806,40 грн.;№2689 від 30.07.2014р. на суму 10080,00 грн. та довіреностями на отримання товару: №24-04 від 24.04.2014р.; №06-05/14 від 06.05.2014р.; №15-05 від 15.05.2014р.; №24-07 від 24.07.2014р.

Відповідно до п. 3.2.2. договору поставки покупець зобов'язався оплатити вартість товару в термін(и), вказані у додатках (специфікаціях), враховуючи при цьому, умови п.2.3.та п. 2.8. цього договору. При перерахуванні коштів обов'язково необхідно вказувати в платіжному документі номер і дату укладення договору. У випадку відсутності у платіжному документі цих реквізитів, постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення будь-яких існуючих зобов'язань покупця перед постачальником.

Додатками до договору (специфікаціями) визначено графіки платежів, зокрема:

- додатком №1 від 20.03.2014р. - 26973,08 грн. (еквівалент 2568,86 дол. США) до 31.03.2014р.; 80919,25 грн. (еквівалент 770630 дол. США) до 01.10.2014р.; 80919,25 грн., що (еквівалент 770630% дол. США) до 15.10.2014р.; 80919,25 грн., (еквівалент 770630% дол. США) до 01.11.2014р.;

- додатком №2 від 20.03.2014р. - 47371,15 грн. (еквівалент 295,35 Євро) до 10.04.2014р. та 47371,15 грн. (еквівалент 295,35 Євро) до 01.10.2014р.;

- додатком №4 від 29.04.2014р. - 2323,20 грн. (еквівалент 192 дол. США) до 15.05.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до 01.10.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до15.10.2014р.; 6969,60 грн. (еквівалент 576 дол. США) до 01.11.2014р.;

- додатком №5 від 05.05.2014р. - 3088,08 грн. (еквівалент 259,50 дол. США) до 22.05.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 01.10.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 15.10.2014р.; 9264,24 грн. (еквівалент 778,51 дол. США) до 01.11.2014р.;

- додатком №6 від 05.05.2014р. - 2833,20 грн. (еквівалент 238,08 дол. США) до 29.05.2014р. та 2833,20 грн. (еквівалент 238,08 дол. США) до 01.11.2014р.;

- додатком №7 від 31.05.2014р. - 145,66 грн. (еквівалент 12,24 дол. США) до 16.06.2014р. та 339,86 грн. (еквівалент 28,56 дол. США) до 01.09.2014р.;

- додатком №8 від 24.07.2014р. визначено графік платежів: 5561,28 грн. (еквівалент 463,44 дол. США) до 31.07.2014р. та 22245,12 грн. (еквівалент 1853,76 дол. США) до 01.10.2014р.;

- додатком №9 від 24.07.2014р. - 3024,00 гр. (еквівалент 252 дол. США) до 31.07.2014р. та 7056,00 грн. (еквівалент 588 дол. США) до 01.10.2014р.

Відповідачем-1 частково було сплачено заборгованість в сумі 73500,00 грн., що підтверджується банківськими виписками: від 04.06.2014р. на суму 3500,00 грн.; від 08.09.2014р. на суму 10000,00 грн.; від 12.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 18.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 24.09.2014р. на суму 10000,00 грн.; від 26.09.2014р. на суму 5000,00 грн.; від 10.10.2014р. на 30000,00 грн.; від 15.10.2014р. на суму 5000,00 грн.

Статтями 525 ЦК та 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором поставки у ФГ "Ако" утворилася заборгованість в розмірі 303124,26 грн., що підтверджується також розрахунком позивача. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 303124,25 грн. боргу є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується, що в п. 7.2.3. договору сторони передбачили, що за порушення грошового зобов'язання, покупець зобов'язується сплатити тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми за весь час прострочення.

Суд перевіривши поданий до матеріалів позову розрахунок 36% річних, встановив, що нарахування здійснено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, умов договору та з урахуванням проплат. Таким чином, заявлені до стягнення 36% річних в сумі 24688,28 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.1. договору сторони погодили, що покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

При цьому, сторони в п. 7.4. договору домовилися, що строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язань за цим договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов'язання. До вимог про стягнення штрафних санкцій за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України. Кредитор за зобов'язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України. Сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов'язання за даним договором строк позовної давності припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

Суд перевіривши розрахунок позивача встановив, що нарахуванні пені в розмірі 17282,90 грн. здійснено правомірно, з урахуванням проплат відповідача.

Також позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 94156,07 грн.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається із п. 7.2.1. договору сторони погодили, що покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу.

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору, позивачем правомірно заявлено до стягнення 94156,07 грн. штрафу.

При цьому судом враховується, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій (позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 09.04.2012 р. по справі №20/246-08).

Крім того, абзацом 2 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 14.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що у випадку застосування штрафу поряд з пенею не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Відповідач- 1 - ФГ „Ако" в письмовому відзиві від 09.02.2015р. посилаючись на ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з підпунктом 3.17.4. пункту 3.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, для зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи майновий стан відповідача, часткове погашення заборгованості, з огляду на те, що розмір заявленої до стягнення пені та штрафу є неспіврозмірно значним, зважаючи на заявлені позивачем вимоги про стягнення також 36% річних та курсової різниці, вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені та штрафу на 50% та стягнути пеню в розмірі 8641,45 грн. та штрафу в сумі 47078,04 грн.

У зв'язку з цим у позові про стягнення 8641,45 грн. пені та 47078,03 грн. штрафу слід відмовити.

Також, позивачем враховуючи положення договору (п.2.3) заявлено до стягнення курсову різницю неоплаченого товару в розмірі 174377,06 грн.

Статтею 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Обіг іноземної валюти на території України підпорядковується спеціальному правовому режиму, встановленому законодавством України, у тому числі Законами України "Про Національний банк України", "Про порядок розрахунків в іноземній валюті", Декретом КМУ від 19 лютого 1993р. №19-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", нормативно-правовими документами Національного банку України.

Разом з тим, не суперечить цивільному законодавству України спосіб визначення грошового зобов'язання із застосуванням еквіваленту вартості гривні в іноземній валюті.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 2 статті 533 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У п. 2.3.2., 2.3.3. додаткової угоди №1/1 до договору поставки №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р., підписаної між сторонами сторони встановили, що постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті вказаній в додатках до договору (специфікація), на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК ВАЛЬ" на дату формування видаткової накладної. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання специфікації, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідної специфікації.

Сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної".

Отже, виходячи з умов договору, покупець взяв на себе обов'язок здійснювати оплату вартості товару виходячи з вартості товару на момент підписання кожної окремої специфікації з урахуванням курсу ЄВРО та долара США на день фактичної оплати.

Також судом враховується позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 04.07.2011р. по справі №3-62гс11 та від 26.12.2011р. по справі №3-141гс11, в яких зроблено висновок про те, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно додатків до договору (специфікацій) ФГ „Ако" отримало від постачальника засобів захисту розслин на загальну суму 33877,84 дол. США та 590,70 Євро. Станом на дату звернення із позовом до суду відповіда-1 оплатив позивачу 472,80 Євро та 4997,76 дол. США. Таким чином, покупцем не оплачено гривневий еквівалент 117,90 Євро та 28880,09 дол. США, що відповідно до курсу продажу валют, встановленого ПАТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на 15.12.2014р. (дата написання позовної заяви) складає 477501,31 (117,90 Євро х 20,49 грн. + 28880,58 дол. США х 16,45 грн.). Оскільки сума заборгованості складає 303124,25 грн., то курсова різниця підлягає до стягнення в розмірі 174377,06 грн. (477501,31 - 303124,25 = 174377,06).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення курсової різниці в розмірі 174377,06 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Щодо солідарного стягнення суми боргу з обох відповідачів судом враховується наступне.

За договором поруки№03-03/14 ЛР від 28.03.2014р. відповідач-2, як поручитель, зобов'язався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання відповідачем-1 зобов'язань, що виникли з договору поставки від №03-03/14 ЛР від 11.03.2014р., в т.ч. щодо сплати основного боргу, штрафних санкцій та курсової різниці.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Зазначене свідчить, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення заборгованості до відповідача-1 та до відповідача-2, які відповідають як солідарні боржники.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 527909,08 грн., з яких: 273124,25 грн. - основний борг, 8641,45 грн. - пеня, 47078,04 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36 % річних, 174377,06 грн. - курсова різниця.

В частині стягнення пені в розмірі 8641,45 грн. та штрафу в розмірі 47078,03 грн. слід відмовити.

При виготовлені резолютивної частини рішення враховуються вимоги п. 9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р. та норма ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на відповідачів в рівних частинах.

При цьому, судом враховано п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", де передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 33, 43 ,44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ, Хмельницької області до фермерського господарства "Ако" с. Острожець Млинівського району Рівненської області та виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" с. Шпичинці Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 583628,56 грн., з яких: 273124,25 грн. - основний борг; 17282,90 грн. - пеня; 94156,07 грн. - штраф, 24688,28 грн. - 36% річних, 174377,06 грн. - курсова різниця задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства "Ако" (с. Острожець Млинівського району Рівненської області, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, ) 273124,25 грн. (двісті сімдесят три тисячі сто двадцять чотири гривні 25 коп.) основного боргу, 8641,45 грн. (вісім тисяч шістсот сорок одна гривня 45 коп.) пені, 47078,04 грн. (сорок сім тисяч сімдесят вісім гривень 04 коп.) штрафу, 24688,28 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень 28 коп.) 36 % річних, 174377,06 грн. (сто сімдесят чотири тисячі триста сімдесят сім гривень 06 коп.) курсової різниці. Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник - виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, ).

Видати наказ.

Стягнути з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 273124,25 грн. (двісті сімдесят три тисячі сто двадцять чотири гривні 25 коп.) основного боргу, 8641,45 грн. (вісім тисяч шістсот сорок одна гривня 45 коп.) пені, 47078,04 грн. (сорок сім тисяч сімдесят вісім гривень 04 коп.) штрафу, 24688,28 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень 28 коп.) 36 % річних, 174377,06 грн. (сто сімдесят чотири тисячі триста сімдесят сім гривень 06 коп.) курсової різниці. Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник - фермерське господарство "Ако" (с. Острожець Млинівського району Рівненської області, ).

Видати наказ.

Стягнути з фермерського господарства "Ако" (с. Острожець Млинівського району Рівненської області, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 5836,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 29 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, код 03788721) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, ) 5836,28 грн. (п'ять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 28 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 17.02.2014 р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - 31200, Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7,

3 - відповідачу-1 - 35113, Рівненська область, Млинівський район, с. Острожець (простим);

4 - відповідачу-2- 31322, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с.Шпичинці ( простим).