ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 р. Справа №917/1838/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029

до Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш", вул. Цвєтаєва,1 б, м. Орел, Російська Федерація, 302020

про стягнення 18 311 787 руб. РФ (еквівалентно 6 387 334,42 грн.)

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Роман А.І., довіреність № 12/16-018756 від 09.12.2014 року

від відповідача: не з'явився.

Суть справи. Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 18 311 787 російських рублів відповідно до контракту поставки № 5721 від 30.12.2013 року (а.с.5-6).

Представник позивача на задоволенні позову наполягає з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. Відповідно до наданого відзиву на позовну заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без участі його представника.

Здійснене відповідачем визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому приймається судом відповідно до ст.ст. 22, 78 ГПК України.

Як встановлено судом, відповідно п. 7.2. Контракту вирішення спорів сторонами визначено, "якщо спори і розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в господарському (арбітражному) суді за місцезнаходженням позивача (м. Полтава, Україна) згідно норм матеріального права України. Мова арбітражного судочинства - російська

При цьому судом береться до уваги, що можливість застосування договірної підсудності передбачено п. 2 ст. 4 Угоди "Про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності" від 20.03.1992 року, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, а також ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року.

Згідно п.п. 1 п. 1 вказаної статті Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати, будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно п. 1 Роз'яснення Вищого Господарського Суду України N 04-5/608 від 31.05.2002 року (із змінами та доповненнями) - якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК України. Місцеві господарські суди вправі вирішувати спори і у тих випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення письмової пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність).

Таким чином, приймаючи до уваги правовий статус відповідача як іноземного суб'єкта господарювання (юридична особа згідно даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, а.с. 97-101), а також той факт, що сторони у справі передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом у господарському суді Полтавської області, спір підлягає вирішенню в господарському суді Полтавської області з урахуванням вимог розділу III ГПК України, при цьому застосовується матеріальне право України.

Також, суд враховує, що у відповідності до ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" судові документи складаються державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі складено українською мовою.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, необхідних доказів для вирішення спору достатньо, суд визнав за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами за відсутності відповідача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (позивач по справі, постачальник за Договором) та Спільним підприємством в формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпресормаш" (відповідач по справі, покупець за Договором)30.12.2013р. був укладений Контракт поставки № 5721 (далі -Контракт) (а.с.55-56).

Відповідно до п.п. 1.1. Контракту, на умовах в порядку та у строки, встановлені контрактом, постачальник зобов'язувався на протязі строку дії контракту поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити майно (далі - товар), перелік та кількість якого визначаються специфікаціями, які з моменту підписання сторонами і скріплення печатками сторін, являються невід'ємними частинами даного Контракту. Специфікації повинні мати наскрізну нумерацію і посилання на даний Контракт.

Згідно з п. 2.1 Контракту, загальна вартість договору визначається сумарною вартістю товарів, згідно підписаних сторонами специфікацій. Валюта Контракту (платежів) - рубель Російської Федерації.

Так при укладенні Контракту сторони погодили, що поставка партії товару, визначеної специфікацією, виконується на протязі 30 календарних днів з дня підписання сторонами специфікації, якщо інше не передбачено підписаною сторонами специфікацією на визначену партію товару (п.п. 3.1. Контракту).

Позивачем на виконання своїх зобов"язань за Контрактом №5721 від 30.12.2013р. та відповідно до погоджених сторонами Специфікацій було поставлено товар на загальну суму 18 311 878,00 руб. РФ., відповідно:

- по специфікації №22 від 06.06.2014р. - на суму 2 402 600,00 руб. РФ.;

- по специфікації №23 від 06.06.2014р. - на суму 2 162 680,00 руб. РФ.;

- по специфікації №24 від 06.06.2014р. - на суму 2 584 653,00 руб. РФ.;

- по специфікації №25 від 16.06.2014р. - на суму 2 402 600,00 руб. РФ.;

- по специфікації №26 від 16.06.2014р. - на суму 2 082 320,00 руб. РФ.;

- по специфікації №27 від 18.06.2014р. - на суму 2 362 323,00 руб. РФ.;

- по специфікації №28 від 19.06.2014р. - на суму 2 007 412,00 руб. РФ.;

- по специфікації №29 від 24.06.2014р. - на суму 2 307 799,00 руб. РФ.

Зазначені специфікації підписані представниками сторін та засвідчені печатками (а.с.57-64), оригінали яких оглянуті судом у засіданні.

Згідно п. 2.2. Контракту розрахунки по Контракту здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі 100% вартості партії товару, визначеної підписаною сторонами специфікацією, на протязі 60 календарних днів від дня передачі партії товару (відповідно до конкретної специфікації) в розпорядження покупця в пункті поставки товару. Дострокова або часткова оплата допускається.

Товар по вищезазначених Специфікаціях був поставлений відповідачу 17.06.2014р., 23.06.2014р. та 24.06.2014р., що підтверджується вантажно-митними деклараціями.

Відповідно до п.п. 3.4 Контракту, зобов'язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця в пунктові поставки у відповідності з вказаними умовами поставки.

Однак, відповідач порушив свої зобов'язання за Контрактом в частині здійснення оплати у визначені Контрактом строки, і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Заборгованість відповідачем визнається повністю, що підтверджується відзивом на позов (а.с.103).

Також сторонами проведено звірку взаємних розрахунків, і в акті звірки станом на 31.03.2014 року зафіксовано заборгованість за відповідачем в розмірі 18 311 878,00 руб. РФ.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України підставою виникнення господарських зобов'язань є, зокрема, господарські договори та інші угоди, передбачені законом.

Згідно ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд приймає до уваги, що укладений між сторонами Контракт за своєю правовою природою являється договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Приписами ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наданими до справи доказами підтверджується факт наявності між сторонами правовідносин з приводу поставки товару, обсяги поставленого товару, факт наявності заборгованості в розмірі 18 311 878,00 руб. РФ. за поставлений на виконання умов Контракту товар та факт прострочення виконання грошових зобов'язань відповідачем.

Таким чином, господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 44, частини 2 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш" (вул. Цвєтаєва, 1 "б", м. Орел, Російська Федерація, 302020; ІПН /КПП575301001, банк відділення № 8595 Ощадбанку Росії, м. Орел, р/р , к/р , БИК045402601 в відділенні №8595 Ощадбанку Россії, м. Орел) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, , к/р , у ВАТ "Ощадний банк РФ", м. Москва, к/р в БІК 044525225 ОПЕРУ Московського ГТУ банку Росії) 18 311 787,00 російських рублів, 73 080 грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.02.2015р.

Суддя Погрібна С.В.