номер провадження справи 32/104/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 Справа № 908/4667/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервис", (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення 40689,84 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: Іойлев С.А., довіреність № 001 від 20.02.2014 р.

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 2066 від 23.12.2014 р.

ОСОБА_5, довіреність № 2066 від 23.12.2014 р.

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГСЕРВИС" з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 40689,84 грн., які складаються з 24016,84 грн. основного боргу за договором № 110 оренди майна, торгівельного місця та надання послуг ринку від 01.03.2014 р. та 16673 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.11.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4667/14, присвоєно справі номер провадження 32/104/14, з призначенням судового засідання на 10.12.2014 р.

Ухвалою суду від 10.12.2014 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 24.12.2014 р.

Ухвалою суду від 24.12.2014 р., за клопотанням позивача строк розгляду спору було продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 15.01.2015 р.

В судовому засіданні 15.01.2015 р. оголошено, на підставі ст. 77 ГПК України, перерву до 21.01.2015 р.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав викладених в позові та обґрунтовує їх ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору № 110 оренди майна, торгівельного місця та надання послуг ринку від 01.03.2014 р.

Відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві (відзив на позов долучений до матеріалів справи).

За клопотанням представників сторін судове засідання велось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Судовий процес завершено 21.01.2015 р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини сторін по справі врегульовані договором № 110 оренди майна, торгівельного місця та надання послуг ринку від 01.03.2014 р., укладений між ТОВ "ТОРГСЕРВИС" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідач у справі).

Відповідно до п. 1.1 позивач зобов'язався передати, а відповідач - прийняти в тимчасове платне користування торгівельне місце загальною площею 55 м2 та розташований на ньому павільйон АДРЕСА_3.

Торгівельна площа та орендоване майно використовується відповідачем на правах оренди для реалізації продовольчою групою товарів (п. 1.3. договору).

Відповідно до умов п. 9.1. даний договір укладений сторонами на строк з 01.03.2014 р. до 12.07.2017 р.

Згідно до п. 2.2. договору, відповідач вступає в користування орендованим майном з моменту підписання сторонами відповідно Акту прийому - передачі.

За актом прийому - передачі від 01.03.2014 р. підписаного між сторонами за договором було передано вказаний об'єкт в договорі ОСОБА_2.

Пунктами 3.1.- 3.5. договору визначено, що орендна плата складає за перший місяць оренди 420 (чотириста двадцять) грн.(без врахування ПДВ) у відповідності з розрахунком орендної плати, яка є невід'ємною частиною договору. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом її коректування за попередній місяць на індекс інфляції. Орендна плата не включає в себе вартість послуг ринку. Розмір послуг ринку оплачується відповідачем позивачу, визначається на підставі рахунків оплати за послуги ринку, які є невід'ємною частиною договору и складають 2880 грн. (без ПДВ). Зобов'язання по оплаті орендної плати та послуг ринку виникають та припиняються з моменту (дня) підписання відповідно Акту прийому - передачі орендованого майна. Орендна плата та послуги перераховуються відповідачем на розрахунковий рахунок або в касу позивача щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.13. договору, відповідач зобов'язався відшкодувати (компенсувати) позивачу на підставі виставлених рахунків витрати за використану електроенергію та передплату в кількості 90% від спожитої електроенергії, води, каналізацію та інші комунальні витрати в строк до 05 числа поточного місяця.

Позивач на виконання умов договору виставив для оплати оренди та послуг рахунки № 2526 від 30.04.2014 р. (на суму 558,64 грн.), № 2527 від 31.05.2014 р. (на суму 2063,02 грн.), № 2528 від 30.06.2014 р. (на суму 1002,18 грн.), № 2518 від 31.03.2014 р. (на суму 420 грн.), № 2519 від 30.04.2014 р. (на суму 1800 грн.), 2520 від 31.05.2014 р. (на суму 3300 грн.), № 2521 від 30.06.2014 р. (на суму 1673,00 грн.), № 2522 від 31.07.2014 р. (на суму 3300 грн.), № 2523 від 31.08.2014 р. (на суму 3300 грн.), № 2524 від 30.09.2014 р. (3300 грн.), № 2525 від 31.10.2014 р. (на суму 3300 грн.), а всього на загальну суму 24016,84 грн.

Відповідач свої обов'язки по оплаті згідно умов договору виконав частково, внаслідок чого у нього, відповідно до розрахунків позивача, виникла заборгованість в сумі 24016,84 грн., яка і є предметом судового розгляду.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що по-перше договір оренди припинив свою дію 28 серпня 2014 р., а тому нарахування орендної плати після закінчення дії договору є безпідставним. Крім того, відповідач наполягає на тому, що з нього безпідставно стягується плата за послуги ринку, оскільки таких послуг він не отримував. Оплату за спожиту електроенергію у липні не здійснив, у зв'язку з тим, що рахунок на оплату не виставлявся.

Суд, оцінюючи фактичні обставини справи, доводи та заперечення сторін, приписи чинного законодавства дійшов наступних висновків.

Відповідачем в обґрунтування своєї позиції щодо припинення між сторонами орендних відносин надав суду «Повідомлення про відмову від договору та виселення», яке надійшло на адресу ПП ОСОБА_2 вих. № 23 від 28.07.2014р. В даному листі позивач виходячи з тих обставин, що відповідач має заборгованість з орендної плати та плати за послуги ринку протягом п'яти місяців, відмовляється від договору оренди та вимагає у п'ятиденний строк з моменту отримання повідомлення повернути орендоване майно по Акту прийому - передачі.

Позивач наполягає на тих обставинах, що незважаючи на те, що такий лист про відмову від договору дійсно був направлений, але договір не є припиненим, оскільки відповідач не прийняв пропозицію про розірвання договору і продовжував користуватися спірним майном.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що сторони розірвали договір у двосторонньому порядку. Про відсутність намірів розірвати договір оренди з боку відповідача свідчить також і той факт, що майно не було повернуто орендодавцю за Актом прийому-передачі.

Згідно ст. 291 ГК України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із договір оренди може бути достроково розірваний з підстав та в порядку встановленою ст.188 цього Кодексу

Умовами договору (п. 9.4) було передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однією із сторін договору може бути розірваним достроково в односторонньому порядку у випадку невиконання стороною своїх зобов'язань за ним, а також за іншими підставами передбаченими законом. Про розірвання Договору іншій стороні посилається повідомлення не пізніше, чим за один місяць до дати розірвання.

Пунктом 9.3 договору, зміни і доповнення до цього договору можуть бути внесені за згодою сторін, оформлюється в письмовій формі і становлять невід'ємну частину договору.

Спеціальним законом, що регулює відносини оренди як державного так і комунального майна є Закон України "Про оренду державного та комунального майна"(надалі -Закон). Термін, на який укладається договір оренди - є істотною умовою договору оренди (стаття 10 Закону). Статтею 17 Закону передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Також, п. 2.4. договору передбачено, у випадку припинення дії договору або його розірвання відповідач передає позивачу звільнене від свого майна орендований об'єкт (площу) своєчасно з підписанням Акта прийому -передачі в п'ятиденний строк з моменту припинення або розірвання договору у порядку передбаченому діючим законодавством.

Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що договір оренди, укладений між сторонами по справі, достроково розірваний не був.

За таких обставин заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування орендної плати за спірний період судом до уваги не приймаються.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо безпідставності стягнення плати за послуги ринку, оскільки п. 3.3,3.5 Договору сторони визначили, що плата за послуги ринку є фіксованою сумою і складає 2 880 грн. без ПДВ.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист вих. № 27 від 03.09.2014 р., яким ТОВ "Торгсервіс" повідомляло ПП ОСОБА_2 щодо умов розрахунку калькуляції послуг; також, що згідно умов договору підставою для оплати фінансових зобов'язань орендатора є відповідні розрахунки до договору, тобто під час укладення договору сторони письмово погодили про сплату орендарем плати за послуги ринку та орендних платежів без обов'язкового оформлення актів виконаних робіт та інше.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В статті 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що на момент закінчення розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 24016,84 грн., доказів її погашення не надав, вимога позивача про стягнення 24016,84 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 16673,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з п. 8.6 договору, у випадку порушення відповідачем грошового зобов'язання по орендній платі або послугам ринку більш 15 календарних днів, від дати передбаченої в п. 3.5. договору,, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 100% від загальної суми заборгованості. Штрафні санкції за несвоєчасну оплату орендної плати застосовуються позивачем з обліком індексації, передбаченої п. 3.2. договору.

Таким чином, розрахунок штрафу позивачем здійснено вірно, а вимоги про його стягнення, на підставі зазначеного вище, є обґрунтованими.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, зважаючи на ступінь вини у порушенні зобов'язання, та невідповідність розміру пені наслідкам порушення, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе скористатися своїм правом та зменшити розмір штрафу до 500 грн.

З огляду на вищевикладене, позов задовольняється частково.

З урахуванням того, що суд зменшив розмір неустойки, виходячи з повноважень наданих п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГСЕРВИС" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 40689,84 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервис", (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 6, ) 24016 (двадцять чотири тисячі шістнадцять) грн. 84 коп. основного боргу, 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. штрафу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України « 17» лютого 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.