Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" лютого 2015 р. Справа № 906/1679/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Поливко М.С.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - паспорт серії НОМЕР_2, виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 21.11.1995; ОСОБА_2 - представник за довір. від 18.12.2014

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (с. Глибочиця, Житомирський район, Житомирська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (с. Щеніїв, Черняхівський район, Житомирська область)

про стягнення 96792,21 грн

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (с. Глибочиця, Житомирський район, Житомирська область) подав до суду позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (с. Щеніїв, Черняхівський район, Житомирська область) 199143,37 грн, з яких: 161310,53 грн основного боргу, 15647,12 грн інфляційних втрат, 2399,77 грн 3% річних та 19785,95 грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов по Договору № 82/1013 від 22.10.2013 в частині оплати наданих послуг по перевезенню вантажів на загальну суму 161310,53 грн.

Ухвалою від 22.12.2014 господарський суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив засідання суду.

29.01.2015 до господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 96792,21 грн (з яких: 89798,97 грн основний борг, 4400,15 грн збитки завдані інфляцією, 250,94 грн 3% річних, 2342,15 грн пені) та повернення надлишково сплаченого судового збору у розмірі 2047,00 грн (а. с. 43 - 45).

В засіданні суду позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.01.2015), повідомили, що основний борг за надані послуги відповідачем не погашений і станом на день розгляду справи складає 89798,97 грн, надали клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відповідачу заяви про зменшення позовних вимог та розрахунків штрафних санкцій (а. с. 49 - 52).

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення представнику відповідача за довіреністю Зудіній - 05.02.2015 рекомендованого поштового відправлення (а. с. 48).

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного 22.10.2013 між ФОП ОСОБА_1 (перевізник/ позивач) та ТОВ "Агростем" (замовник/відповідач) Договору № 82/1013 (далі - Договір, а. с. 16 - 20), замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов'язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню вантажу замовника автомобільним транспортом перевізника; замовник зобов'язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим Договором (п. п. 1.2, 1.3 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони встановили наступні перевезення вантажу по вказаних нижче маршрутах:

Пункт завантаження: поля орендовані ТОВ "Агростем" у Черняхівському та Малинському районах Житомирської області.

Кінцевий пункт призначення: зернотік ТОВ "Агростем", що знаходиться за адресою: с. Щеніїв Черняхівського району Житомирської області.

Згідно з п. 2.1 Договору перевізник забезпечує виконання послуг по перевезенню, передбачених цим Договором, в термін погоджений у відповідній заявці на перевезення вантажу.

Так, транспортно - експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Транспортно - експедиційні послуги опосередковуються договором транспортного експедирування.

Згідно зі ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 82/1013 від 22.10.2013 позивач надав, а відповідач прийняв транспортні послуги по перевезенню вантажу (кукурудзи) загальною вартістю 115324,50 грн, доказом чого є підписані та скріплені печаткою відповідача акти приймання-передачі послуг від 09.12.2013 на суму 29648,98 грн (а. с. 21, 22) та від 31.12.2013 на суму 85675,52 грн (а. с. 25, 26).

Дані акти є достатніми підставами для проведення розрахунків з позивачем за отримані відповідачем автотранспортні послуги, оскільки їх підписання передбачене п. п. 3.2, 4.1 Договору.

При цьому, з усних пояснень позивача вбачається, що заявки на перевезення вантажу, товарно-транспортні накладні та податкові накладні, що згідно п. 4.3 Договору також є необхідною підставою для проведення розрахунків за надані послуги, сторонами Договору не оформлялись.

Назва та об'єм вантажу, ціна товару, маршрут перевезення та його кілометраж погоджувалися сторонами в підписаних актах приймання - передачі послуг, які за погодженням сторін є невід'ємною частиною Договору № 82/1013 від 22.10.2013, та неодноразово при виконанні Договору використовувалися сторонами як підстава для оплати наданих послуг.

Приписами ст. 916 ЦК України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що вартість послуг перевезення вантажу (кукурудза) за кожний тоно-кілометр становить 1,37 грн без ПДВ на паливі замовника.

Попередня оплата за надані послуги складає 10000,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 банківських днів з дня їх підписання.

Матеріалами справи (а. с. 36) підтверджено, що на виконання умов Договору відповідач 24.10.2013 перерахував на рахунок позивача 10000,00 грн в рахунок попередньої оплати за автотранспортні послуги, в результаті чого позивач здійснив поставку відповідачу товару (кукурудзи) загальною вартістю 115324,50 грн.

Оскільки відповідач у строк, передбачений п. 3.3 Договору, свої зобов'язання щодо своєчасної оплати наданих послуг у повному обсязі не виконав, 12.11.2014 позивач вручив представнику відповідача претензію про сплату протягом 10 календарних днів заборгованості про виконане перевезення (а. с. 12, 13).

У відповідь на претензію 19.11.2013 відповідач частково перерахував на рахунок позивача 5525,53 грн та 15.01.2014 - 10000,00 грн (а. с. 36), внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подачі позову до суду склала 89798,97 грн (115324,50 грн (сума поставка) - 10000,00 грн (сума передоплати) - 15525,53 грн (сума проплат)).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач автотранспортні послуги по перевезенню кукурудзи оплатив не в повному розмірі, заборгувавши позивачу 89798,97 грн, позивач правомірно звернувся в цій частині з позовом до суду.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача інфляційних та 3 % річних, господарський суд враховує, що за частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.01.2015) (а. с. 44), позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 4400,15 грн за період з 15.11.2014 по 18.12.2014, а також 250,94 грн 3 % річних за аналогічний період.

Підпунктом 6.1.5 пункту 6.1 Договору сторони погодили, що всі платежі, неустойка, пеня, штрафні санкції сплачуються у національній валюті України та нараховуються з моменту невиконання або неналежного виконання стороною зобов'язань за договором, що фіксується згідно з датою вручення рекомендованого листа з письмовою претензією, до моменту його належного виконання або припинення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при визначенні строку проведення нарахування штрафних санкцій слід виходити з претензії за вих. № 173 від 12.11.2014, яку згідно з відміткою проставленою внизу на вільному від тексту місці на першому аркуші претензії отримано представником відповідача Остапчук О.В. в день її вручення - 12.11.2014 (а. с. 12). Відтак, заборгованість у відповідач виникла з 13.11.2014.

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3 % річних та інфляційних, господарський суд встановив що їх суми обґрунтовані та вірні.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 2342,15 грн пені, нарахованої за період з 15.11.2014 по 18.12.2014 включно, слід зазначити таке.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок пені за період з моменту виникнення заборгованості по визначену позивачем дату - 18.12.2014, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає 2342,15 грн пені, як і зазначено позивачем у розрахунку.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів повернення суми боргу у розмірі 89798,97 грн станом на день вирішення спору не надав.

З огляду на викладене, суд вважає, позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.01.2015) обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню на суму 96792,21 грн, з яких: 89798,97 грн основного боргу, 250,94 грн 3% річних, 4400,15 грн інфляційних втрат та 2342,15 грн пені.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Водночас, враховуючи, що при зверненні позивача до суду останнім було сплачено 3982,87 грн судового збору, зважаючи на зменшення позивачем позовних вимог та керуючись абз. 5 п. 4.6 Постанови Пленуму ВГС України № 18 від 26.12.2011, абз. 2 п. 2.8 Постанови Пленуму ВГС України № 7 від 21.02.2013, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", позивачу слід повернути з Державного бюджету України 2047,03 грн судового збору (3982,87 - 1935,84).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (12344, Житомирська обл., Черняхівський район, с. Щеніїв, вул. Поліщука, буд. 3, )

на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 89798,97 грн - основного боргу,

- 250,94 грн - 3% річних,

- 4400,15 грн - інфляційних втрат,

- 2342,15 грн - пені,

- 1935,84 грн - витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2047,03 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.02.15

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек.