ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.Справа № 916/3608/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1., паспорт серія НОМЕР_1, дата видачі : 12.09.07р.;

від відповідача - Деде Д.Б., довіреність № 1139 від 17.07.14р.;

Стрижевського М.О., довіреність № исх.27 від14.01.15р. /у судовому засіданні від 15.01.15р./,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Одеса

та Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський", м.Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2014 року

по справі № 916/3608/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський"

про стягнення 71173,52 грн., /повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні за ст.77 оголошувалася перерва з 15.01.15р. по 12.02.15р./.

Встановив:

У вересні 2014р. Фізична особа-підприємець (далі по тексту - ФОП) ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом /з урахуванням уточнень до позовної заяви від 23.10.14р.- а.с.51-53/ до Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс (далі - КП „ЖКС") „Фонтанський" про стягнення заборгованості за договорами оренди будівельної техніки з оператором (водієм) №01-01/06 від 1.01.13р. та №01-01/06 від 1.01.14р., а також за договорами про надання послуг № 01-06/01 від 1.06.13р. та №01-01/05 від 1.01.14р. у сумі 61 173, 52 грн., з яких: 50360грн. основного боргу, 6016,41грн. пені, 3978,59грн., на які збільшився борг внаслідок інфляції, 818,07грн. річних відсотків. Крім того, позивач просив стягнути на його користь 10000грн. моральної шкоди та судові витрати, що складаються з 2000 грн. витрат на послуги адвоката та 1827 грн. судового збору, сплаченого за розгляд спору.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 послався на ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», приписи ст.ст.11, 23, 530, 536, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 175, 230-232 ГК України та на те, що відповідач порушив умови договорів оренди будівельної техніки з оператором (водієм) №01-01/06 від 1.01.13р. та №01-01/06 від 1.01.14р., а також договорів про надання послуг № 01-06/01 від 1.06.13р. та №01-01/05 від 1.01.14р..

Під час розгляду спору відповідач заперечував проти стягнення моральної шкоди, пені та просив розстрочити виконання рішення на 6 місяців, спочатку на жовтень 2014р.- березень 2015р./а.с.33,34/, потім на листопад 2014р.-квітень 2015р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.11.2014 року (суддя Горячук Н.О.) позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, з КП „ЖКС" „Фонтанський" стягнуто заборгованість у розмірі 41373 грн. 50 коп. основного боргу, 2336 грн. 15 коп. пені, 2691 грн. 79 коп. інфляційних витрат, 356 грн. 81 коп. 3% річних, а також 2 000 грн. витрат на послуги адвоката та 1827 грн. судового збору. Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення решти пені, інфляційних втрат. та 3% річних залишено без розгляду. В решті позову /8986,50грн., що сплачені під час розгляду спору, та 10000 моральної шкоди/ відмовлено.

Як вбачається зі змісту судового рішення та протоколів судових засідань судом самостійно змінено позовні вимоги на підставі нових розрахунків суми боргу, що надавались позивачем без відповідних письмових або усних заяв про зміну позовних вимог. Означене є процесуальним порушенням, яке призвело до прийняття частково неправильного рішення, та відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України є підставою для скасування або зміни рішення.

З огляду на зазначене з судовим рішенням не погоджуються всі учасники судового процесу і обидві сторони звернулися до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

ФОП ОСОБА_1 вважає, що судом були неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема :

- суд безпідставно дійшов висновку про неможливість визначення вірного строку нарахування частини пені, інфляційних витрат та 3% річних через відсутність доказів вручення відповідачу рахунків;

- суд помилково не застосував до правовідносин сторін за договорами оренди положення ч.5 ст.762 ЦК України, яка визначає щомісячний строк оплати орендної плати, якщо він відсутній в договорі;

- суд, на думку скаржника, помилково відмовив у стягненні моральної шкоди.

ФОП ОСОБА_1 просить змінити оскаржуване рішення та викласти резолютивну частину у наступній редакції: стягнути з КП „ЖКС" „Фонтанський" на користь ФОП ОСОБА_1 50 360 грн. основного боргу, пені у сумі 3795, 33 грн., інфляційних витрат у сумі 3859, 15 грн., 3% річних у сумі 590, 14 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..

КП „ЖКС" „Фонтанський", зі свого боку, не погоджується з правовою позицією суду та вважає, що судом не враховано норми ст. 549 ЦК України та взагалі помилково стягнуто з відповідача пеню, оскільки умовами жодного договору, на підставі яких виникла заборгованість відповідача перед позивачем, не передбачено відповідальності у вигляді пені. Крім того, судом безпідставно не надано належної оцінки скрутного матеріального стану відповідача та не задоволено його прохання про розстрочку погашення заборгованості.

У судових засіданнях від 15.01.15р. та 12.02.15р. представник КП „ЖКС" „Фонтанський" визнав наявність основного боргу у сумі 41373,50 грн. та просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з КП „ЖКС" „Фонтанський" на користь ФОП ОСОБА_1 пені у розмірі 2 335, 15 грн. та прийняти нове, відповідно до якого надати йому розстрочку погашення заборгованості за наступним графіком: грудень 2014р. - травень 2015 р. по 7 737, 01 грн., всього 46 422, 10 грн..

Відзиви на апеляційні скарги не надходили, сторони спростовували доводи апеляційних скарг опонентів у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, апеляційні скарги та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, судова колегія частково погоджується з доводами обох скаржників та розглядає по суті позовні вимоги в остаточній редакції від 23.10.14р. з урахуванням розгорнутого їх розрахунку з визначенням періодів нарахування пені, інфляційних та річних відсотків, наданого позивачем суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 1.01.2013 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та КП „ЖКС" „Фонтанський" (Орендар) укладено договір №01-01/06 оренди будівельної техніки з оператором (водієм) зі строком дії до 31.12.13р. /п.5.1/, згідно умов якого Орендодавець зобов'язується надати у тимчасове користування будівельну техніку (бульдозер-погрузчик) на базовій шасі МТЗ-82 з навісним обладнанням ДЗ-133, а також надає послуги по управлінню та технічній експлуатації, згідно заявки, а відповідач в свою чергу зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги /а.с.12/.

Відповідно до розділу 4 договору № 01-01/06 розрахунки за використання технічних засобів здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця згідно виставлених рахунків на підставі „Акту довідки про використання технічного засобу" підписаного представниками сторін. Розмір орендної плати за одну годину роботи бульдозера-погрузчика за узгодженням між сторонами складає 200,00грн. без ПДВ. Загальна сума договору визначається сумою вартості всіх послуг і не повинна перевищувати 99999грн. за один календарний рік.

1.01.2014р. між сторонами укладено такий же договір №01-01/06 на 2014 рік на аналогічних умовах.

01.06.2013р. між ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) та КП „ЖКС" „Фонтанський" (Замовник) укладено договір № 01-06/01 про надання послуг зі строком дії до 31.12.13р., згідно умов якого перевізник зобов'язується надати послуги з обробки та видалення безпечних відходів з використанням трактору з причепом, а відповідач в свою чергу зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги. /а.с 14/.

Відповідно до розділів 2, 3 договору № 01-06/01 вартість виконаних послуг визначається по факту їх виконання на підставі талона Замовника та фіксується в акті приймання виконаних послуг. Вартість одного перевезення на відстані до 25 км з урахуванням усіх витрат Перевізника за узгодженням сторін складає 495грн. без ПДВ. Оплата здійснюється на підставі акту виконаних послуг (робіт), підписаного сторонами, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника. Розрахунок з Перевізником за договором здійснюється не пізніше 30 календарних днів після підписання акта приймання виконаних робіт.

1.01.2014р. між сторонами укладено договір №01-01/05/а.с.16/ щодо надання аналогічних послуг у 2014році, одначе відповідно до розділів 2,3 договору вартість виконаних робіт визначається за фактом їх виконання на підставі талона Замовника та фіксується в акті приймання робіт. Вартість 1 години роботи трактора складає 165,00грн. без ПДВ. Оплата здійснюється на підставі акту приймання виконаних послуг, підписаного двома сторонами у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця згідно виставленого рахунку. Розрахунок з Виконавцем за договором здійснюється на пізніше 30 календарних днів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526,525 ЦК України).

На виконання умов вищезазначених договорів позивач надав відповідачу у тимчасове користування будівельну техніку (бульдозер-погрузчик) на базовій шасі МТЗ-82 з навісним обладнанням ДЗ-133, а також надав послуги по управлінню та технічній експлуатації; з обробки та видалення безпечних відходів; з перевезення вантажів (послуги трактора з причепом), що підтверджується двосторонньо підписаними по договорам оренди актами -довідками про використання технічного засобу від 4.11.13р. на суму 2400гр./а.с.13/, від 23.04.14р. на суму 4500грн., від 30.04.14р. на суму 2000грн., від 31.05.14р. на суму 5500грн. /а.с.17/ та по договорам про надання послуг актами приймання виконаних транспортних послуг від 4.11.13р. на суму 3960грн. /а.с.15/, від 23.04.14р. на суму 16200грн., від 30.04.14р. на суму 11400грн., від 31.05.14р. на суму 14400грн., що загалом складає 60360грн..

На оплату зазначених сум позивачем виставлено відповідні рахунки /а.с.23/, на яких дійсно відсутні позначки про їх отримання, одначе при складанні акту звірки розрахунків від 31.07.2014р. /а.с. 20/ КП „ЖКС" „Фонтанський" визначило заборгованість з їх врахуванням, тому колегія вважає що вони були отримані відповідачем і відповідно висновки суду першої інстанції про протилежне не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідач всупереч умовам договорів та вимогам чинного законодавства не виконував належним чином зобов'язання щодо здійснення оплати орендної плати та вартості отриманих послуг, оскільки до подачі позову ним оплачено лише 10000грн., що підтверджено платіжним дорученням №522 від 12.06.14р./а.с.115/ з призначенням платежу за рахунком № 26Ф від 23.04.14р., що також підтверджує факт отримання КП „ЖКС „Фонтанський" рахунків позивача.

Таким чином, станом на дату пред'явлення позову основний борг КП „ЖКС" „Фонтанський" перед ФОП ОСОБА_1 становив 50360грн., що також відображено у віще зазначеному акті звірки розрахунків сторін від 31.07.14р..

19.08.2014р. позивач на адресу КП „ЖКС „Фонтанський" направив претензії №1,2,3, 4, якими просив виконати зобов'язання за договорами №01-01/06 від 1.01.13р., № 01-06/01 від 1.06.13р., №01-01/05 від 1.01.14р., №01-01/06 від 1.01.14р. та сплатити суму заборгованості. Відповідач претензії отримав того ж дня, про що свідчить штам з реєстрацією та розписка на тлі документа /а.с.21-22/.

Під час розгляду спору господарським судом першої інстанції відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача 8986,50грн., що підтверджується платіжним дорученням №355 від 17.11.2014р. /а.с130/

Враховуючи викладене, судом вірно у відповідності до ст.ст. 525,526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України визначено, що позовна вимоги про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню на суму 41373,50грн. /50360грн.- 8986,50грн./. Але відповідно до п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), отже оплата 8986,50 грн. боргу під час розгляду справи є підставою для припинення провадження в цій частині за п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, а не відмови в задоволені відповідної позовної вимоги.

Щодо вимоги про стягнення пені, то колегія зазначає, що відповідно до пунктів 1.3,1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства). Отже оскільки в договорах сторін дійсно відсутні умови щодо означеного виду неустойки з визначенням її розміру, а встановлені актами законодавства неустойки не поширюються на правовідносини сторін, відповідна вимога позивача задоволенню не підлягає в повному обсязі,.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача за чотирма договорами щодо 3% річних та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляції, колегія встановила ряд помилок у визначені як періоду нарахування так і інших вхідних даних розрахунку, тому колегією здійснено відповідний розрахунок, який долучається до матеріалів справи і за яким обґрунтований розмір інфляційних та річних відсотків, що підлягає стягненню з відповідача становить відповідно 3736,66 грн. та 699,48грн. Таким чином, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Щодо вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, то колегія зазначає, що відповідно до приписів статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , визначено, що моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доводити обставини справи покладається на сторін, отже саме позивач має доводити належними та допустимими доказами втрати немайнового характеру, та доводити розмір грошової суми таких втрат та факти, з якими закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Одначе в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про завдання такої шкоди, тому суд також правомірно відмовив у задоволені даної вимоги.

Щодо доводів КП „ЖКС" „Фонтанський" про безпідставність відмови у надані відстрочки, то колегія вважає їх недоречними, оскільки відповідачем не надано доказів підтверджуючих тяжке фінансове становище підприємства.

Інші доводи скаржників, що викладені в апеляційних скаргах, не заслуговують на увагу, оскільки вони об'єктивно нічим не підтверджені та з урахуванням всіх обставин даної справи не впливають на правильність вирішення спору.

За викладених обставин судова колегія вважає, що апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1 та КП „ЖКС „Фонтанський" слід задовольнити частково, а рішення господарського суду Одеської області від 20.11. 2014 року по справі № 916/3608/14 - змінити.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржників по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг відшкодовуються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів:

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський" задовольнити частково, рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2014р. по справі № 916/3608/14 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

„Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 41373, 50 грн. основного боргу, 3736, 66 грн., на які збільшився борг внаслідок інфляції, 699, 48 грн. 3% річних та 2866, 42 грн. судових витрат.

Припинити провадження в частині стягнення 8986, 50 грн. основного боргу.

В решті позову відмовити".

2. Стягнути з Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 48,18 грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Фонтанський" 913,50 грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити господарському суду Одеської області

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 17.02.2015р..

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя Т.Я Гладишева

Суддя С.І. Колоколов