РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25181/14 27.01.15

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень"

до Державного підприємства" Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України"

про стягнення штрафу у розмірі 12 425,00 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Хлабистін Д.М. (дов. №26 від 01.05.2015),

від відповідача: Євсєєва О.М. (дов.№ЦЦПП-345 від 11.12.2014)

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства" Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" про стягнення штрафу у розмірі 12 425,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2014 порушено провадження у справі №910/25181/14 та призначено її до розгляду на 11.12.2014 року.

08.12.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв'язку із нез'явленням представників сторін до судового засідання 11.12.2014, суд виніс ухвалу про відкладення розгляду справи на 23.12.2014 року.

За наслідками судового засідання 23.12.2014 судом постановлено ухвалу, якою продовжено строк розгляду пору на 15 днів, у задоволення клопотання відповідача, відкладено розгляд справи на 27.01.2015 року.

Під час судового засідання 27.01.2015 представник позивача надав пояснення, аналогічні тим що викладені у позові, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

У свою чергу, представник відповідача у судовому засіданні 27.01.2015 проти позову заперечував с підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці Хлібодарівське кар'єроуправління Державне підприємство «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» здійснило відправлення вагону № 65283012 (далі-вагон) згідно накладної №53481149 на станцію Індустріальна Південної залізниці.

При проходженні вагону через станцію Чаплине Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Так, після прибуття вагону на станцію Чаплине Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні. Про даний факт складено акти загальної форми №507 від 11.05.2014 та комерційний акт АА № 044491/8 від 11.05.2014 року.

Із наявних у матеріалах справи документах вбачається, що у накладній №53481149 у вагоні №65283012 вказана маса вантажу складає 69 000 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 72 000 кг, що на 3000 кг більше, ніж вказано у накладній та на 3000 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону.

Підставою для покладання на відповідача, як відправника, відповідальності, згідно ст.122 Статуту залізниць, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту (п. 3.15 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 за № 04-5/225) та Оглядового листа Вищого Господарського суду України від 29.11.07 № 01-8/917, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Пунктом 11 «Правила приймання вантажів до перевезення», зареєстрованих у міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 861/5082 визначено, що у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) - додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач має можливість запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся із даним позовом до суду, у межах якого просить стягнути з відповідача штраф розміром 12 425,00 грн.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, зауважує на тому, що Державним підприємством «Придніпровська залізниця» порушено порядок оформлення комерційного акту АА №044491/8/1 від 11.05.2014 та залізничної накладної №533481149 від 08.05.2014 року. Так, у комерційному акті в розділі «Є» всупереч вимогам п.12 Правил складання актів відсутня відмітка станції призначення про те, що під час перевірки вантажу різниці проти комерційних актів, складених попутною станцією, не виявлено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2014 зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці Хлібодарівське кар'єроуправління Державним підприємством «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» здійснено відправлення вагону № 65283012 (далі-вагон) згідно накладної №53481149 на станцію Індустріальна Південної залізниці.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч.

11.05.2014 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №507, яким зафіксовано невідповідність маси вантажу зазначену у залізничній накладній №53481149 від 08.05.2014 вагон №32261406 показанням ваг, зокрема по прибуттю поїзда при зважуванні вага брутто 72 000 кг, тара вагона з документа 23 800 кг, вага вантажу з документу 69 000 кг., що більше проти документа на 3 000 кг.

11.05.2014 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено комерційний акт серії АА №044491/8/1, яким зафіксовано що при контрольному зважуванні вагона №65283012, на основі акта загальної форми №507 від 11.05.2014 ст. Чаплине.

Результати контрольного переважування вагонів позивачем відображено у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Чаплине Придніпровської залізниці, відповідний витяг з якої міститься у матеріалах справи.

До того ж, у матеріалах справи наявна копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №1 станції Чаплине Придніпровської залізниці, Власник ЗВВТ Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень, з якого вбачається, що засіб ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №1 пройшов перевірку про, що свідчить відмітка контроль придатності, ЗВВТ для зважування вантажів, профілактичне обслуговування, перевірки несправності, ремонт та усунення недоліків. Згідно відмітки від 24.04.2014 продовжено термін експлуатації ваг до 31.03.2019 року.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

По прибуттю вагонів на станцію призначення Індустріальна Південної залізниці, вантаж вагою нетто 72 000 кг, який прибув у вагоні № 65283012 видано вантажоодержувачу 17.05.2014, що підтверджується відповідними записами та відмітками станції призначення в комерційному акті.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів у випадку, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничних накладних №53481149 масу вантажу нараховано відповідачу штраф розміром 12 425,00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати - 2 485,00 грн.

Наразі, суд наголошує, що при застосуванні положень статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки (аналогічна правова позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 08.11.2012 у справі № 5006/23/117/2012; від 06.08.2014 у справі №911/866/14).

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу (аналогічна правова позиція викладена, зокрема в п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»).

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, враховуючи викладені висновки, залізниця, користуючись правом, визначеним ст. 24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Крім того, ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати штрафу розміром 12 425,00 грн. за неправильне зазначенням маси вантажу у накладних та на момент прийняття рішення судом доказів сплати такого штрафу відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини.

До того ж, суд вважає за необхідне зауважити, що відсутність у комерційному акті АА №044491/8/1 у графі «Є» запису, що під час перевірки вантажу різниці проти комерційних актів, складених попутною станцією, не виявлено, не створює підстав вважати такий акт недійсним з огляду на наявність інших, законом передбачених реквізитів, з огляду на що заперечення відповідача зводять лише до ухилення від відповідальності у вигляді сплати штрафу.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 22, 32-34, 49 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до Державного підприємства" Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" про стягнення штрафу у розмірі 12 425,00 грн.- задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» (03038, місто Київ, вулиця Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 24249750) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, вулиця Карла Маркса, будинок 108; ідентифікаційний код 01073828) штраф у розмірі 12 425 (дванадцять тисяч чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 27.01.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 03.02.2015 року

Суддя К.В. Полякова