ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2015 р. Справа № 924/1792/14

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна" м. Яготин Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" с. Мала Клітна Красилівського району

про стягнення 6703грн. 78коп. заборгованості, 803грн. 05коп. - 3% річних та 1грн. - моральної шкоди

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Дубно І.Ю. - за довіреністю №13 від 08.12.2014р.

(в режимі відеоконференції)

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ухвалою суду від 29.01.2015р., в порядку ст. 74-1 ГПК України, участь представника відповідача в судовому засіданні 09.02.2015р. призначено в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Ухвала суду від 29.01.2015р. направлена на адресу позивача зазначену у позовній заяві та внесену до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України - Київська обл., м. Яготин, вул. Київська, 4, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана останнім 03.02.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, незважаючи на те, що позивач явку в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, наявні у матеріалах справи документи, за висновками суду, є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна" м. Яготин Київської області звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" с. Мала Клітна Красилівського району 29858,82 грн. заборгованості по договору №AG-144/14 від 10.06.2014р. та стягнення 4000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 27.11.2014р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 09.12.2014р.

В судовому засіданні 09.12.2014р. оголошено перерву на 23.12.2014р.

В судовому засіданні 23.12.2014р. судом прийнято подану представником позивача заяву (вх.№05-08/3278/14 від 19.12.2014р.) про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 18703грн. 78коп. заборгованості, 774грн. 84коп. - 3% річних, та 4000грн. - моральної шкоди.

В судовому засіданні 23.12.2014р., у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів оголошено перерву на 13.01.2015р.

В судовому засіданні 13.01.2015р. судом прийнято подану представником позивача заяву (вх.№ 05-08/60/15 від 13.01.2015р.) про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 13703грн. 78коп. заборгованості, 796грн. 84коп. - 3% річних, та 4000грн. - моральної шкоди.

За результатами судового засідання 13.01.2015р. розгляд справи відкладено на 21.01.2015р.

В судовому засіданні 21.01.2015р. судом прийнято подану представником позивача заяву про зменшення позовних вимог (вх.№05-08/148/15 від 21.01.2015р.), згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 6703грн. 78коп. заборгованості, 802грн. 40коп. - 3% річних та 4000грн. - моральної шкоди.

В судовому засіданні 21.01.2015р. оголошено перерву на 22.01.2015р.

За результатами судового засідання 22.01.2015р. строк вирішення спору за заявою сторони продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 29.01.2015р.

27.01.2015р. від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення 4000грн. моральної шкоди до 1 грн. Розглянувши подану позивачем заяву від 27.01.2015р. судом встановлено, що остання не містить підпису представника позивача, з огляду на що, судом до розгляду прийнята не була.

За результатами судового засіданні 29.01.2015р., розгляд справи відкладено на 09.02.2015р.

05.02.2015р. на адресу суду від позивача надійшла заява (вх.№05-08/306/15) про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд зменшити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з 4000грн. до 1 грн., а також просить суд збільшити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних з 802грн. 40коп. до 803грн. 05коп. Також у поданій заяві позивач повідомив, що згідно платіжного доручення №2 від 23.01.2015р. відповідачем сплачено 6703грн. 78коп. та погашено заборгованість в повному обсязі.

Розглянувши подану заяву, суд приходить до висновку, що остання не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів та судом приймається.

З урахуванням прийнятої судом заяви вх.№05-08/306/15 від 05.02.2015р предмет позову становлять вимоги про стягнення з відповідача 6703грн. 78коп. заборгованості, 803грн. 05коп. - 3% річних, нарахованих за період з 12.06.2014р. по 23.01.2015р. та 1грн. - моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що заперечує проти позовних вимог. В підтвердження своїх заперечень зазначив, що позивачем заявлено до стягнення попередню оплату, а не вартість поставленого, але неоплаченого товару. Наголошує, що згідно ст.538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений термін або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі. Також заперечує проти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди вважаючи їх безпідставними, необгрунтованими та непідтвердженими.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

10.06.2014р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) укладено договір поставки №AG-144/14, згідно з п. 1.1 якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупцеві рукава для зберігання сінажу в асортименті (Товар), а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Товар.

У відповідності до п. 1.4 договору умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Згідно п.4.1 договору асортимент, кількість товару, ціна та вартість кожної партії поставки товарів визначається сторонами на підставі специфікації, додатків і уточнюється в момент вибірки Покупцем товарів.

За змістом п.7.1 договору загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Додатків (специфікацій), що становитимуть невід'ємну частину цього Договору (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору поставка Продукції здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в Додатках (специфікаціях) і включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника пов'язані з постачанням Продукції.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Постачальника, який вказаний в цьому Договорі.

Згідно п.8.2 договору Покупець має оплатити Постачальнику вартість партії Товару на умовах 100% попередньої оплати не пізніше 5 календарних днів від дати отримання рахунку Постачальника, якщо інші умови сплати не будуть погоджені в Додатках (Специфікаціях).

За змістом п. 9.1 договору - за невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору, винна Сторона несе відповідальність у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору та закінчується 31.12.2014р. закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від виконання обов'язків, взятих на себе за даним Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. п. 11.1, 11.2 договору).

Згідно розділу 12 договору невід'ємними додатками до цього договору є: специфікація; інші додатки.

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Додатком до договору є специфікація №1 від 10.06.2014р., в якій сторони погодили асортимент, ціну та кількість товару, що постачається по договору, а саме: рукав В925 (2,7х75) у кількості 15 штук, загальною вартістю разом з ПДВ - 147262грн. 50коп.

Пунктом 2 специфікації пункт 8.2 договору поставки №AG-144/14 від 10.06.2014р. викладено в наступній редакції: „Покупець за цим договором зобов'язується здійснити 100% попередню оплату за товар грошовими коштами на розрахунковий рахунок продавця за ціною та на суму, визначену в цьому додатку №1 від 10.06.2014р. не пізніше 12.06.2014р.".

Згідно п.3 даний додаток є невід'ємною частиною договору поставки №AG-144/14 від 10.06.2014р. та укладається одночасно з ним.

Додаток до договору - специфікацію №1 підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №276 від 10.06.2014р. на суму 147262грн. 50коп.

Також позивачем відображено зазначену господарському операцію у податковому обліку, зокрема згідно податкової накладної №33 від 12.06.2014р. в графі "вид цивільно-правового договору" якої значиться "договір купівлі-продажу №AG-144/14 від 10.06.2014р.), в графі "номенклатура товарів" вказано рукав В 925 (2,7м х 75м) у кількості 15 штук, загальною вартістю разом з ПДВ - 147262грн. 50коп., в графі "дата виникнення податкового зобов'язання (постачання, оплати) " вказано - 12.06.2014р.

На виконання умов договору відповідачем сплачено позивачу 147262грн. 50коп., що підтверджується платіжними дорученнями №5546 від 12.06.2014р. на суму 30000грн., №21 від 07.07.2014р. на суму 35118грн. 50коп., № від 16.07.2014р. на суму 20000грн., № від 28.07.2014р. на суму 10000грн., №2 від 20.08.2014р. на суму 13000грн., № від 15.10.2014р. на суму 5000грн., № від 24.10.2014р. на суму 5000грн., №28 від 19.11.2014р. на суму 6440грн. 22коп., № від 28.11.2014р. на суму 4000грн., №10 від 19.12.2014р. на суму 5000грн., №2 від 23.01.2015р. на 6703грн. 78коп.

Позивач вважаючи, що відповідачем порушено строки виконання грошових зобов'язань, просив суд стягнути з відповідача (в редакції заяви (вх.№05-08/306/15 від 05.02.2015р.) 6703грн. 78коп. - боргу, 803грн. 05коп. 3% річних та 1грн. моральної шкоди.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст.179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору №AG-144/14 від 10.06.2014р. та додатку до договору - специфікації №1 від 10.06.2014р., Покупець взяв на себе грошове зобов'язання у вигляді сплати 100% попередньої оплати в розмірі 147262грн. 50коп. у строк до 12.06.2014р.

Матеріалами справи підтверджено порушення строків виконання зобов'язання в частині сплати попередньої оплати в розмірі 147262грн. 50коп.

Судом встановлено, що на час прийняття рішення відповідачем в повному обсязі сплачено попередню оплату у розмірі 147262грн. 50коп., що підтверджується платіжними дорученнями №5546 від 12.06.2014р. на суму 30000грн., №21 від 07.07.2014р. на суму 35118грн. 50коп., № від 16.07.2014р. на суму 20000грн., № від 28.07.2014р. на суму 10000грн., №2 від 20.08.2014р. на суму 13000грн., № від 15.10.2014р. на суму 5000грн., № від 24.10.2014р. на суму 5000грн., №28 від 19.11.2014р. на суму 6440грн. 22коп., № від 28.11.2014р. на суму 4000грн., №10 від 19.12.2014р. на суму 5000грн., №2 від 23.01.2015р. на 6703грн. 78коп.

Позивач звернувся до суду з позовом 25.11.2014р., що підтверджується відтиском календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті позовної заяви.

У заявлених вимогах (в редакції заяви вх.№05-08/306/15 від 05.02.2015р.) позивач просив суд стягнути з відповідача 6703грн. 78коп. - боргу.

Згідно долучених до матеріалів справи доказів перерахування коштів в сумі 6703грн. 78коп. відбулось 23.01.2015р., тобто після звернення до суду з позовом та під час розгляду справи в суді.

За приписами пункту 1-1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене та те, що предмет спору в частині стягнення 6703грн. 78коп. припинив своє існування 23.01.2015р., тобто після порушення провадження у справі та під час розгляду справи в суді, на момент прийняття рішення предмет спору в частині стягнення 6703грн. 78коп. відсутній, суд вважає необхідним провадження у справі в цій частині припинити на підставі п.1-1. ст.80 ГПК України.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 803грн. 05коп. 3% річних, нарахованих за період з 12.06.2014р. по 23.01.2015р. судом враховується наступне.

Згідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Покупець взяв на себе грошове зобов'язання у вигляді сплати 100% попередньої оплати в розмірі 147262грн. 50коп. у строк до 12.06.2014р.

За змістом ст..627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено прострочення виконання даного грошового зобов'язання.

Враховуючи визначений умовами договору строк сплати попередньої оплати, дати перерахування грошових коштів на виконання умов договору, суд вважає правомірним нарахування 3% річних наступним чином: з 13.06.2014р. по 06.07.2014р. на суму 117262грн. 50коп., з 07.07.2014р. по 15.07.2014р. на суму 82144грн., з 16.07.2014р. по 27.07.2014р. на суму 62144грн., з 28.07.2014р. по 19.08.2014р. на суму 52144грн., з 20.08.2014р. по 14.10.2014р. на суму 39144грн., з 15.10.2014р. по 23.10.2014р. на суму 34144грн., з 24.10.2014р. по 18.11.2014р. на суму 29144грн., з 19.11.2014р. по 27.11.2014р. на суму 22703грн. 80коп., з 28.11.2014р. по 18.12.2014р. на суму 18703грн. 78коп., з 19.12.2014р. по 14.01.2015р. на суму 13703грн. 78коп., з 15.01.2015р по 22.01.2015р. на суму 6703грн. 78коп.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 803грн. 05коп. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню

Щодо позовних вимог (в редакції заяви вх.№05-08/306/15 від 05.02.2015р.) про стягнення з відповідача 1грн. моральної шкоди суд зважає на таке.

Згідно ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При заявленні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1грн. позивачем не підтверджено факту заподіяння ТОВ "Аг-Баг-Україна" моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не зазначено обставин чи дій (бездіяльності), якими вони заподіяні, не подано розрахунку та пояснень чому саме у розмірі 1грн. позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 1грн. є безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому під час розподілу пропорції із позовних вимог в частині стягнення 6703грн. 78коп. судові витрати покладаються на відповідача, у зв'язку із неправомірними діями останнього.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 74-1, 75, п.1-1 ст.80, 82-84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна" м. Яготин Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" с. Мала Клітна Красилівського району про стягнення 6703грн. 78коп. заборгованості, 803грн. 05коп. - 3% річних та 1грн. - моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" (с. Мала Клітна Красилівського району, код 38720031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ-Україна" (Київська обл., м. Яготин, вул. Київська, 4, код 34233561) 803грн. 05коп. (вісімсот три гривні 05коп.) - 3% річних та 1826грн. 82коп. (одна тисяча вісімсот двадцять шість гривень 82коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення 6703грн. 78коп. заборгованості припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.02.2015р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Київська, 4);

3 - відповідачу (Хмельницька обл., Красилівський р-н, с. Мала Клітна).