ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 922/5910/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Департаменту земельних відносин ХМР, м. Харків
про визнання договору поновленим
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,дов.№ 2207 від 09.12.2014р., ОСОБА_3,дов.№ 387 від 01.04.2014р.

відповідача - Багліков В.С.№2710/225-15 від 06.01.2015року.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Департаменту земельних відносин ХМР , в якій просить суд визнати поновленим і продовженим термін дії Договору оренди землі, що зареєстрований в Управлінні держкомзему у місті Харкові в Державному реєстрі земель за №00277 (нотаріально засвідчений 26.04.2011), який укладений між Харківською міською радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 на підставі рішення 38 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам у земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд» №281/09 . відповідно до якого Харківська міська рада передала в тимчасове користування у загальною площею 0,0090 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на тих самих умовах, терміном на три роки (в редакції проекту угоди, що доданий до позовної заяви).

Ухвалою суду від 19.12.2014 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/5910/14 та призначено до розгляду у відкритому засіданні на 20 січня 2015 року.

Через канцелярію суду 20.01.2014 (вх. № 1759) відповідач надав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 20.01.2015 розгляд справи було відкладено на 10 лютого 2015 року о 12:30.

В судовому засіданні 10 лютого 2015 представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав до суду письмовий відзив на позов (вх.№5287 від 10.02.2015 року) в якому просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що чинним законодавством України не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, у зв'язку із чим просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням 38 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25.11.2009 № 281/09 «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» ФОП ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку строком до 01.11.2014 площею 0,0090 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, земель транспорту по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі.

Вказаним рішенням ФОП ОСОБА_1 було попереджено, що надана земельна ділянка розташована в межах «червоних ліній» просп. АДРЕСА_1 і в разі початку реконструкції проспекту повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.

На підставі зазначеного рішення між Харківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 10.03.2011 було укладено договір оренди землі (далі за текстом - договір), який зареєстровано 21.04.2011 за № 00277та нотаріально засвідчено. Кадастровий номер земельної ділянки - 00277.

Відповідно до п. 8 Договору після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новій строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 20 Договору встановлено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється протягом 5 робочих днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка за вказаною адресою надавалась ФОП ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1», що на підставі договору купівлі-продажу належала позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Проте, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 № 605 «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» нежитлову будівлю було включено до переліку об'єктів, від яких звільняється території м. Харкова.

Не погоджуючись, з вказаним рішення позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою про скасування зазначеного рішення виконавчого комітету, в частині включення нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1, до переліку об'єктів від яких звільняється територія м. Харкова, і постановою Комінтернівського районного суду від 08.07.2014 у справі № 641/3200/14-а, залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014, рішення виконавчого комітету від 02.10.2013 № 605 в частині пункту 7 додатку до цього рішення було скасовано.

Проте, як зазначено в позовній заяві нежитлову будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1, що належала на праві власності ФОП ОСОБА_1 було демонтовано.

Маючи намір продовжити користуватися орендованою земельною ділянкою та скористатися переважним правом на поновлення Договору новий строк позивач 16.10.2014 звернувся до Харківської міської ради з заявою від 15.10.2014 в якій просив продовжити дію договору оренди землі від 21.04.2011 № 00277, укладеного з Харківською міською радою строком до 09.05.2018.

На вказану заяву позивач отримав відповідь від Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 14.11.2014 № С-3-19308/1-14.08-39 відповідно до якої, ФОП ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні спірного договору оренди землі, посилаючись на рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 № 1253/13, яким було надано дозвіл на реконструкцію об'єктові транспортного комплексу за вказаною адресою. рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 № 605 про звільнення території м. Харкова від об'єктів за вказаною адресою, та те, що на земельній ділянці відсутні об'єкти нерухомого майна, зареєстровані на праві власності за ФОП ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаною відповіддю Департаменту земельних відносин міської ради, ФОП ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом, про визнання договору оренди землі від 21.04.2011 № 00277 поновленим на той же строк та на тих самих умовах.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень міської ради.

З 2002 року набрав чинності новий Земельний Кодекс, згідно якого, зокрема ст. 3 ЗК України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень та ст.12 Земельного кодексу України (в редакції до 2013 р.) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Крім цього, згідно з п. 34 ст. 26 та ч. 1 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питання щодо регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради, яка в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

На підставі рішення Харківської міської ради від 25.11.2009 № 281/09 між Харківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 21.04.2011 № 00277 строком до 01.11.2014 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи нежитлова будівля літ. «А-1» по АДРЕСА_1, знесена.

За таких обставин, станом на момент розгляду цієї справи, у позивача по АДРЕСА_1, відсутні об'єкти нерухомого майна, що належать йому на праві приватної власності.

У зв'язку з чим, на звернення ФОП ОСОБА_1 від 16.10.2014 (що додана до позовної заяви) до Харківської міської ради про поновлення договору оренди землі, Департаментом земельних відносин міської ради було надання відповідь № С-3-19308/1-14.08-39 від 14.1.2014, відповідно до якої було відмовлено у поновлені договору оренди землі за вказаною адресою, у зв'язку відсутності зареєстрованих на праві власності за ФОП ОСОБА_1 об'єктів нерухомого майна за вказаною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Зі змісту ч. 1 першої статті 24 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Отже, виходячи з того, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. ЗА відсутності такого рішення неможливо зобов'язати цей орган у судовому порядку укласти такий договір або поновити його, оскільки таке зобов'язання суперечитиме вимогам законодавства.

Аналогічну правову позицію про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, викладено у постанову Верховного Суду України від 11 листопада 2014 у справі 912/1552/13 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, сторонами спірного договору оренди землі від 21.04.2011 № 00277 є Харківська міська рада та ФОП ОСОБА_1, позивачем подано позов до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, що є структурним підрозділом Харківської міської ради, проте не є стороною по спірному договору, а отже є неналежним відповідачем по даній справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 626 ,627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 83, 116 Земельного кодексу України, ст..ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 33 Закону України «Про оренду землі» керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 13.02.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк