КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Справа№ 925/2376/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:не з'явився;

відповідачаЛещенко Н.С., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Запорізькій області

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 26.12.2014

у справі № 925/2376/14 (головуючий суддя: Єфіменко В.В.)

за позовом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області

до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.12.2014 у справі № 925/2376/14 на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) позовну заяву повернуто Службі автомобільних доріг у Запорізькій області без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Служба автомобільних доріг у Запорізькій області звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду Черкаської області від 26.12.2014 у справі № 925/2376/14 скасувати, прийняти нову ухвалу про відстрочення сплати судового збору та прийняття позовної заяви до розгляду.

Скарга мотивована тим, що господарським судом Черкаської області не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 прийнято до розгляду справу № 925/2376/14. Розгляд апеляційної скарги призначений на 09.02.2015.

09.02.2015 позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи, оскільки про дату, час і місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача.

09.02.2015 представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив суд ухвалу господарського суду Черкаської області від 26.12.2014 у справі № 925/2376/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Ухвала суду мотивована тим, що скаржник заявляючи клопотання про відстрочку сплати судового збору не надав належних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, в зв'язку з чим суд відмовив у задоволенні такого клопотання.

Оскільки, місцевий господарський суд відмовив скаржнику у відстрочці сплати судового збору та враховуючи відсутність доказів сплати судового збору при поданні зустрічного позову, то судом було застосовано положення п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Однак, за твердженням скаржника місцевий господарський суд належним чином всебічно не розглянув клопотання про відстрочення сплати судового збору та безпідставно позбавив його встановленого законодавством права звернення в суд.

Проте, такі твердження скаржника є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

За приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Зазначена позиція суду знайшла відображення в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України скаржник не надав ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції докази які б підтверджували, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, сама лише довідка скаржника про відсутність на його рахунку коштів для сплати судового збору не приймається судом в якості доказу який міг би бути підставою для відстрочки сплати судового збору.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив скаржнику в задоволенні клопотання, і як наслідок правомірно застосував положення п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду Черкаської області від 26.12.2014 у справі № 925/2376/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Запорізькій області залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 26.12.2014 у справі № 925/2376/14 - без змін.

2. Матеріали справи 925/2376/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Е.О. Шевченко

Б.О. Ткаченко