ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Справа № 914/3933/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства проектно-конструкторського технологічного інституту "Львівхарчопроект", м. Львів № 01/08-01-15 від 08.01.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2014 року

у справі № 914/3933/14

за позовом: Державної установи "Львівська обласна фітосанітарна лабораторія", м. Львів

до відповідача: Державного підприємства проектно-конструкторського технологічного інституту "Львівхарчопроект", м. Львів

про: стягнення 39 853,01 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Лободзець Д.Я. - представник за довіреністю № 252 від 28.08.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 17.12.2014 року у справі № 914/3933/14 (суддя Артимович В.М.) позов Державної установи "Львівська обласна фітосанітарна лабораторія" до відповідача Державного підприємства проектно-конструкторського технологічного інституту "Львівхарчопроект", про стягнення 39 853,01 грн. задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Проектно-конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" на користь Державної установи "Львівська обласна фітосанітарна лабораторія" - 39 853,01 грн. основного боргу, 1 857,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 17.12.2014 року у справі № 914/3933/14, відповідач - Державне підприємство проектно-конструкторського технологічного інституту "Львівхарчопроект" - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, у поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позивачем об'єднано в одному провадженні вимогу про стягнення суми заборгованості, яка фактично складається з трьох самостійних сум боргу, які виникли, на думку позивача, у зв'язку із невиконанням скаржником грошових зобов'язань, передбачених умовами трьох окремих правочинів: договорами про відшкодування експлуатаційних витрат №25 від 01 квітня 2013 року; № 14 від 04 лютого 2014 року; б/н від 25 квітня 2014 року. Поданий позивачем розрахунок експлуатаційних витрат відображає грошові суми, що могли бути понесені останнім відповідно до технічних висновків, однак первинних документів, які б підтверджували факт, що такі витрати були понесені, позивачем не надано. Інші документи, які подавались позивачем, апелянт вважає неналежними доказами, оскільки такі не відповідають Закону України «про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Як зазначає скаржник у поданій апеляційній скарзі, акти звірки не є первинними документами та суми боргу не доводять.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 17.12.14 р. у справі №914/3933/14 та відмовити у позові.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/3933/14 розподілено для розгляду головуючому - судді Костів Т.С..

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 року у склад колегії для розгляду вищезазначеної справи введено суддів - Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2014 року у справі № 914/3933/14 в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 10.02.2015 р..

Ухвалою суду від 10.02.15 року, розгляд справи вікладався з підстав, викладених у ній.

Представнику роз'яснено його права та обов'язки згідно зі ст. 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 17.02.15 року з'явився, проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у поданому письмовому відзиві на неї (вих. № 46 від 09.02.15 року та вх. № 01-04/868/15 від 09.02.15 року), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не доповів, хоч був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'', у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представника позивача в судових засіданнях, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, між сторонами у даній справі 01.04.2013 р., 04.02.2014 р. укладено договори про відшкодування експлуатаційних витрат по утриманню приміщень, відповідно до яких позивач зобов'язувався забезпечувати теплопостачанням в опалювальний період адміністративну будівлю у м. Львові по вул. Вітовського, 18, а відповідач згідно договорів від 01.04.2013 р. за № 25 та від 04.02.2014 р. за № 15 зобов'язувався оплачувати щомісячно в опалювальний період 22,13 % нарахованої суми за спожитий газ та його транспортування, а також зобов'язувався щомісячно в опалювальний період відшкодовувати 22,13 % посадового окладу і доплату за роботу у нічний час опалювачів з врахуванням нарахувань на заробітну плату, а також відшкодувати щомісячно в опалювальний період вартість електричної енергії, що споживається котельнею на обігрів нежитлових приміщень в розмірі 22,13 % відповідно до показників електролічильника котельні.

Згідно договору б/н від 25.04.2014 р. про відшкодування експлуатаційних витрат по утриманню приміщень, відповідач зобов'язувався оплачувати вищенаведені витрати щомісячно в опалювальний період у розмірі 16,00 %.

Відповідно до п. 2.4 вищезазначених договорів відповідач щомісячно відшкодовує позивачу платежі відповідно до договору та виставленого рахунку, але не пізніше 15-го числа шляхом перерахування сум в безготівковому порядку на його реєстраційний рахунок.

Станом на 31.10.2014 р. відповідач порушив умови вищенаведених договорів, у зв'язку із чим його заборгованість перед позивачем становить 39853,01 грн..

Як вбачається із наявних у матеріалах справи актів звірки розрахунків, скаржник заборгованість визнав. Та обставина, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом бухгалтерського обліку, не спростовує його доказової сили як письмового доказу. Заперечуючи належність такого доказу, скаржник не надав жодних доказів того, що відображена в актах звірки взаєморозрахунків сума заборгованості не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як свідчить довідка Державної установи „Львівська обласна фітосанітарна лабораторія" від 02.12.2014 р. за № 352, станом на 02.12.2014 р. на балансі установи обліковується на рахунку 103 "Будинки та споруди" нежитлове приміщення, частина підвалу і котельні (інв. номер 10310010) загальною площею 176 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вітовського, 18.

Як вбачається з технічного висновку визначення технічного стану системи опалення та теплової віддачі трубопроводів системи опалення у адміністративному будинку на вул. Вітовського, 18 у м. Львові від 2013 р., замовлення 1.6.025.019-13, примішення відповідача розміщені частковому на другому (приміщення літ. 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 31 та санвузли), четвертому, п'ятому, шостому поверсі загальною площею 1120,6 кв.м., в тому числі 369,9 кв.м. приміщення, які від'єднані від опалювальних приладів. Опалювальна площа складає 750,7 кв. м., процентне відношення споживання теплової енергії, враховуючи місця загального користування, становило для відповідача 22,13 %.

Відповідно до технічного висновку визначення технічного стану системи опалення та теплової віддачі трубопроводів системи опалення в адміністративному будинку по вул. Вітовського, 18 у м. Львові від 2014 р., замовлення 1.6.017.010-14, приміщення відповідача розміщені на четвертому поверсі опалювальною площею 416,70 кв.м. Загальне споживання теплової енергії становить 16 % від загальних витрат споживання газу, електропостачання та утримання обслуговуючого персоналу котельні.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 02.01.2013 р. по 31.07.2014 р. за договором б/н від 25.04.2014 р. заборгованість складає 3199,94 грн., акту звіряння взаємних розрахунків за період з 02.01.2013 р. по 31.07.2014 р. за договором № 15 від 04.02.2014 р. заборгованість складає 5834,59 грн., акту звіряння взаємних розрахунків за період з 02.01.2013 р. по 31.07.2014 р. за договором № 25 від 01.04.2013 р. заборгованість складає 30818,48 грн..

На виконання умов договорів складено акт виконаних робіт від 15.04.2013 р. за № 008 (відшкодування за спожитий газ за січень, лютий, березень 2013 р.) на суму 9643,25 грн.; акт виконаних робіт від 15.04.2013 р. за № 012 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні за січень, лютий, березень 2013 р.) на суму 2464,23 грн.; акт виконаних робіт від 11.04.2013 р. за № 001 (відшкодування за спожиту електроенергію за січень, лютий, березень 2013р.) на суму 1251,84 грн.; акт виконаних робіт від 31.05.2013 р. за № ЛЛЯВ 00343 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні) на суму 414,92 грн.; акт виконаних робіт від 30.05.2013 р. за № ЛЛЯВ-00334 (відшкодування за спожитий газ за квітень 2013 р.) на суму 1195,50 грн.; акт виконаних робіт від 30.05.2013 р. за № ЛЛЯВ - 00333 (відшкодування за спожиту електроенергію за квітень 2013 р.) на суму 133,35 грн.; акт виконаних робіт від 28.10.2013 р. за № ЛЛЯВ - 00406 (відшкодування за спожиту електроенергію за жовтень 2013 р.) на суму 47,71 грн.; акт надання послуг від 28.10.2013 р. за № ЛЛЯВ-00404 (відшкодування за спожитий газ) на суму 612,20 грн.; акт виконаних робіт від 27.11.2013 р. за № ЛЛВ-00447 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні) на суму 1510,18 грн.; акт виконаних робіт від 27.11.2013 р. за № ЛЛЯВ-00445 (відшкодування за спожиту електроенергію за листопад 2013 р.) на суму 63,88 грн.; акт надання послуг від 27.11.2013 р. за № ЛЛЯВ-00444 (відшкодування за спожитий газ) на суму 728,91 грн.; акт надання послуг від 18.12.2013 р. за № ЛЛЯВ-00525 (відшкодування за спожитий газ) на суму 7522,28 грн.; акт виконаних робіт від 25.12.2013 р. за № ЛЛЯВ-00530 (відшкодування за спожиту електроенергію за грудень 2013 р.) на суму 293,90 грн.; акт виконаних робіт від 29.01.2014 р. за № 7 (відшкодування за спожитий газ за січень 2014 р.) на суму 2701,51 грн.; акт виконаних робіт від 28.01.2014 р. за № 5 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні за січень 2014 р.) на суму 1857,02 грн.; акт виконаних робіт від 29.01.2014 р. за № 6 (відшкодування за спожиту електроенергію за січень 2014 р.) на суму 377,80 грн.; акт виконаних робіт від 05.03.2014 р. за № 36 (відшкодування за спожитий газ за лютий 2014 р.) на суму 4546,91 грн.; акт виконаних робіт від 05.03.2014 р. за № 35 (відшкодування за спожиту електроенергію за лютий 2014 р.) на суму 380,27 грн., акт виконаних робіт від 05.03.2014 р. за № 34 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні за лютий 2014 р.) на суму 907,41 грн., акт надання послуг від 08.05.2014 р. за № 75 (відшкодування за спожитий газ за березень 2014 р.) на суму 2274,72 грн.; акт надання послуг від 08.05.2014 р. за № 76 (відшкодування експлуатаційних витрат за технічне обслуговування котельні за березень 2014 р.) на суму 676,05 грн.; акт надання послуг від 08.05.2014 р. за № 74 (відшкодування за спожиту електроенергію за березень 2014 р.) на суму 249,17 грн. та пред'явлено відповідні рахунки на оплату.

Відповідно до розрахунку експлуатаційних витрат по опаленню нежитлових приміщень будинку № 18 по вул. Вітовського у м. Львові, що повинні бути відшкодовані відповідачем, сума боргу складає 39853,01 грн..

Посилання скаржника на ту обставину, що вказаними документами не доводиться фактична витрата цієї суми позивачем, не заслуговують на увагу в світлі змісту укладених між сторонами договорів, якими на скаржника п. 2.4. покладено обов'язок у відповідний термін сплачувати відповідні суми. Доказів невірності виставлених рахунків суду не надано.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 ГК України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, оскільки строк виконання зобов'язання між сторонами встановлено, факт надання послуг підтверджено, у відповідача виник обов'язок з оплати вартості наданих послуг, а тому вимоги позивача про стягнення 39853,01 грн. є обгрунтованими та такими, що підтверджуються актами звіряння взаємних розрахунків та підлягають до задоволення.

Посилання скаржника на те, що позивачем об'єднано однотипні позовні вимоги між тими ж сторонами, що випливають з кількох договорів, не заслуговує на увагу, оскільки не належать до підстав, передбачених законом, з яких може бути скасоване судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 17.12.14 р. у справі № 914/3933/14 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства проектно-конструкторського технологічного інституту "Львівхарчопроект", м. Львів № 01/08-01-15 від 08.01.2015 року

- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2014 р. у справі № 914/3933/14 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 23.02.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Желік М.Б.