ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Справа № 904/7904/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, угода про надання правової

допомоги № б/н від 08.09.14;

від відповідача: Омельченко Г.Г. представник, довіреність № 5 від 06.01.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 року

у справі № 904/7904/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Царичанка

до Приватного акціонерного товариства "ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ",

смт.Царичанка

про стягнення 24 812,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014року (суддя Первушин Ю.Ю.) у справі № 904/7904/14 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №6 від 29.12.2011 року, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як платіж згідно договору №6 від 29.12.2011 року, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Фізична особа-підприємць ОСОБА_3, звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги..

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що відповідно до п. 3.1. Договору позивач планами вибірки продукції на серпень та наступні за ним місяці 2014 р. необхідну кількість і асортимент товару не визначав. Позивачем будь-яка інформація про кількість і асортимент товару, що підлягає включенню в план вибірки продукції на місяць у вказаний період відповідачу на затвердження не надавалась. Ці обставини, як наполягає скаржник, мають значення для справи.

Договір не може розцінюватись як правова підстава для вчинення дій, які умовами цього договору не передбачені.

Водночас скаржник зазначає, що отримання відповідачем від позивача грошових коштів, перерахованих відповідачу за період з 01.08.2014 р. по 01.09.2014 р. у сумі 64 300, 00 грн., внесення 21.08.2014 р. до каси відповідача 4 300,00 грн. не спричинило виникнення у відповідача будь-яких пов'язаних із Договором зобов'язань. Це, зокрема, підтверджується тим, що відповідачем у серпні 2014 р. повернуто позивачеві чотирма платежами 40 000, 00 грн., як надлишково виплачені кошти за Договором.

За вказаних обставин, вказівка в зазначених платіжних дорученнях щодо призначення цих платежів "За мінеральну воду, згідно Договору" з врахуванням норм ст. 11 ЦК України не є підставою для виникнення зобов'язань відповідача на підставі Договору чи актів цивільного законодавства.

Відтак на думку скаржника не можна вважати, що перераховані зазначеними платіжними дорученнями грошові кошти свідчать про досягнення сторонами згоди щодо поставки відповідної партії товару, з визначеними ассортиментом та кількістю, по узгодженій ціні.

За таких обставин, суд помилково не застосувавши норми ст.ст. 180, 182, 265 ГК України, дійшов хибного висновку про те, що відповідні кошти перераховані позивачем на виконання зобов'язання, яке виникло в силу Договору і полягає у сплаті грошових коштів за товар, який має бути поставлений відповідачем.

Таким чином, вказані кошти відповідачем набуто за відсутності правової підстави.

Судом встановлено, що за умовами Договору його строк дії визначений до 30.09.2014 р. на час розгляду судом справи Договір припинив свою дію. В обґрунтування наявності правової підстави одержання відповідачем спірних грошових коштів суд посилається саме на цей Договір.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України, зокрема, передбачено що особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, висновок суду про те, що спірні кошти не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення є невірним, судом норми вказаної статті ЦК України застосовані неправильно.

Посилання суду на те, що правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012, може бути застосована до даної справи як аналогічна, є помилковим на думку скаржника.

До того ж. судом безпідставно залишено без задоволення вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 308 грн. 66 коп., 3% річних в розмірі 162 грн. 26 коп., штрафних санкцій в розмірі 1404 грн. 21 коп. безумовно пов'язані з основною вимогою про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 24 371 грн. 62 коп.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представником відповідача надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

Так, відповідач зазначає, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №6 від 29.12.2011 року, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як платіж згідно договору №6 від 29.12.2011 року, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012.

Також слід прийняти до уваги, що відповідно до ст.203 ГК України господарське зобов'язання припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Згідно умов договору купівлі-продажу №6 від 29.12.2011р. Позивачем на виконання умов договору було прийнято продукцію на загальну суму 24371,22 грн.: видаткова накладна №816 від 05.12.2014р. мінеральна вода на суму 2808 грн. з ПДВ; видаткова накладна №817 від 08.12.2014р. мінеральна вода на суму 15984 грн. з ПДВ; видаткова накладна №823 від 09.12.2014р. мінеральна вода на суму 3456 грн. з ПДВ; видаткова накладна №826 від 09.12.2014р. мінеральна вода на суму 2123,22 грн. з ПДВ. Відповідно до видаткових накладних прийняття продукції, і таким чином виконання за договором здійснювалось на підставі договірних зобов'язань, а саме договору купівлі-продажу №6 від 29.12.2011р.

Таким чином сторонами господарського договору - і Позивачем і Відповідачем було виконано обов'язки, покладені договором купівлі-продажу №6 від 29.12.2011р. у межах строку договору купівлі-продажу №6 від 29.12.2011 року: так, Позивачем було перераховано кошти у строк дії договору відповідно до додаткової угоди №7 від 30.06.2014 року (до 30.09.2014 року), а відповідачем на зазначену суму було здійснено поставку продукції - води мінеральної, яка була прийнята Позивачем в якості виконання за договором з таким формулюванням за засвідченням підпису управленої сторони на видаткових накладних.

Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні 11.02.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

29.12.2011 року між Приватним акціонерним товариством "Царичанський завод мінводи" (далі - Відповідач/Виробник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі - Позивач/Дистрибутор) укладений Договір купівлі - продажу № 6 (дистрибуції) (далі - Договір, а.с. 18-25).

Згідно п.1.1 Договору сторони погодили, що Виробник підтверджує офіційні повноваження ФОП ОСОБА_3, як "Дистрибутора" з продажу продукції ПрАТ "Царичанський завод мінводи" мінеральної води торгової марки "Царичанська" (далі - Продукція) на територіях зазначених у Додатку №1, який невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно до п. 1.2. Договору, Виробник зобов'язується виготовити і продати "Дистрибутору" продукцію мінеральну воду ТМ "Царичанська" в асортименті, а "Дистрибутор" зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно сплатити її вартість на умовах, визначених п. 4 даного договору.

Приписами п. 1.3 Договору визначено, що найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється, вказуються у Додатку №2 до Договору - "Специфікація", який є невід'ємною його частиною, і може змінюватися "Виробником" в односторонньому порядку відповідно до п. 4.2 Договору.

Пунктом 3.3 вищезгаданого договору встановлено, що Виробник виробляє продукцію для "Дистрибутора" виходячи із затвердженого місячного плану вибірки продукції.

Згідно п.3.4. Договору "кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, що поставляються зазначаються в товаротранспортній накладній, складеній на підставі письмової заявки Дистрибутора, яка оформляється відповідно до Додатку №4 до цього Договору ("Форма заявки"), який є його невід'ємною частиною. При цьому сторони погодилися при здійсненні заявки на поставку товару дотримуватися наступної процедури:

Пунктом 3.4.1. визначено, що заявку на поставку партії товару "ДИСТРИБУТОР" зобов'язаний передати "ВИРОБНИКУ" за допомогою електронної пошти, факсимільного зв'язку або вручити під розписку за підписом уповноваженої особи "ДИСТРИБУТОРА" за 2 дні до поставки продукції, у якій вказується:

1) повне найменування "ВИРОБНИКА";

2) номер заявки;

3) дата подання заявки.

4) назву конкретної товарної позиції;

5) замовлену кількість конкретної товарної позиції;

6) замовлену кількість палетованої продукції;

7) необхідність в транспорті "ВИРОБНИКА";

8)дата і точний час, на які повинна бути здійснена поставка продукції згідно з цією заявкою;

9) кінцевий пункт доставки товару;

10) ПІБ, посада особи, яка здійснила заявку.

В п.3.4.2. сторони узгодили, що для відправлення "ДИСТРИБУТОРОМ" заявки на поставку партії товару шляхом електронної пошти або факсимільного зв'язку.

Про зміну реквізитів по даному пункту "ВИРОБНИК" зобов'язаний негайно повідомити про це "ДИСТРИБУТОРА". До цього вважається, що діють реквізити, зазначені в цьому пункті.

Відповідно п. 4.4. Договору, розрахунок за поставлений Виробником товар Дистрибутор здійснює протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня поставки товару "Виробником" в повному обсязі.

В пункті 10.1 договору купівлі-продажу №6 від 29.12.2011 року сторони визначили, що договір набирає чинності з 01.01.2012 року і діє до 31.12.2012 року.

В подальшому, додатковою угодою № 7 від 30.06.2014 року сторонами домовилися пункт 10.1 Договору викласти в новій редакції: Договір набуває чинності з 01.01.2012 року до 30.09.2014 року.

Позивач за період з 01.08.2014 по 01.09.2014 року перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти у сумі 64 300, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 10-16):

- №446 від 21.08.2014 року на суму 10 000, 00 грн.;

- №447 від 21.08.2014 року 10 000, 00 грн.;

- №448 від 21.08.2014 року 10 000, 00 грн.;

- №449 від 21.08.2014 року 5 000, 00 грн.;

- №454 від 27.08.2014 року 10 000, 00 грн.;

- №455 від 27.08.2014 року 10 000, 00 грн.;

- №459 від 27.08.2014 року 5 000, 00 грн.

04 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_3 електронною поштою було направлено Приватному акціонерному товариству "Царичанський завод мінводи" заявку на поставку, згідно якої поставка мінеральної води »Царичанська» 1,5л у кількості 6000 бут. повинна відбутися 5.09.2014р. на 15годину,визначено кінцевий пункт доставки: смт. Царичанка, вул. Кірова, 89 транспортом виробника. 10.09.2014р листом №84 позивач направив відповідачу вимогу виконати поставку за договором у строк до 14.09.2014р.

Також, позивачем 21.08.2014 року внесено до каси відповідача грошові кошти у розмірі 4 300, 00 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 00453 від 21.08.2014 року (а.с. 17). У відповідача також перебуває залишок не використаних оплачених в період до 01.08.2014 коштів у розмірі 71 грн. 62 коп.

Відповідачем у серпні 2014 року повернуто позивачеві чотирма платежами 40 000, 00 грн., як надлишково виплачені кошти за договором купівлі-продажу №6 від 29.12.2011 року.

Згідно акту звіряння за період з 01.08.2014 року по 08.09.2014 року, розмір кредиторської заборгованості відповідача перед позивачем дорівнює 24 371 грн. 62 коп. Даний акт підписано та скріплено печатками позивача та відповідача без претензій (а.с. 29).

20.11.2014р. позивач збільшив позовні вимоги та зазначає, що у відповідача на даний час перебувають безпідставно отримані кошти у розмірі 24 371, 62 грн., та просить стягнути з відповідача дані кошти на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. (а.с. 68-70)

5.12.2014р. за довіреністю №15 за видатковою накладною №000000817 від 8.12.2014р за товарно-транспортною накладною №690 від 8.12.2014. позивачем було отримано на підставі договору №6 від 29.12.11р. мінеральну воду «Царичанська 1.5л. у кількості 2400бут.на суму 4680грн.;

На підставі довіреності №14 від 8.12.2014р. за видатковою накладною №000000816 від 5.12.2014р за товарно-транспортною накладною №688 від 5.12.2014. позивачем було отримано на підставі договору №6 від 29.12.11р. отримано мінеральну воду «Царичанська 1.5л. у кількості 1200бут.на суму 2808грн. .мінводу »Царичанська «2л.у кількості 3600 бут. Вартістю 8640грн. загальною вартість з ПДВ 15984грн;

На підставі довіреності №16 від 9.12.2014р. за видатковою накладною 000000823 від 9.12.2014р, товаротранспортною накладною №695 від 9.12.2014р. позивачем отримано .мінводу «Царичанська» 2л.у кількості 1200 бут. 8640грн. загальною вартістю з ПДВ 3456грн;

На підставі довіреності №17 від 9.12.2014р. за видатковою накладною 000000826 від 9.12.2014р, товаротранспортною накладною №697 від 9.12.2014р.позивачем отримано мінводу «Царичанська»: ємністю 6л.у кількості 20.000 бут., 1,5л.н/г у кількості 12.000 бут., 1,5л.с/г у кількості 12.000бут., 2л.у кількості 210.000 бут. 1.5л. 559.000 бут.. загальною вартістю з ПДВ 2123,22грн;

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Зобов'язання між позивачем та відповідачем з поставки мінеральної води виникли з договору купівлі-продажу(дистрибуції) №6 від 20.12.2011р. За домовленістю сторін дії договору було встановлено до 30.09.2014р.

На момент закінчення терміну дії договору у відповідача було невиконане зобов'язання з поставки товару строком виконання 5.09.2014р. та кредиторська заборгованість перед позивачем 24 371 грн. 62 коп.

Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору .Правові наслідки порушення умови договору щодо кількості товару передбачені ст.670 ЦК України.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, грошові кошти за продукцію отримані відповідачем в рамках договору купівлі - продажу №6 (дистрибуції) як попередня оплата за продукцію.

Саме, згідно умов договору купівлі-продажу №6 від 29.12.2011р. відповідачем було поставлено, а позивачем на виконання договору було прийнято продукцію на загальну суму 24371,22 грн. (а.с. 85-96) про що зазначено у видаткових накладних та довіреностях підписаних позивачем..

Правовою підставою повернення коштів позивачем визначено ст.1212 Цивільного кодексу України, оскільки останній вважав, що відповідач отримав грошові кошти без достатньої правої підстави.

Дійсно договором № 6 від 29.12.2011р. не передбачено обов'язку покупця здійснювати попередню оплату за товар, однак кошти позивачем були перераховані платіжними дорученнями, в яких зазначено призначення платежу «за мінеральну воду згідно договору №6 від 29.12.2011р.», були прийняті продавцем та у подальшому позивачем відповідачу було направлено заявку на поставку товару, тому перераховані кошти не можуть вважатися такими що набуті відповідачем без достатніх правових підстав.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відносини між сторонами виникли з договору купівлі-продажу (дистрибуції) і виконання договору здійснено саме в рамках цього договору.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

повернення виконаного за недійсним правочином;

витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Висновок суду першої інстанції що кошти ,які вимагав повернути позивач отримано відповідачем за наявності правової підстави (за договором купівлі-продажу №6 від 29.12.2011р.), тому не можуть бути витребувані на підставі положень ст.1212 ЦК України, відповідає обставинам справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без змін.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 року у справі №904/7904/14 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 16.02.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд