ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2015 р.Справа № 924/1296/13

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С. В., розглянувши матеріали справи

за позовом Старокостянтинівського міжрайонного прокурора в інтересах держави

до 1. Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району с. Немиринці

2. Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району с. Миролюбне

3. відкритого акціонерного товариства "Хмельницькрибгосп" Летичівський р-н, смт. Меджибіж

про визнання недійсними рішень Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11, Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14;

державного акта від 25.12.1997р. серії І-ХМ №000966 на право постійного користування земельною ділянкою площею 320,04 га, виданого на підставі рішення Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14, державного акта від 26.11.1997р. серії І-ХМ №000970 на право постійного користування земельною ділянкою площею 261,28 га, виданого на підставі рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11.

за участю представників сторін:

від позивача: Ткачук Н. С. - прокурор відділу прокуратури міста Хмельницького

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Раац К. В. - за довіреністю від 01.09.2014р.

Оборський В.П. - за довіреністю від 01.12.2014р.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11, Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14 та державних актів від 25.12.1997р. серії І-ХМ №000966 на право постійного користування земельною ділянкою площею 320, 04 га, виданого відповідачу 3 на підставі рішення Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14, від 26.11.1997р. серії І-ХМ №000970 на право постійного користування земельною ділянкою площею 261,28 га, виданого відповідачу 3 на підставі рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувані рішення та відповідно видані на їх підставі державні акти на право постійного користування землею прийняті відповідачами з перевищенням наданих повноважень, визначених Земельним кодексом України від 18.12.1990р., зокрема, ст. ст. 9, 19, оскільки право надавати земельні ділянки за межами населених пунктів із земель лісового та водного фонду, у випадках, передбачених статтями 77 і 79 Земельного кодексу та приймати з цього приводу рішення належало районній раді.

В додаткових обґрунтуваннях до позову щодо обґрунтування прокурором порушення інтересів держави зазначає, що відповідно до ст. 2 ГПК України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № З-рп/99 за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - рішення Конституційного Суду України), державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статей 4 та 36-1 Закону України «Про прокуратуру» діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад.

Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребую захистити інтереси держави, яка надала органам місцевого самоврядування право розпорядження землями територіальних громад в порядку та спосіб, передбачені Земельним кодексом України.

У зв'язку із тим, що ВАТ «Хмельницькрибгосп» незаконно набув прав на земельні ділянки, даний позов заявлено з метою відновлення порушених прав територіальних громад Немиринецької та Миролюбненської сільських рад.

Відповідно до п.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 23.03.2012 року «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» ( далі - Постанова ВГС №7), у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

При поданні вказаного позову прокурор вказав про відсутність органу, уповноваженого державою виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки на момент винесення рішень сільськими радами повноваження щодо розпорядження земельними ділянками водного фонду належали Старокостянтинівській районній раді, а на момент звернення до суду - Старокостянтинівській районній державній адміністрації.

Щодо спливу строків позовної давності, посилається на те, що відповідно до п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування давності у вирішенні господарських спорів», в якому вказано, що у разі коли згідно з законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатись відповідний прокурор.

Так як Старокостянтинівському міжрайонному прокурору стало відомо про порушення, що стали підставою для звернення до суду з позовом лише після звернення Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області з листом від 02.10.2013, то перебіг строку позовної давності почався з наступного дня - 03.10.2013 і мав би закінчитись 03.10.2016.

Враховуючи викладене, вважає, що прокурором Старокостянтинівського району строки позовної давності не порушено. На підставі викладеного, просить позов задоволити.

Відповідачі (Немиринецька сільська рада та Миролюбненська сільська рада) в судове засідання не з'явились, у письмових відзивах на позов проти задоволення позову заперечують, посилаються на те, що ПАТ «Хмельницькрибгосп» з початку 50-х років користується земельними

ділянками на території Старокостянтинівського району. Тому при видачі в 1997 році державних актів на землю питання надання землі у постійне користування, у розумінні земельного Кодексу в редакції 1960 року, не вирішувалось. Дані земельні ділянки вже перебували у землекористуванні Хмельницького державного виробничого обласного рибокомбінату (в подальшому перетвореному в ВАТ «Хмельницькрибгосп») і відбувалось лише переоформлення документів на право постійного користування, тобто затвердження матеріалів інвентаризації земель, що були в користуванні Хмельницького державного виробничого обласного рибокомбінату, у відповідності до земельної реформи, яка проводилась в той час.

Крім того, у ст. 141 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік

підстав припинення права користування земельними ділянками, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених ЗК України; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; є) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Проте ПАТ «Хмельницькрибгосп» не підпадає під жодну з зазначених вище підстав, щодо припинення права постійного користування землею у Старокостянтинівському районі Хмельницької області на території Немиринецької та Миролюбненської сільських рад.

Посилаються також на те, що відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції 1960 року, чинного на момент прийняття оскаржуваних рішень) сільські, селищні Ради народних депутатів були наділені повноваженнями надання земельних ділянок у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, в тому числі, для сільськогосподарського використання.

Даною статтею також регламентовано, що районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу.

Згідно ст. 79 Земельного кодексу (1960р.) землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за рішенням районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення.

Оскільки ПАТ «Хмельницькрибгосп» не є водогосподарським підприємством, випадки передбачені ст. 79 Земельного кодексу України (1960р.) на існуючі правовідносини не поширювалися.

Зазначають також, що відповідно до вимог ст. 79 Земельного Кодексу (1960р.), передача земельних ділянок, за межами населених пунктів, водного фонду можлива була здійснена лише у тимчасове користування. В той час як, відповідно до оскаржуваних рішень сільських рад та державних актів на землю, земельні ділянки було надано Хмельницькому облрибкомбінату у постійне користування для виробничих цілей.

Посилаються на те, що на час прийняття оспорюваних рішень сільськими радами поширював дію Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963р. (в т. ч. положення щодо позовної давності).

Статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 76 Цивільного кодексу Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Отже, чинне на той час цивільне законодавство не передбачало жодних винятків щодо застосування позовної давності до позовних вимог про визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування.

Однак в своєму позові прокурор не зазначає коли саме було проведено вказану перевірку прокуратурою.

Прокурор посилається на невідоме рішення Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, з якого вбачається проведення інспекцією документальної перевірки, однак також не вказано дату проведення цієї перевірки. З клопотання Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 02.10.2013 року № 4/2-3141 вбачається, що перевірка проводилась, однак також не вказано коли саме була проведена дана перевірка.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення перевірок та належного оформлення їх результатів. Даний Факт підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства України від 12.03.2014 року (знаходиться в матеріалах справи).

Отже, немає доказів проведення Старокостянтинівською міжрайонною прокуратурою чи Державною інспекцією сільського господарства в Хмельницькій області перевірки дотримання ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Хмельницькрибгосп" вимог земельного законодавства та наявності результатів такої перевірки, а тому початок перебігу позовної давності саме з жовтня 2013 року прокурором не є доведеним.

Враховуючи, що строк позовної давності сплив до 1 січня 2004 року, то до відповідних відносин мають застосовуються правила про позовну давність, передбачені Цивільним кодексом Української РСР 1963 року.

Просять в позові відмовити.

Відповідач (ВАТ „Хмельницькрибгосп") в судовому засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечує. Посилається на те, що що на час прийняття оспорюваних рішень сільськими радами поширював дію Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963р. (в т. ч. положення щодо позовної давності).

Відповідач звертає увагу на те, що в позовній заяві прокурором не вказано коли саме була проведена дана перевірка. Які порушення при використанні земельних ділянок допущені ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство "Хмельницькрибгосп" в клопотанні Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області не зазначається.

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення перевірок та належного оформлення їх результатів державними інспекторами Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області.

Вважає, що внаслідок цього 14.08.2014 року у справі №822/2357/14 Вінницький апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою визнав протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області по організації, проведенню та оформленню перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства відкритим акціонерним товариством "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" код за , що здійснювалися у 2013 році.

Отже, робить висновок про те, що постановою суду встановлено та матеріалами справи підтверджується, що немає доказів проведення прокуратурою Красилівського району чи Державною інспекцією сільського господарства в Хмельницькій області перевірки дотримання ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Хмельницькрибгосп" вимог земельного законодавства та наявності результатів такої перевірки, а тому початок перебігу позовної давності саме з листопада 2013 року прокурором не є доведеним та абсурдним.

Стверджує, що враховуючи, що строк позовної давності сплив до 1 січня 2004 року, то до відповідних відносин мають застосовуватись правила про позовну давність, передбачені Цивільним кодексом Української РСР 1963 року.

На підставі викладеного просить в позові відмовити.

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі п.п. 1, 3 Статуту ВАТ „Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство", затвердженого загальними зборами акціонерів від 26.02.2005р. (протокол №6), ВАТ засновано на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області від 08.12.1998р. №833 шляхом перетворення Хмельницького державного виробничого обласного рибокомбінату у ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" відповідно до Закону України „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" та є правонаступником Хмельницького державного виробничого обласного рибокомбінату.

Відповідно до статуту Хмельницького виробничого обласного рибокомбінату (протокол №3 від 11.02.1994р.), до складу підприємства входять виробничі одиниці без права юридичної особи, в тому числі, Старосинявське рибне господарство.

Хмельницькому облрибокомбінату Миролюбненською сільською Радою народних депутатів Старокостянтинівського району було видано Державний акт серії І-ХМ №000966 від 25.12.1997р. на право постійного користування землею площею 320,04 га, для ведення рибного господарства та виробництва сільськогосподарської продукції. В акті зазначено, що він виданий на підставі рішення Миролюбненської сільської Ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14.

Немиринецькою сільською радою Старосинявському рибцеху було видано Державний акт серії І-ХМ №000970 від 26.11.1997р. на право постійного користування землею для виробничих потреб. В акті зазначено, що останній видано на підставі рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11.

Немиринецька сільська рада та Миролюбненська сільська рада листами від 07.10.2013р., відповідно №123 та № 272, повідомила прокурора про те, що рішення про передачу у користування земельної ділянки водного фонду рибгоспу за 1996-1997 рр. у сільській раді відсутні, оскільки рішення сільської ради передаються на зберігання до Старокостянтинівського районного архіву. При цьому будь - які підтверджуючі документи щодо передачі рішень сесії сільської ради, які прийняті в 1996-1997рр., у сільській раді відсутні.

З аналогічним змістом були надані листи Немиринецькою сільською радою від 18.11.2013р. та Миролюбненською сільською радою від 19.11.2013р. №308. Крім того, було зазначено про відсутність в сільській раді Книги реєстрації актів на право власності та право користування на земельні ділянки та підтверджуючі документи щодо передачі цієї Книги в інші організації чи установи.

Відповідно до архівної довідки архівного сектору Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 04.10.2013р. №38 в зазначений архівний сектор райдержадміністрації за 1996р. передано рішення четвертої (від 04.06.1996р.) та п'ятої (від 03.12.1996р) сесій Немиринецької сільської ради, за 1997р. - передано рішення шостої сесії від 22.08.1997р. Вивченням протоколів та рішень вищевказаних сесій Немиринецької сільської ради встановлено, що рішення про передачу в користування земельних ділянок водного фонду рибгоспу не приймались.

Окрім того, в архівний сектор Старокостянтинівської районної державної адміністрації за 1996р. передано рішення четвертої (від 12.04.1996р.), п'ятої (від 04.06.1996р.) та шостої (від 27.12.1996р.) сесій Миролюбненської сільської ради, за 1997р. - рішення сьомої (від 09.02.1997р.), восьмої (від 26.03.1997р.), дев'ятої (від 25.04.1997р.), десятої (від 21.08.1997р.), одинадцятої (від 28.11.1997р.) та дванадцятої (від 05.12.1997р.) сесій. Вивченням протоколів та рішень вищевказаних сесій Миролюбненської сільської ради встановлено, що рішення про передачу в користування земельних ділянок водного фонду Старосинявської дільниці рибцеху не приймались. Крім того, рішення сесії Миролюбненської сільської ради від 25.12.1997р., в тому числі, №14, в архіві відсутні.

В архівних довідках архівного сектору Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 15.11.2013р. №43 та №44, виданих Немиринецькій та Миролюбненській сільським радам, зазначено, що в документах сесій та виконавчого комітету відповідно Немиринецької та Миролюбненської сільських рад за 1994-1997рр. рішення про передачу в постійне користування Хмельницькому облрибокомбінату та Старосинівському рибцеху земельної ділянки відсутні.

Відповідно до опису фонду справ Миролюбненської сільської ради за 1990-1998 роки, до Старокостянтинівського районного архіву передано за 1997 рік протоколи та рішення 7-12 сесії ХХІІ скликання, протоколи та рішення виконавчого комітету сільської ради від 30.01.1997р. та 25.12.1997р.

Як вбачається з протоколу засідання ради від 05.12.1997р., яка останньою скликалась та засідала в 1997р., як зазначає представник сільської ради, рішення ради про передачу в постійне користування Хмельницькому облрибокомбінату земельної ділянки площею 320,04 га не приймалось.

Відповідно до змісту протоколу засідання виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради від 25.12.1997р., на засіданні розглядалось тільки питання про роботу культосвітніх закладів, медпунктів в зимовий період.

Згідно опису фонду справ постійного зберігання Немиринецької сільської ради за 1991-1998рр., до Старокостянтинівського районного архіву передано за 1997 рік протоколи та рішення 6-10 сесії ХХІІ скликання, та протоколи та рішення виконавчого комітету сільської ради від 16.01.1997р. та 18.12.1997р.

Відповідно до листів від 31.10.2013р. № 2-1-7/1644, від 04.03.2013р. №2-1-71/1651, від 15.11.2013р. №2-1-7/1711, 2-1-7/1710 управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі, земельні ділянки, які перебували згідно державних актів на право постійного користування в Хмельницького облрибкомбінату на території Миролюбненської та Немиринецької сільських рад є землями водного фонду (в тому числі, прибережні захисні смуги, які включають в себе землі сільськогосподарського призначення - сіножаті та пасовища), та розташовані за межами населених пунктів.

Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області листом від 02.10.2013р. №4/2-3141 звернулася до прокуратури Хмельницької області та прокуратури Старокостянтинівського району з клопотанням вжити заходів прокурорського реагування з метою усунення порушень земельного законодавства, які були виявлені під час перевірки. Зокрема, зазначено, що Немиринецька сільська рада народних депутатів при видачі Старосинявському рибцеху Хмельницького рибокомбінату державного акта на право постійного користування землею серії І- ХМ № 000970 від 26.11.1997р. та Миролюбненська сільська рада народних депутатів при видачі Хмельницькому рибокомбінату державного акта на право постійного користування землею серії І-ХМ №000966 від 25.12.1997р., в порушення ст.ст. 7, 9, 11, 19 , 60, 78, 79 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішень) перевищила надані повноваження, надавши земельні ділянки водного фонду.

Враховуючи вищевикладене, прокурор Старокостянтинівського району в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №1, Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14 та державні акти від 25.12.1997р. І-ХМ №000966 на право постійного користування земельною ділянкою площею 320,04 га, виданого на підставі рішення Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997 року №14 та від 26.11.1997р. І-ХМ №000970 на право постійного користування земельною ділянкою площею 261,28 га, виданого на підставі рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11.

Досліджуючи надані докази, фактичні обставини справи, оцінюючи доводи та заперечення сторін, судом до уваги приймається наступне:

З матеріалів справи вбачається, що відповідач - ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" звернулось до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності та просило відмовити у позові на підставі положень ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Необхідно зазначити, що оскаржувані рішення Немиринецької сільської ради, Миролюбненської сільської ради та видані на їх підставі акти на право постійного користування були прийняті та видані в листопаді, грудні 1997 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п 6. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, оскаржувані рішення сільради є рішеннями органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію їхньою реалізацією, в зв'язку з цим до спірних правовідносин необхідно застосовувати Закон чинний на момент виникнення спірних правовідносин, а саме норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Вказана позиція визначена в Постанові Вищого господарського суду України у даній справі від 23.12.2014р.

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Положеннями ст. 76 названого Кодексу закріплено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Нормами ст. 75 цього Кодексу передбачено обов'язковість застосування позовної давності незалежно від заяви сторін.

Стаття 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача.

Вінницький адміністративний апеляційний суд постановою від 14 серпня 2014р. по справі №822/2357/14 встановив, що у 2013 році Державною інспекцією сільського господарства в Хмельницькій області перевірки дотримання ВАТ „Хмельницькрибгосп" вимог земельного законодавства України, при використанні земельних ділянок водного фонду на території Хмельницької області, проводилися без належного повідомлення та без участі ВАТ „Хмельницькрибгосп" або його повноважного представника, з порушенням процедури проведення та оформлення такої перевірки.

Враховуючи викладені обставини, доводи позивача про те, що він дізнався про порушення відповідачем вимог земельного законодавства згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 01.10.2013р. №4/2-3128 судом сприймаються критично, оскільки для правильного застосування строку позовної давності при визначені початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому, судом враховується постанова Вінницького адміністративного апеляційного суду від 14.08.2014р. по справі №822/2357/14.

Відповідно до частини 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вже зазначалось, відповідач ВАТ „Хмельницькрибгосп" звернувся із заявою до суду про застосування строку позовної давності, а оскаржувані рішення Немиринецької сільської ради, Миролюбненської сільської ради та видані на їх підставі акти на право постійного користування були прийняті та видані в листопаді, грудні 1997 року.

Таким чином, саме з моменту прийняття оспорюваних рішень почався перебіг строку позовної давності у спірних правовідносинах, який сплив до 1 січня 2004р., тобто до набрання чинності нового Цивільного кодексу України.

З врахуванням встановленого часу виникнення спірних правовідносин та факту закінчення строку позовної давності, з огляду на норми вищенаведеного законодавства, у позові належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 21, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Старокостянтинівського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району с. Немиринці, Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району с. Миролюбне, відкритого акціонерного товариства "Хмельницькрибгосп" Летичівський р-н, смт. Меджибіж про визнання недійсними рішень Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11, Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14 та державного акта від 25.12.1997р. серії І-ХМ №000966 на право постійного користування земельною ділянкою площею 320,04 га, виданого на підставі рішення Миролюбненської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997р. №14, державного акта від 26.11.1997р. серії І-ХМ №000970 на право постійного користування земельною ділянкою площею 261,28 га, виданого на підставі рішення Немиринецької сільської ради народних депутатів від 20.11.1997р. №11 відмовити.

Повне рішення складено 17.02.2015р.

Суддя С. В. Гладій

Пом. судді: І.М. Вальчук

Віддрук. 4 прим.:

1 - прокурору (м. Старокостянтинів, вул. Острозького 41);

2 - відповідачу 1 (Старокостянтинівський р-н, с. Немиринці); (прост.)

3 - відповідачу 2 (Старокостянтинівський р-н, с. Миролюбне); (прост.)

4 - відповідачу 3 (Летичівський р-н, смт. Меджибіж, вул. Чкалова 58)