КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р. Справа№ 910/19932/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: представник - Селепей Ю.І. - за довіреністю,

від відповідача-1: Колісник В.І. - директор,

від відповідача-2: представники - Онуфрієнко О.І., Стафійчук В.В. - за довіреностями,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Косакс Енд Ко Інтернешнл"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р.

у справі № 910/19932/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Косакс Енд Ко Інтернешнл", м. Київ

до 1. Публічного акціонерного товариства "Енергетичні Технології", м. Київ,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомна О.Д.,

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Косакс Енд Ко Інтернешнл" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Енергетичні Технології", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест" про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Енергетичні Технології" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест", 01.09.2014 р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір суперечить вимогам Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про виконавче провадження". Внаслідок укладення між відповідачами спірного договору відбувся незаконний перехід права власності на об'єкт нерухомості до нового власника, тим самим були порушені права позивача, як стягувача, щодо стягнення з відповідача-1 грошових коштів шляхом звернення стягнення на об'єкт нерухомості в рамках виконавчого провадження відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області. Також позивач вважає, що укладення спірного договору не було спрямоване на зміну кінцевого вигодонабувача, а було спрямоване виключно на унеможливлення звернення позивачем стягнення на об'єкт нерухомості після набуття законної сили рішенням Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з відповідача-1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі №910/19932/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Косакс Енд Ко Інтернешнл" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим з підстав неправильного застосування норм матеріального права та з підстав неповного з'ясування обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують законність та обґрунтованість судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 обґрунтовує правомірність рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив оскаржуване рішення скасувати.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Третя особа явку свого представника не забезпечила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Неявка представника третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест" (іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Енергетичні Технології" (іпотекодавець) підписано іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д. за реєстровим № 1833 (Іпотечний договір).

Згідно з умовами Іпотечного договору сторони констатували, що іпотекодавець має перед іпотекодержателем невиконані грошові зобов'язання на суму 11400342,70 грн. (основне зобов'язання). Для забезпечення своєчасного та повного виконання умов Договору основного зобов'язання та вимог чинного законодавства України, відшкодування інших витрат та збитків відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку", в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця за договором основного зобов'язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю наступне майно: об'єкт незавершеного будівництва нерухомого майна, готовністю 18%, що розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Мельника Андрія, 4.

01.09.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест" (іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Енергетичні Технології" (іпотекодавець) підписано договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д. за реєстровим № 1950.

Згідно даного Договору, у зв'язку з невиконанням іпотекодавцем своїх грошових зобов'язань на загальну суму 11400342,70 грн., іпотекодавець передає, а іпотекодержатель набуває право власності на нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво торгово-розважального центру, готовністю 18%, що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Мельника Андрія, 4.

На підставі вказаного Договору про задоволення вимог іпотекодержателя 01.09.2014 р. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест" зареєстровано право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2014 р.

Позивач посилається на те, що спірний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про виконавче провадження" і порушує права позивача, як стягувача, щодо стягнення з відповідача-1 грошових коштів відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Таким чином, звернення іпотекодержателя до іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця з вимогою про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" обумовлено, насамперед, необхідністю попередити боржника чи/або іпотекодавця про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням основного зобов'язання та надати боржнику чи/або іпотекодавцю можливість і строк для усунення допущеного порушення основного зобов'язання. В даному випадку, між іпотекодавцем та іпотекодержателем були відсутні спірні питання щодо існування та розміру невиконаного основного грошового зобов'язання; іпотекодавець та іпотекодержатель погодили звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Вищенаведені положення законодавства не містять заборони щодо можливості укладення між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про задоволення вимог іпотекодержателя до закінчення тридцятиденного строку для задоволення вимоги іпотекодержателя, а натомість у ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено про можливість укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя одночасно з іпотечним договором.

У п. 4.5 Іпотечного договору сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором може здійснюватись, у тому числі, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виходячи з наведених законодавчих приписів та умов Іпотечного договору, сторони іпотечного договору погодили можливість позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя в разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання, відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку".

Надалі, іпотекодержатель та іпотекодавець скористались обумовленою Іпотечним договором та передбаченою Законом можливістю звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання і 01.09.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінто Інвест" (іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Енергетичні Технології" (іпотекодавець) підписано договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено нотаріально.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Колегія суддів зазначає, що позивач не є стороною оспорюваного ним договору.

Право позивача на стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства "Енергетичні Технології" підтверджено рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/415/14 від 17.07.2014, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2014.

Так, відповідачі прав позивача на стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства "Енергетичні Технології" згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/415/14 від 17.07.2014 не оспорюють.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області № 909/415/14 від 17.07.2014 стягнуто з відповідча-1 грошові кошти та вказане рішення суду не стосується об'єкту нерухомості, який є предметом оспорюваного позивачем у даній справі договору. Даним рішенням Господарського суду Івано-Франківської області на користь позивача стягнуто заборгованість солідарно з двох боржників - Публічного акціонерного товариства "Енергетичні Технології" та Приватного підприємства "Медін-Інвестментс", що згідно з чинним законодавством надає позивачу право вимагати повного виконання рішення також і від Приватного підприємства "Медін-Інвестментс".

Колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у відповідача-1 коштів та будь-якого іншого майна, окрім того, що було предметом спірного договору.

Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що укладення спірного договору про задоволення вимог іпотекодержателя унеможливлює виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/415/14 від 17.07.2014.

Твердження позивача про умисність і протиправність дій відповідачів щодо укладення спірного договору також не доведено належними і допустимими доказами.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що спірний Договір не порушує прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, з даним висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення суду першої інстанції відповідає законодавству, матеріалам справи та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Косакс Енд Ко Інтернешнл" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі № 910/19932/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19932/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв