ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 910/20783/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Борденюк Є.М. (головуючий),

Вовк І.В. (доповідач),

Харченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу компанії "INVERTEX LTD" ("Інвертекс ЛТД") на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 року та ухвалу господарського суду міста Києва від 08.08.2014 року у справі № 910/20783/13 за позовом компанії "INVERTEX LTD" ("Інвертекс ЛТД") до приватного акціонерного товариства "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2013 року, яке набрало законної сили, позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 881 470 грн. заборгованості, 27 005,88 грн. 3% річних та 3221,84 грн. і 18 169,51 грн. судового збору, а в решті позову відмовлено.

У липні 2014 року боржник звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про розстрочку виконання судового рішення, в якій просив суд надати таку розстрочку з липня 2014 року по червень 2017 року (включно), по 25 740,15 грн. на місяць, а в червні 2017 року - 25 740,14, посилаючись на винятковість обставин, які ускладнюють виконання цього рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.08.2014 року (суддя Васильченко Т.В.) заяву боржника про розстрочку виконання рішення задоволено частково, розстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2013 року терміном на 24 місяці, а саме до серпня 2016 року (включно) із здійсненням щомісячних платежів рівними частками у розмірі 38 610,22 грн., починаючи із серпня 2014 року, а у серпні 2016 року - у розмірі 38 610,33 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 року (судді Станік С.Р., Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.) зазначену ухвалу суду першої інстанції змінено, заяву боржника про розстрочку виконання судового рішення задоволено частково та надано розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2013 року терміном на шість місяців, починаючи з серпня 2014 року і закінчуючи січнем 2015 року включно із здійсненням щомісячних платежів в наступних сумах: серпень 2014 року - в сумі 154 440,89 грн., вересень 2014 року - 154 440,89 грн., жовтень 2014 року - 154 440,89 грн., листопад 2014 року - 154 440,89 грн., грудень 2014 року - 154 440,89 грн., січень 2015 року - 154 440,94 грн.

У касаційній скарзі стягувач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено та неправильно застосовано норми процесуального права, і тому просить прийняті ними судові рішення скасувати, та відмовити в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Відзив на касаційну скаргу від боржника до суду не надходив.

Дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про розстрочку виконання рішення суду строком на три роки у зв'язку з наявністю обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення.

Місцевий господарський суд частково задовольняючи заяву боржника про розстрочку виконання судового рішення та розстрочивши його виконання терміном на 24 місяці згідно з графіком, виходив із тяжкого фінансового становища боржника, значного розміру присуджених до стягнення коштів, стратегічного значення для економіки і безпеки держави підприємства боржника та забезпечення можливості реального виконання судового рішення частками із певним інтервалом у часі.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи ухвалу місцевого господарського суду та частково задовольняючи заяву про розстрочку виконання судового рішення і надаючи таку розстрочку терміном на шість місяців згідно з графіком, виходив з того, що скрутне фінансове становище боржника не надає можливості погасити борг у повному обсязі одним платежем, що ускладнює виконання судового рішення та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, при цьому врахувавши можливість настання негативних наслідків для стягувача у випадку збільшення терміну розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

За змістом п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи з вимог наведеної норми процесуального права апеляційний господарський суд, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення у даній справі, встановив обставини, що є підставою для розстрочки виконання судового рішення та обґрунтував їх винятковість, врахувавши майнові інтереси обох сторін.

До того ж, за змістом ст. 121 ГПК України відстрочити або розстрочити виконання судового рішення - це право суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви боржника про розстрочку виконання судового рішення й обґрунтовано розстрочив його виконання строком на шість місяців з рівномірною щомісячною оплатою стягнутих цим рішенням грошових коштів, змінивши ухвалу суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду.

Таким чином, оскаржена постанова суду апеляційної інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, і тому її необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу компанії "INVERTEX LTD" ("Інвертекс ЛТД") залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 року - без змін.

Головуючий суддя Є.Борденюк

Судді І.Вовк

В.Харченко