номер провадження справи 8/8/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 Справа № 908/298/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Левченка, 1)

до відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» (83062, м.Донецьк, вул.. Артема, 68)

про стягнення 6850 грн. 86 коп. збитків

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Шевелєв В.Г., дов. № 09/38 від 01.01.2015 р.

Відповідача - не з'явився

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 6850 грн. 86 коп. збитків

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 908/298/15-г, судове засідання призначене на 12.02.2015 р.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 12.02.2015р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування вимог вказує, що 08.07.2014 р. по залізничній накладній № 50663368 (досильна накладна № 50731108) вантажовідправником - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на адресу позивача здійснена поставка антрациту навалом в вологому стані перевізником - ДП «Донецька залізниця». 09.07.2014 р. та 10.07.2014 р. відповідач видав вантаж позивачу з комерційним актом № AQ 654370/22/391, який свідчить про недостачу антрациту у напіввагоні 5657814 у кількості 3,9тн та комерційним актом № AQ 654371/23/392, який свідчить про недостачу антрациту у напіввагоні № 53547436 у кількості 5,3 тн. Відповідно до інформації, викладеної у комерційному акті AQ 654370/22/391, вагон прибув у технічному відношенні справний: завантаження в вагони нижче рівня бортів на 200 мм. Поверхня вантажу маркована вапном, праворуч над 5-6-7 розвантажувальними люками заглиблення розміром 300см х 100см х 50см, а в районі заглиблення маркування порушене. Відповідно до інформації, викладеної у комерційному акті AQ 654371/23/392, вагон прибув у технічному відношенні справний: завантаження в вагони нижче рівня бортів на 200 мм. Поверхня вантажу маркована вапном, праворуч над 5-6-7 розвантажувальними люками заглиблення розміром 150см х 150см х 50см, а в районі заглиблення маркування порушене. Відповідно до ст. 909 ЦК України, ст.. 307 ГК України, ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення до видачі одержувачу. Позивач вважає, що відповідач як перевізник покладених на нього цивільно-правових обов'язків належним чином не виконав. Порушення відповідачем зобов'язання позивач вбачає у частковій втраті вантажу, який перевозиться, що спричинило заподіяння позивачу збитків у розмірі вартості втраченого майна та перебуває з ними у причинно-наслідковому зв'язку. Позивач з посиланням на ст.ст. 16, 22, 623, 909, 920, 924 ЦК України, ст.. 224, 307, 314 ГК України, ст.ст. 110, 114, 115 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача 6850 грн. 86 коп. збитків.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, клопотав про зупинення провадження у справі до закінчення проведення антитерористичної операції. В обґрунтування клопотання вказує, що через проведення антитерористичної операції та впровадження пропускної системи представника ДП «Донецька залізниця» не мають змоги бути присутніми на засіданні суду та захищати свої права, що порушує основні принципи судочинства.

Клопотання про зупинення провадження у справі судом відхиляється, оскільки статтею 79 ГПК України не передбачено таким підстав для зупинення провадження по справі, на які посилається відповідач.

Крім того, відповідачу пропонувалось надати відзив в електронному варіанті, а явку представника забзпечиттит за можливості.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2014 року ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" по залізничній накладній № 50663368 зі станції Должанська Донецької залізниці на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" відвантажило у напіввагоні № 56957814 вантаж - антрацит в вологому стані. При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу 69000кг. У накладній відображено, що вантаж маркований вапном. Також, по досильній накладній № 50731108 зі станції Волноваха Донецької залізниці на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" відвантажено у напіввагоні № 53547436 вантаж - антрацит. При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу 69000кг.

На станції призначення Маріуполь-Сортувальний здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складено комерційний акт № AQ 654370/22/391 та № AQ 654371/22/392 від 08.07.2014 року, відповідно до яких у вагоні № 56957814 виявилось: брутто 87800 кг, тара з брусу 22700кг, нетто 65100 кг., що менше документа на 3900 кг, у вагоні № 53547436 виявилось: брутто 86100 кг, тара з брусу 22400 кг, нетто 63700 кг., що менше документа на 5300 кг,

У комерційному акті № AQ 654370/22/391 зазначено, що навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 20 см. Поверхня вантажу слабо маркована вапном. З правої сторони над 5-6-7 люками по ходу потягу заглиблення розміром 300 х 100 х 50 см. В місці заглиблення маркування порушено. Течі вантажу немає. Вагон технічно справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті на засувні механізми.

У комерційному акті № AQ 654370/22/391 зазначено, що навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 20 см. Поверхня вантажу слабо маркована вапном. З правої сторони над 3-4 та 7 люками по ходу потягу заглиблення розміром 150 х 150 х 50 см. В місці заглиблення маркування порушено. Течі вантажу немає. Вагон технічно справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті на засувні механізми. Вказані комерційні акти підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

В комерційних актах № AQ 654370/22/391 та № AQ 654371/23/392 від 08.07.2014 року зазначено, що вагон № 56957814 та вагон № 53547436 в технічному відношенні виявилися справним.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом.

Згідно зі ст. 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

За приписами п. 12.1. Правил технічної експлуатації залізниць України, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 року зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Згідно абзацу 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 року вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Частиною 3 ст. 32 Статуту залізниць України та п.4 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено обов'язок відправника підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку та захист навколишнього середовища, а не вагон.

Згідно даних накладних № 50663368 та № 50731108 вантаж завантажено у вагон відправником, вантаж розміщено й закріплено згідно СМГС Гл1 п. 4.1, п. 4.3, п. 8 прил14 та згідно Гл.1п.4.1, п. 4.3, п. 8 прил 1.4 ГЛ 1 п. 4.1, п. 4.3 п. 8 прил. 14.

На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, наведене дає підстави вважати, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагону, вантажу, його маркування та розміщення у вагоні, залізницею на станції відправлення вантаж прийнятий без зауважень, протікання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагоні залізницею зазначено не було.

Зауваження з боку залізниці до стану спірних вагонів та вантажу у них відсутні і на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення, при цьому відстань між станціями відправлення та призначення 313 км за накладною № 50663368 та 56 км за накладною № 50731108.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що залізниця не довела відсутність своєї вини у виникненні недостачі.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку вантажовідправника № 575 від 10.07.2014р. вартість 1 тони вугілля АМ (13-25) складає 886,50 грн. (без ПДВ).

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 року, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) у даному спірному перевезенні становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Нестача згідно комерційного акту AQ 654370/22/391 від 08.07.2014 року у вагоні №56957814 складає 3900 кг. Таким чином, відповідальна нестача (з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто 2 % маси, зазначеної в перевізному документі) у спірному вагоні складає 2520 кг.

Нестача згідно комерційного акту AQ 654371/23/392 від 08.07.2014 року у вагоні №53547436 складає 5300 кг. Таким чином, відповідальна нестача (з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто 2 % маси, зазначеної в перевізному документі) у спірному вагоні складає 3920 кг.

Як вбачається з розрахунку, що міститься в позовній заяві, вартість недостачі, яку позивач просить стягнути з відповідача, розрахована з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі з урахуванням того, що зданий до перевезення вантаж знаходився у вологому стані, та складає 2680 грн. 77 коп. у вагоні № 56957814 та 4170 грн. 09 коп. у вагоні № 53547436. Розрахунок позовних вимог судом перевірено.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення 6850 грн. 86 коп. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України, ст. ст.23, 26 Закону України „Про залізничний транспорт", ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, м. Маріуполь, вул. Левченко,1, ) збитки у розмірі 6850 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. Видати наказ.

Повне рішення складено 17 лютого 2015 року.

Суддя І.А. Попова