ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 922/2632/14

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Пуль О.А.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора ПАТ «ВТБ Банк» - Ткаченко С.В. - за довіреністю від 20.03.2014р. №95/11.5.2;

ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Козирицький А.С. - свідоцтво від 01.02.2013р. НОМЕР_1;

від боржника ТОВ "Нестсервіс" - Горустович Д.Б. - за довіреністю від 23.12.2014р. ; Каднай С.В. - директор - наказ 34-К від 17.08.2013р.від іншого кредитора - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс", м. Харків,

на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014р.

у справі № 922/2632/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс", м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2014р. у справі №922/2632/14 (суддя Кононова О.В.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нестсервіс»; визнано розмір безспірних вимог ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 1589846,10грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію; введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Нестсервіс"; призначено розпорядником майна боржника - ТОВ "Нестсервіс" арбітражного керуючого Бандуру Івана Васильовича; встановлено арбітражному керуючому Бандурі І.В. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень за рахунок майна (коштів) боржника; зобов'язано оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Нестсервіс"; встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до 05.09.2014р.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 10,11,16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мотивована тим, що безспірні грошові вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Нестсервіс», які не забезпечені заставою майна боржника, складають більше трьохсот мінімальних заробітних плат і становлять 1589846,40грн. та не були задоволені останнім протягом трьох місяців при примусовому виконанні рішення господарського суду Харківської області від 10.06.2013р. у справі №922/1223/13 і від 05.02.2014р. у справі №922/5140/13, про що свідчить постанова Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28.04.2014р.

ТОВ "Нестсервіс" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014 р. у справі №922/2632/14 про порушення провадження у справі про банкрутство.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що відповідно до договору від 14.09.2007р. №1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1 сторони оцінили предмет іпотеки у 19393610грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становить 3840318,81 дол. США 81 цент, а отже узгоджена сторонами вартість іпотечного майна більша за суму заборгованості ініціюючого кредитора, яка складає 19147782,46грн.

Ліквідатором боржника Козирицьким А.С. подано заяву про відмову від апеляційної скарги, в якій він, з посиланням на ст.100 Господарського процесуального кодексу України, відмовляється від апеляційної скарги та зазначає, що вона не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує чиї-небудь права та охоронювані інтереси. Крім того, зазначає, що постановою господарського суду Харківської області від 02.12.2014р. у даній справі визнано банкрутом ТОВ «Нестсервіс» та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Козирицького А.С. та у відповідності до вимог статті 41 Закону про банкрутство з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, а отже з 02.12.2014р. припинились повноваження власника майна банкрута.

Вказана заява не підлягає до задоволення колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

У частині 6 статті 22 ГПК України зазначено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що: по-перше, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду від 16.07.2014р. про порушення провадження у справі №922/2632/14 подана боржником ТОВ «Нестсервіс», а не ліквідатором боржника, а отже останній не наділений правом відмови від апеляційної скарги, в порядку статті 100ГПК України, оскільки вона ним не подавалась; по-друге, прийняття такої відмови порушить права та охоронювальні інтереси боржника, який і звернувся з цією апеляційною скаргою.

Відзивом від 13.02.2015р. ПАТ «ВТБ Банк» заперечує проти вимог апеляційної скарги вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просить залишити її без змін, апеляційну скаргу-без задоволення. При цьому зазначає, що заборгованість боржника підтверджена рішеннями господарського суду Харківської області від 10.06.2013р. та від 05.02.2014р.,відповідно, у справах №922/1223/14 та у справі №922/5140/13, а також постановами про відкриття виконавчого провадження. Вартість предмета іпотеки чітко визначена у п.1.4 договору від 06.09.2007р. №140/Z/1 та становить 17427249грн., вимоги що не забезпечені майном боржника та не були погашені протягом трьох місяців з моменту відкриття виконавчого провадження складають 1589846,10грн., а отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Також 13.02.2015р. ПАТ «ВТБ Банк» подано заяву про залишення без розгляду апеляційної скарги, у якій воно просить апеляційну скаргу ТОВ «Нестсервіс» в особі директора Каднай С.В. на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014р. у справі №922/2632/14 залишити без розгляду. В обґрунтування своїх вимог банк посилається на те, що постановою господарського суду Харківської області від 02.02.2014р. визнано юридичну особу ТОВ «Нестсервіс» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру банкрута; арбітражним керуючим банкрута призначено Козирицького А.С., який у відповідності до вимог статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня свого призначення виконує функції (органів управління) банкрута. Таким чином, на думку ініціюючого кредитора, апеляційна скарга, подана від імені директора ТОВ «Нестсервіс», підписана неуповноваженою особою, що виключає можливість здійснення апеляційного провадження.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне:

У відповідності до вимог статті 1 Закону про банкрутство сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом; учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника тощо. Згідно вимог Закону про банкрутство на кожній судовій стадії провадження у справі про банкрутство признається арбітражний керуючий. Зокрема на стадії підготовчого засідання призначається розпорядник майна, який здійснює свою діяльність разом з керівником боржника. Керівник боржника на стадії порушення провадження у справі про банкрутство не позбавлений права оскаржували, зокрема, ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство. Суд апеляційної інстанції, встановивши поважність пропуску строку на подання апеляційної скарги з метою дотримання статті 124 Конституції України - права сторони та апеляційне оскарження та недопущення порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997р. та є частиною національного законодавства, відповідно до якої кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та недопущення позбавлення сторони доступу до правосуддя, встановивши той факт, що Каднай С.В. з 17.09.2013р. є директором ТОВ «Нестсервіс», що підтверджується наказом від 17.09.2013р. №34-К, вважає, що керівник юридичної особи у відповідності до норм цивільного законодавства та Закону про банкрутство, на стадії розпорядження майном, наділений правом підпису при поданні апеляційної скарги на процесуальні документи, які були прийняті судом до визнання боржника банкрутом, після ж визнання боржника банкрутом, на стадії ліквідаційної процедури, ліквідатор виконує повноваження керівника банкрута, а отже процесуальні документи прийняті судом після визнання боржника банкрутом не можуть бути оскаржені боржником за підписом керівника юридичної особи, оскільки за приписами статті 38 Закону про банкрутство вже припинено повноваження органів управління.

У пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.07.2008р. N 01-8/451 «Про внесення змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003р. N 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" зазначено, що згідно з практикою Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

З огляду на статус господарських судів та встановлену законом підвідомчість господарських спорів Судом може бути прийнято рішення про прийнятність індивідуальної заяви для її розгляду по суті і розглянуто питання про порушення прав, викладених, зокрема, у: пункті 1 статті 6 Конвенції, який визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд (див. рішення Суду у справі Sokurenko and Strygun v. Ukraine, no. 29458/04, § 23, від 20.07.2006) включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні (див. рішення Суду у справі Tserkva Sela Sosulivka v. Ukraine, no. 37878/02, §§ 50 і 53, від 28.02.2008).

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2014р. у зв'язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. для розгляду справи №922/2632/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Пуль О.А. ( а.с.205 матеріалів оскарження).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники апелянта підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, наведених в апеляційній скарзі і просили скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014р. та припинити провадження у справі.

Представник ініціюючого кредитора ПАТ «ВТБ Банк» та ліквідатор заперечили проти вимог апеляційної скарги, вважають ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників апелянта, ініціюючого кредитора та ліквідатора, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.06.2014р. Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестсервіс» в порядку статті 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на момент звернення). Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що боржник має перед ним непогашену заборгованість у розмірі 19093393,42грн., яка підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 10.06.2013р. у справі №922/1223/13 у розмірі 17308796,53грн., з яких штрафні санкції -70633,84грн. та судовий збір у розмірі 68820,50грн. та рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2014р. у справі №922/5140/13 у розмірі 1907805,93, з яких 38156,12грн. - судовий збір; постановами про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2013р. і від 28.02.2014р. та невиконанням рішення більш ніж три місяця з моменту відкриття виконавчого провадження (т.1,а.с.4-6).

З доданих до заяви документів вбачається, що 06.09.2007р. між ПАТ «ВТБ Банк» (банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нестсервіс» укладений кредитний договір №140-Ю, відповідно до п.1.1,п.1.1.1 якого банк надає позичальнику (ТОВ «Нестсервіс») грошові кошти у сумі 2000000дол США, зі строком користування до 05.09.2014р. (т.1,а.с.10-43). Умови вказаного договору неодноразово змінювались, зокрема, щодо розміру процентної ставки та строку повернення кредиту, шляхом укладення між сторонами додаткових угод до договору від 06.09.2007р.

06.09.2007р. на виконання умов кредитного договору від 06.09.2007р. №140-Ю між ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержателем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс" (іпотекодавцем) укладений іпотечний договір №140/Z/1, п.1.1 якого встановлено, що предметом цього договору є передача в іпотеку нерухомого майна, зазначеного у п.1.3 цього договору, надалі -предмет іпотеки, для забезпечення виконання своїх зобов'язань в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати плати за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та повернення яких встановлюються кредитним договором від 06.09.2007р. №140-Ю та будь-якими додатковими угодами до нього (т.1,а.с.44-45).

У пункті 1.3 даного договору зазначено, що іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлове приміщення літ. «Г-5», що розташоване за адресою: м.Харків, вул. Примерівська, 23, яке належить йому на праві власності, і на яке, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежитлового приміщення складає 1662,9кв.м. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Харківського бюро технічної інвентаризації від 10.08.2007р. вартість предмету іпотеки становить 19393619грн.

Згідно із п.1.4 даного договору предмет іпотеки сторони оцінили в 17427249грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становить 3450940дол. США.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.09.2007р. між тими ж сторонами укладений договір №1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1, пунктом 1 якого п.1.4 розділу 1 «предмет договору» іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1 сторони виклали у наступній редакції: «Предмет іпотеки сторони оцінили у 19393619грн., що за курсом НБУ становить 3840318,81 доларів США» (т.4,а.с.13,14).

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.06.2013р. у справі № 922/1223/13 стягнуто з ТОВ " Нестсервіс" на користь ПАТ "ВТБ Банк" 17239976,53грн. заборгованості (з яких, як вбачається з мотивувальної частини рішення: 13412254 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 1914323,50 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 22989,87 грн. - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; 738036,53грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 1040105,91грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору; 41632,89 грн. - прострочена заборгованість по сплаті щорічної комісії, нарахованої за період з 06.09.2011р. по 05.09.2012р.; 7178,71грн. - пеня, нарахована в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо погашенням кредиту; 9081,90 грн. - пеня, нарахована зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитними коштами; 36883,30 грн. - пеня, нарахована зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитними коштами; 4804,32грн. - пеня, нарахована в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати щорічної комісії; 1435,70грн. - три відсотки річних за прострочення сплати кредиту; 1816,30грн. - три відсотки річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами; 7376,80 грн. - три відсотки річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами; 1921,73 грн. - три відсотки річних за прострочення сплати щорічної комісії за управління кредитом; 135,08 грн. - інфляційні витрати у зв'язку з простроченням сплати щорічної комісії) та 68820,50 грн. витрати по сплаті судового збору. Вказаний борг виник на підставі кредитного договору № 140-Ю від 06.09.2007р., який був укладений між кредитором та боржником.

На виконання вказаного рішення суду був виданий відповідний наказ від 10.07.2013 р., який був пред'явлений до виконання. Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.09.2013 р. було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду від 10.06.2013р. по справі № 922/1223/13 .

10.07.2013р. господарським судом Харківської області видано наказ про примусове виконання рішення від 10.06.2013р. у справі №922/1223/13 (т.1,а.с.51).

16.09.2013р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №39813556 з виконання наказу №922/1223/12, виданого 10.07.2013р. господарським судом Харківської області про стягнення з ТОВ «Нестсервіс» на користь ПАТ «ВТБ Банк» 172339976,53грн. (т.1, а.с.52).

Листом від 04.02.2014р. №13-10-35-253/5-370/14 Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України повідомив ПАТ «ВТБ Банк», що у ВПВР ДВС України на виконанні перебуває наказ господарського суду Харківської області від 10.06.2013р. №922/1223/13, та зазначив, що Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного рішення суду. Подальші виконавчі дії будуть проведені у відповідності до вимог чинного законодавства (т.1,а.с.54).

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2014 р. у справі № 922/5140/13 стягнуто з ТОВ " Нестсервіс" на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість у розмірі 1907805,93грн. (з яких, як вбачається з мотивувальної частини рішення: 47256,93грн. - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; 1716363,98 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 53453,19 грн. - прострочена заборгованість по сплаті щорічної комісії, нарахованої за період з 06.09.2012р. по 05.09.2013 р.; 70963,30 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1775,83грн. - пеня за несвоєчасну сплату щорічної комісії; 16852,40 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів; 819,62 грн. 3% річних за прострочення сплати щорічної комісії; 320,72 грн. - інфляційні втрати у зв'язку із простроченням сплати щорічної комісії) та 38156,12 грн. витрат по сплаті судового збору. Зі змісту судового рішення вбачається, що борг також виник на підставі кредитного договору від 06.09.2007р. № 140-Ю (т.1,а.с.55-57).

На виконання вищезазначеного рішення суду виданий наказ від 24.02.2014р. у справі №922/5140/13, який також був пред'явлений до виконання (т.1, а.с.58).

28.02.2014р. старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42283556, якою відкрито виконавче провадження з виконання наказу №922/5140/13, виданого 24.02.2014р. господарським судом Харківської області про стягнення з ТОВ «Нестсервіс» на користь ПАТ «ВТБ Банк» 1907805,93грн. (т.1, а.с.59).

13.06.2014р. Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області надано відповідь на звернення ПАТ «ВТБ Банк у якому зазначено, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №922/5140/13, 10.03.2014р. після закінчення строку на добровільне виконання винесено постанову про стягнення судового збору та цієї з дати винесено постанову про об'єднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом загальна сума заборгованості боржника ТОВ «Нестсервіс» перед кредитором ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором від 06.09.2007р. № 140-Ю становить 19147782,46 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2014р. прийнято заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк до розгляду (т.1,а.с.2,3).

16.07.2014р. місцевим господарським судом винесено оскаржувану ухвалу з підстав, наведених вище (т.1, а.с.95-99).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " (надалі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У частинах 1,2 статті 11 Закону про банкрутство зазначено, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви. До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Частиною 3 статті 10 Закону про банкрутство встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

За змістом приписів статей 12-16 Закону про банкрутство прийняття заяви про порушення провадження у справі про банкрутство і порушення провадження у справі про банкрутство є відокремленими одна від одної процесуальними діями.

Питання про порушення провадження у справі про банкрутство вирішується господарським судом виключно у підготовчому засіданні.

Завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності.

Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про іпотеку", поряд з іншим, зобов'язання з іпотеки припиняються внаслідок реалізації предмета іпотеки.

Так, частиною 3 статті 16 Закону про банкрутство встановлено, що якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Отже, ініціюючий кредитор вправі порушити справу про банкрутство боржника за наявності у нього грошових вимог безспірного характеру, які, у разі їх забезпечення заставою, є недостатніми для повного задоволення його вимог, а також за умови, що вони перевищують 300 мінімальних розмірів заробітної плати та перебували на виконанні в органах державної виконавчої служби понад три місяці і залишились не задоволеними боржником.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість ТОВ «Нестсервіс» перед ПАТ «ВТБ Банк» становить 19147782,46грн., що є більше ніж триста мінімальних заробітних плат. Наявність заборгованості підтверджується рішеннями господарського суду Харківської області від 10.06.2012р. у справі 922/1223/13 та від 05.02.2014р. у справі №922/5140/13, які відповідно до статті 85 ГПК України набрали законної сили.

Також місцевим господарським судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.09.2007р. №140-Ю між ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержателем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс" (іпотекодавцем) укладений іпотечний договір №140/Z/1, п.1.1 якого встановлено, що предметом цього договору є передача в іпотеку нерухомого майна, зазначеного у п.1.3 цього договору, надалі -предмет іпотеки, для забезпечення виконання своїх зобов'язань в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати плати за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та повернення яких встановлюються кредитним договором від 06.09.2007р. №140-Ю та будь-якими додатковими угодами до нього (т.1,а.с.44-45).

У п.1.3 даного договору зазначено, що іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлове приміщення літ. «Г-5», що розташоване за адресою: м.Харків, вул. Примерівська, 23, яке належить йому на праві власності, і на яке, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежитлового приміщення складає 1662,9кв.м. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Харківського бюро технічної інвентаризації від 10.08.2007р. вартість предмету іпотеки становить 19393619грн.

Згідно із п.1.4 даного договору предмет іпотеки сторони оцінили в 17427249грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становить 3450940дол. США.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що 14.09.2007р. між тими ж сторонами укладений договір №1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1, пунктом 1 якого п.1.4 розділу 1 «предмет договору» іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1 виклали у наступній редакції: «Предмет іпотеки сторони оцінили у 19393619грн., що за курсом НБУ становить 3840318,81 доларів США». Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками юридичних осіб та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 14.09.2007р. Крім того, в судовому порядку цей договір не визнаний недійсним (т.4,а.с.13,14).

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір може містити положення, зокрема, щодо визначення вартості предмета іпотеки.

У частині 3 пункту 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. N 01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» зазначено, що у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Проведена будь-якої із сторін договору в односторонньому порядку оцінка заставного майна не можу слугувати підставною для визначення розміру грошових вимог, що забезпечені заставою.

Таким чином, сума заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором становить 19147782,46грн., з яких 130687,36грн. пені, а розмір його вимог, що забезпечені майном боржника, з урахуванням вартості заставного майна, яка погоджена сторонами у договорі від 14.09.2007р. №1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 06.09.2007р. №140/Z/1, складає 19393619грн.

У частині 7 статті 16 вказаного Закону зазначено, що суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо: заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

Вказаний перелік підстав для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство є вичерпний.

З аналізу наведених норм права вбачається, що саме на цих етапах провадження у справі про банкрутство необхідно дати оцінку доводам сторін щодо забезпеченості активами боржника грошових вимог ініціюючого кредитора.

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вимоги ініціюючого кредитора ПАТ «ВТБ Банк» у повному обсязі забезпечені майном боржника ТОВ «Нестсервіс», відповідно, відсутні безспірні грошових вимог, які б перевищували 300 мінімальних розмірів заробітної плати та не забезпечені заставою майна боржника, а отже місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для порушення провадження у справі про банкрутство щодо ТОВ «Нестсервіс».

Верховний Суд України у постанові від 30.12.2008р. у справі №Б15/77-07, зазначив про те, що законність здійснення провадження у справі про банкрутство на всіх її процедурах може бути встановлена лише у випадку належної оцінки судами, згідно з нормами статті 43 ГПК України, підставності порушення провадження у справі про банкрутство в цілому.

За приписами пункту 11 статті 83 Закону про банкрутство господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс" підлягає до задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014р. у справі №922/2632/14 слід скасувати, як таку, що прийнята з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, провадження у справі слід припинити відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Керуючись, ст.ст. 91, 99, 101, п. 3 ст. 103, п.п.1,4 ч.1 ст.104, ст.ст. 105,106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестсервіс", м. Харків, задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2014р. у справі №922/2632/14 скасувати.

3.Провадження у справі №№922/2632/14 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.02.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Пуль О.А.