РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015Справа №910/26699/14

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 8 994,73 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Лев Р.В. - адвокат

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи, дослідження додаткових доказів, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "ХДІ страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 10 801,12 грн. відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту від 25.06.2011 № 06-000082-49.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково, посилаючись не те, що позивач не застосував коефіцієнт фізичного зносу КТЗ.

До прийняття рішення у справі, позивач використовуючи своє право передбачене статтею 22 ГПК України надав заяву про зменшення розміру своїх позовних вимог. Судом прийнято до уваги, що згідно пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що стаття 22 ГПК України передбачає право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Позивач від вартості відновлювального ремонту застрахованого пошкодженого транспортного засобу за звітом вирахував суму франшизи передбачену договором добровільного страхування наземного транспорту від 25.06.2011 № 06-000082-49 та франшизу за полісом № АА 5392188, таким чином зменшив розмір позовних вимог до 8 994,73 грн.

Матеріали справи підтверджують, що фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог, що відповідає вимогам ГПК України, у зв'язку з чим, ціна позову по даній справі дорівнює 8 994,73 грн.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши пояснення позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 25.06.2011 між Публічним акціонерним товариством "ХДІ страхування", далі Страховик, та Артемчуком Володимиром Анатолійовичем, далі Страхувальник, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-000082-49, далі Договір, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого транспортного засобу - автомобіля марки "Subaru Outback", реєстраційний номер АІ0016ВМ, 2010 року випуску.

06 лютого 2012 року по вул. Б.Хмельницького у м. Києві відбулася дорожньо - транспортна пригода, далі ДТП, учасниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Subaru Outback", реєстраційний номер АІ0016ВМ, під керуванням водія Артемчука Володимира Анатолійовича;

- автомобіль марки "Toyota Rav-4", реєстраційний номер АІ8877СЕ, під керуванням водія Болтуна Олега Анатолійовича.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП Болтуна Олега Анатолійовича, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2012 по справі № 2610/3570/2012, яке в розумінні вимог статті 35 ГПК України є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для справи.

Відповідно до звіту по оцінці вартості майнової шкоди завданої власнику транспортного засобу "Subaru Outback" від 28.02.2012 № 039/12, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складає 11 184,73 грн., а згідно страхового акту від 26.04.2012 та розрахунку суми страхового відшкодування від 30.03.2012 № 213-06/12-49 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Subaru Outback" складає 10 801,12 грн. Позивач на підставі Договору та вищевказаних документів виплатив страхове відшкодування в сумі 10 801,12 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.04.2012 № 4905.

Згідно полісу АА/5392188 наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу автомобілю марки "Toyota Rav-4", реєстраційний номер АІ8877СЕ, була застрахована відповідачем з лімітом по майну в 50 000 грн. та франшизою в 1 000 грн., а тому позивач наполягає на стягненні з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі 8 994,73 грн.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір страхування, сторони досягли всіх його суттєвим умов, а саме відносно предмету страхування, дотримали його письмову форму, визначили суттєві умови, у тому числі страхову суму, а тому відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст.ст. 180, 181 ГК України він вважається укладеним.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", далі Закон, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Приписи ст. 9 Закону України "Про страхування" та ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшиза, а саме частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2012 по справі № 2610/3570/2012), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Складова шкоди доведена позивачем, а вина Болтуна Олега Анатолійовича установлена постановою суду про адміністративне правопорушення у цивільної справі, і є фактом, який не потребує доказуванню.

Позивач звертався до відповідача з регресною вимогою від 15.07.2014 № 673 на суму 10 801,12 грн. Відповідач суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, що і було підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та охоронювальних законом інтересів.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар). При цьому, документи виконавця робіт по відновленню транспортного засобу (рахунок, акт виконаних робіт тощо) не завжди можуть вважатися належним підтвердженням розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до звіту від 28.02.2012 № 039/12 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Subaru Outback" складає 11 184,73 грн. Тоді сума страхового відшкодування = 11 184,73 грн. (матеріальний збиток) - 1 000 грн. (франшиза згідно полісу АА/5392188) - 1 190 грн. (франшиза згідно Договору). Таким чином, сума страхового відшкодування дорівнює 8 994,73 грн.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, а саме право регресного відшкодування виплаченої ним суми на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України. Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Subaru Outback", державний номер АІ0016ВМ було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, в тому числі докази відсутності вини у заподіяних позивачеві шкоди.

За такими обставинами, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 8 994,73 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. покладаються на відповідача у справі - Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 16, 27 Закону України "Про страхування", ст. 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 627, 629, 979, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 69, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування", 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 102, , суму виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі 8 994,73 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн., видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 16.02.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко