ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.15р. Справа № 904/10010/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "МЕЛІОР БАНК", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС", м. Дніпропетровськ

відповідач-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 42 879 290, 98 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Кривда Л.В. - представник (дов. № 08-34-/1 від 08.01.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "МЕЛІОР БАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікс" про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 42 879 290,98 грн., з яких 41 758 860,98 грн. основний борг, 1 098 315,25 грн. прострочені проценти, 22 114,75 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 0/ЮКЛ/33/14 від 25.07.2014 та договором поруки № 0/ЮКЛ/33/14/ЮПО1 від 25.07.2014.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо повного та своєчасного повернення кредиту згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 0/ЮКЛ/33/14 від 25.07.2014 та неналежним виконанням відповідачем-2 своїх зобов'язань згідно договору поруки № 0/ЮКЛ/33/14/ЮПО1 від 25.07.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 13.01.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 13.01.2015 на 28.01.2015 та з 28.01.2015 на 09.02.2015.

Відповідач-1 та відповідач-2 відзиви на позов не надали, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку своїх повноважних представників не забезпечили. Були належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "МЕЛІОР БАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" (позичальник) було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 0/ЮКЛ/33/14 (а.с.14).

Відповідно до пункту 1.1 договору кредитор, за умови наявності вільних грошових коштів, зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у формі відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України на умовах забезпеченості, повернення, строковості, відкличності, платності та цільового характеру використання.

Пунктом 1.1.1 договору встановлено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 16% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному кредитором на момент укладання цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості 42 000 000,00 грн., та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 24.07.2015 на умовах визначених цим договором.

Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 41 758 860,98 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 10492 від 25.07.2014 на суму 25 602 649,93 грн. та № 7126 від 18.08.2014 на суму 16 156 211,05 грн. (а.с.20-21).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що позичальник зобов'язується надати кредитору забезпечення, що задовольняє кредитора.

Згідно з пунктом 4.2 забезпеченням виконання зобов'язань позичальника перед кредитором є:

порука Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікс", згідно договору поруки № 0/ЮКЛ/33/14/ЮПО1 від 25.07.2014 (пункт 4.2.1 договору),

а також інші види забезпечення виконання зобов'язань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні.

01.10.2014 між Публічним акціонерним товариством "МЕЛІОР БАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" (позичальник) було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 0/ЮКЛ/33/14 від 25.07.2014 (а.с.57).

Пунктом 1 договору про внесення змін № 1 встановлено, що сторони дійшли згоди змінити п. 4.2 договору, виклавши його в наступній редакції:

"4.2 Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника перед кредитором є:

4.2.1 Порука Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікс", згідно договору поруки № 0/ЮКЛ/33/14/ЮПО1 від 25.07.2014 (пункт 4.2.1 договору),

4.2.2 майнові права на грошові кошти, що належать позичальнику, згідно договору № 0/ЮКЛ/33/14/ЮЗС1 застави майнових прав за депозитним договором від 01.10.2014;

а також інші види забезпечення виконання зобов'язань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні."

Відповідачем-1 суму кредиту у розмірі 41 758 860,98 грн. не повернуто що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, пунктом 1.1.1 договору встановлено, що кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом є 24.07.2015. При цьому договір не передбачає права кредитора на дострокове повернення кредиту.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача-1 заборгованості за кредитом у розмірі 41 758 860,98 грн., оскільки строк повернення кредиту ще не настав.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача-1 процентів за користування кредитом у розмірі 1 098 315,25 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3.1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не раніше 25 числа поточного місяця за період з дня попереднього нарахування процентів, а також по закінченню строку, зазначеного у п. 1.1.1 договору на фактичну заборгованість позичальника за отриманим кредитом та за фактичне число календарних днів користування ним за ставкою, визначеною у п. 1.1.1 договору.

Відповідно до пункту 3.4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

Позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом за період з 25.07.2014 по 27.11.2014 у сумі 2 136 489,83 грн.

Відповідач-1 частково оплатив проценти за користування кредитом у розмірі 1 038 174,58 грн.

Таким чином, сума несплачених процентів за користування кредитом становить 1 098 315,25 грн.

Станом на час розгляду справи доказів сплати процентів за користування кредитом від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача-1 процентів за користування кредитом у розмірі 1 098 315,25 грн. підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.5 договору про надання відновлювальної кредитної лінії встановлено, що за порушення строків оплати процентів за користування кредитом або комісії за надання кредиту, зазначених в п.п. 3.4, 3.5 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від неповерненої у строк суми процентів або комісії за надання кредиту, за кожний день прострочення.

У зв'язку з тим, що відповідач-1 прострочив виконання грошового зобов'язання щодо оплати процентів за користування кредитом, позивачем нараховано пеню за період з 01.11.2014 по 10.12.2014 у сумі 22 114,75 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.12-13), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 пені у розмірі 22 114,75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .

25.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "МЕЛІОР БАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікс" (поручитель) було укладено договір поруки № 0/ЮКЛ/33/14/ЮПО1 (а.с.28).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель у повному обсязі несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" зобов'язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником, що визначає право кредитора вимагати виконання зобов'язань у повному обсязі як від боржника та поручителя одночасно, так і від кожного з них окремо.

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що підстава зобов'язань, що забезпечені поручительством за цим договором: договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 0/ЮКЛ/33/14 від 25.07.2014.

Згідно з пунктом 3.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань за кредитним договором, вказаним у п. 2.1 договору, включаючи нараховані за користування кредитними коштами проценти, передбачені кредитним договором комісії та штрафні санкції, що нараховані у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань за кредитним договором, усім своїм майном, на яке згідно до діючого законодавства України, може бути накладене стягнення.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 є солідарними боржниками.

З врахуванням викладеного немає підстав для стягнення з поручителя суми основного боргу у розмірі 41 758 860,98 грн., оскільки відповідач-1 не прострочив виконання цього зобов'язання.

Враховуючи викидане, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 процентів за користування кредитом у розмірі 1 098 315,25 грн. та пені у розмірі 22 114,75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача-1 становить 1 909,57 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. 152-ї Дивізії, буд. 3, оф. 331; ідентифікаційний код 38976947) на користь Публічного акціонерного товариства "МЕЛІОР БАНК" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, буд. 9, оф. 75; ідентифікаційний код 37987811) проценти за користування кредитом у розмірі 1 098 315,25 грн., пеню у розмірі 22 114,75 грн., про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікс" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 111, кв. 47; ідентифікаційний код 32713558) на користь Публічного акціонерного товариства "МЕЛІОР БАНК" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, буд. 9, оф. 75; ідентифікаційний код 37987811) проценти за користування кредитом у розмірі 1 098 315,25 грн., пеню у розмірі 22 114,75 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬАВТОТРАНС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. 152-ї Дивізії, буд. 3, оф. 331; ідентифікаційний код 38976947) в дохід Державного бюджету України (одержувач - Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , банк одержувача - відділення банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р 3005, КБКД 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ суду 03499891) судовий збір у розмірі 1 909,57 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.02.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова