РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015Справа №910/1250/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Резніченко Олени Юріївни
доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»
простягнення 128163 грн. 28 коп.
Представники сторін:

від позивача: Резніченко О.Ю. - паспорт серія ЕВ 063425, виданий Ленінським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 21.07.2004;

від відповідача: Мазуренко О.П. - представник за довіреністю № 13-11-1952 від 06.02.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.01.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Резніченко Олени Юріївни з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення 128163 грн. 28 коп., з яких 104459 грн. 25 коп. основного боргу, 3854 грн. 97 коп. 3% річних та 19849 грн. 06 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору від 25.09.2008 не сплатив орендні платежі за період з 01.06.2013 по 01.01.2014, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 104459 грн. 25 коп. Крім того, у зв'язку з порушенням строків оплати орендних платежів позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3854 грн. 97 коп. за загальний період нарахування з 25.05.2013 по 17.11.2014 (щодо кожного простроченого платежу окремо) та інфляційні втрати в розмірі 19849 грн. 06 коп. за період з січня по жовтень 2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 порушено провадження у справі № 910/1250/15-г, розгляд справи призначено на 16.02.2015.

У судовому засіданні 16.02.2015 позивач подав суду для огляду оригінали Договору від 25.09.2008, рахунків-фактур та листів про направлення рахунків-фактур відповідачу; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.02.2015 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог у зв'язку з тим, що позивачем не надано суду доказів вручення відповідачу рахунків-фактур, з огляду що строк оплати за ними не настав; надав усні пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 16.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2008 між Фізичною особою-підприємцем Резніченко Оленою Юріївною (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (відповідно до п. 1.2 Статуту), (орендар) укладено Договір, відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю, а орендар приймає від орендодавця в платне, тимчасове користування на умовах оренди 1/10 частку нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова, буд. 20, корпус 1; загальна площа орендного майна становить 95,9 кв.м.

Вказаний Договір посвідчений нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1759.

Відповідно до п. 3.1 Договору, строк оренди становить 10 років з дня передачі орендованого майна орендарю, яким є дата підписання "Акту прийому-передачі майна в оренду". В цьому акті зазначається: опис орендовано майна, технічний стан (коефіцієнт зносу), недоліки орендованого майна та інше.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розмір орендної плати за перші шість місяців становитиме - 9850 грн. 00 коп. в місяць, а починаючи з сьомого місяця розмір орендної плати становитиме - 14922 грн. 75 коп. в місяць.

Відповідно до п. 4.3 Договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 25 числа поточного місяця, за наступний на підставі рахунку, виставленого орендодавцем. Орендодавець щомісячно до 25 числа поточного місяця зобов'язується надавати акт приймання-передачі послуг оренди за звітний період. Орендар звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату за цим Договором у випадку несвоєчасного виставлення орендодавцем рахунку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на підставі складеного між сторонами 25.09.2008 акту прийому-передачі майна в оренду, позивач передав відповідачу в платне тимчасове користування на умовах Договору від 25.09.2008 об'єкт оренди: частину магазину «Южний», що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова, буд. 20, корп. 1, загальною площею 98,5 кв.м.

Як встановлено судом, за період з 01.06.2013 до 01.01.2014 (червень - грудень 2013 року) відповідач користувався об'єктом оренди на умовах, визначених Договором від 25.09.2008, що не заперечувалось відповідачем.

Судом встановлено, що за період з червня по грудень 2013 року позивачем було нараховано 104459 грн. 25 коп. плати за користування об'єктом оренди, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактурами № 7 від 26.06.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за червень 2013 року), № 8 від 25.06.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за липень 2013 року), № 9 від 16.07.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за серпень 2013 року), № 9 від 22.07.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за вересень 2013 року), № 10-1 від 23.09.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (оренда плата за жовтень 2013 року), № 11 від 23.10.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за листопад 2013 року) та № 12 від 11.11.2013 на суму 14922 грн. 75 коп. (орендна плата за грудень 2013 року).

Відповідач не надав заперечень щодо суми заборгованості з орендної плати за період з червня по грудень 2013 року, однак вважає, що у нього не виник обов'язок з оплати у зв'язку з тим, що позивач, як це передбачено п. 4.3 Договору, не виставляв рахунки на оплату, зокрема, не направляв їх на адресу місцезнаходження відповідача: м. Київ, вул. Артема, буд. 15.

Втім, суд зазначає, що в матеріалах справи знаходяться належним чином засвідчені копії супровідних листів позивача (вих. № 19/а від 25.06.2013, вих. № 22/а від 16.07.2013, вих. № 25-1/а від 23.07.2013, вих. № 25/а від 23.09.2013, вих. № 26/а від 22.10.2013, вих. № 28/а від 13.11.2013), які підтверджують факт виставлення рахунків-фактур за орендну плату за спірний період. Зокрема, як вбачається із вказаних супровідних листів, вони виставлялись відповідачу як за юридичною адресою відповідача (м. Київ, вул. Артема, 15), так і за адресою філії відповідача - Кіровоградського районного управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 17).

Судом встановлено, що на кожному супровідному листі міститься відтиск печатки Кіровоградського районного управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з вхідним номером та датою отримання, що свідчить про отримання відповідачем вказаних супровідних листів та рахунків-фактур за спірний період, з 01.06.2013 до 01.01.2014.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п. 4.1 Договору витрати зі сплати орендної плати за даним Договором відносяться до витрат Кіровоградської філії банку; а відповідно до п. 12 Договору платником за Договором від 25.09.2008 виступає саме Кіровоградське районне управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

За таких обставин, суд зазначає, що твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо ненадання позивачем доказів вручення відповідачу рахунків-фактур на оплату орендних платежів за Договором від 25.09.2008 за спірний період з 01.06.2013 по 01.01.2014 є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що умова Договору від 25.09.2008, викладена в п. 4.3, відповідно до якої оплата здійснюється на підставі рахунку, виставленого орендодавцем, по суті не містить конкретно визначеного строку здійснення оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо обов'язку відповідача здійснити оплату на підставі рахунку, виставленого орендодавцем не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Так само, виставлення рахунку позивачем не може розглядатись як подія, з якою пов'язано початок перебігу строку виникнення зобов'язання, оскільки подія є об'єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як виставлення рахунку є саме дією, яка є вираженням суб'єктивної волі учасників правовідносин.

Натомість, враховуючи те, що п. 4.3 Договору сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 25 числа поточного місяця, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати орендних платежів за Договором від 25.09.2008 за період з 01.06.2013 до 01.01.2014 (червень - грудень 2013 року) відповідач повинен був здійснювати до 25 числа поточного місяця, а саме: до 25.05.2013 за червень 2013 року, до 25.06.2013 за липень 2013 року, до 25.07.2013 за серпень 2013 року, до 25.08.2013 за вересень 2013 року, до 25.09.2013 за жовтень 2013 року, до 25.10.2013 за листопад 2013 року, до 25.11.2013 за грудень 2013 року.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність та обсяг заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» перед Фізичною особою-підприємцем Резніченко Оленою Юріївною за Договором від 25.09.2008 за період з 01.06.2013 до 01.01.2014 у розмірі 104459 грн. 25 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів в розмірі 104459 грн. 25 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Резніченко Олени Юріївни в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» суми основного боргу в розмірі 104459 грн. 25 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3854 грн. 97 коп. за загальний період нарахування з 25.05.2013 по 17.11.2014 (щодо кожного простроченого платежу окремо, починаючи з 25 числа кожного місяця, в якому мала бути проведена оплата) та інфляційні втрати в розмірі 19849 грн. 06 коп. за період з січня по жовтень 2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку в їх обґрунтованості та відповідності передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, у зв'язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Резніченко Олени Юріївни в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 3% річних в розмірі 3854 грн. 97 коп. за загальний період нарахування з 25.05.2013 по 17.11.2014 (щодо кожного простроченого платежу окремо, починаючи з 25 числа кожного місяця, в якому мала бути проведена оплата) та інфляційних втрат в розмірі 19849 грн. 06 коп. за період з січня по жовтень 2014 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15; ідентифікаційний код: 20025456) на користь Фізичної особи-підприємця Резніченко Олени Юріївни (25015, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, буд. 11/11, корпус 5, кв. 2; ідентифікаційний код: ) суму основного боргу в розмірі 104459 (сто чотири тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 3854 (три тисячі вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 97 коп., інфляційні втрати в розмірі 19849 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сорок дев'ять) грн. 06 коп. та судовий збір в розмірі 2563 (дві тисячі п'ятсот шістдесят три) грн. 27 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.02.2015

Суддя І.М. Отрош