РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015Справа №910/28960/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт»

до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва

про стягнення 9 157, 46 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Степаненко О.А.;

від відповідача: Максимова Я.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 9 157, 46 грн., з яких: 7 135, 20 грн. -основний борг, 1 566, 58 грн. - інфляційні втрати, 455, 68 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № ДС-14 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 06.08.2012 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2014 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.01.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2012 р. між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» укладено договір № ДС-14 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів, умовами якого передбачено, що позивач зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а відповідач - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах передбачених даним договором.

Перелік робіт, що підлягають виконанню по конкретному ліфту або групі ліфтів визначається відповідними кошторисами, що являється невід'ємною частиною даного договору та погоджується сторонами.

Термін виконання робіт, в залежності від їх складності, складає не більш як один-два місяці з дня погодження договірної ціни та кошторису по конкретному об'єкту. Термін виконання робіт може бути змінено як у меншу так і в більшу сторону за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою.

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна вартість робіт за даним договором становить 7 135, 20 грн., у тому числі ПДВ - 20% - 1 189, 20 грн.

Згідно п.п. 2.2. та 2.3 договору, оплата робіт здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки відповідачем наданої форми актів - 3 робочих днів. Датою виконання зобов'язання по виконаних робіт є дата підписання відповідачем актів форми КБ-2в. Кошторисна вартість по конкретному об'єкту визначається у відповідності до «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д. 1.1-1-2000 та Ресурсних елементних кошторисних норм на ремонт пасажирських та вантажних ліфтів ВБН Д.2.8-204.02-2004.

Умовами п. 2.7. договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи відповідачем проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Здача-прийняття виконаних робіт оформлюється актами форми КБ-2, які підписуються обома сторонами (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 5.3.1. договору, відповідач зобов'язаний прийняти виконані позивачем роботи, до яких не має зауважень та своєчасно, як це передбачено у п. 2.7 даного договору, оплатити їх вартість. При виявленні відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт відповідач видає позивачу припис про їх усунення, а при значних порушеннях призупиняє виконання робіт.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 р. (п. 9.1. договору).

Так, позивачем були виконані підрядні роботи згідно договору на загальну суму 7 135, 20 грн., а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, а саме:

- від 15.10.2012 р. на суму 1 162, 80 грн.;

- від 15.10.2012 р. на суму 831, 60 грн.;

- від 15.10.2012 р. на суму 1 162, 80 грн.;

- від 15.10.2012 р. на суму 1 162, 80 грн.;

- від 15.10.2012 р., на суму 1 652, 40 грн.,

- від 15.10.2012 р., на суму 1 162, 80 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії в матеріалах справи).

При цьому, відповідач за виконані підрядні роботи не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 7 135, 20 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання щодо оплати виконаних підрядних робіт на суму 7 135, 20 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 455, 68 грн. - 3 % річних та 1 566, 58 грн. -інфляційних втрат за період з 30.10.2012 р. по 15.12.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № ДС-14 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 06.08.2012 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, виконав всі передбачені договором підрядні роботи, які прийняті відповідачем без зауважень щодо кількості та якості по актам приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідач за виконані роботи не розрахувався, в результаті чого заборгував позивачеві 7 135, 20 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені п. 2.7. договору, відповідач зобов'язаний оплатити виконані позивачем роботи в розмірі 7 135, 20 грн. протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати виконаних робіт та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № ДС-14 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 06.08.2012 р., та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 135, 20 грн. основної заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 455, 68 грн. - 3 % річних та 1 566, 58 грн. - інфляційних втрат за період з 30.10.2012 р. по 15.12.2014 р.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та індексу інфляції і встановив, що позивачем невірно визначено момент виникнення прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання.

За розрахунком суду, обґрунтованими є сума 3 % річних у розмірі 451, 57 грн. та 1 566, 58 грн. - індексу інфляції, які розраховано з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 06.11.2012 р. по 15.12.2014 р., а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15, ідентифікаційний код - 36657100), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (04073, м. Київ, провулок Куренівський, буд. 17, літера «Ш», ідентифікаційний код - 33308688) 7 135 (сім тисяч сто тридцять п'ять) грн. 20 коп. - заборгованості, 451 (чотириста п'ятдесят одну) грн. 77 коп. - 3 % річних, 1 566 (одну тисячу п'ятсот шістдесят шість) грн. 58 коп. - індексу інфляції та 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 18 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.02.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.