ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" лютого 2015 р.Справа № 924/1977/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО", м. Волочиськ, Хмельницька область

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Яромир", с. Антопіль, Андрушівський район, Житомирська область

2. Виробничого сільськогосподарського кооперативу „Шпичинці", с. Шпичинці, Хмельницький район, Хмельницька область

про стягнення солідарно із ТОВ „Яромир" та ВСК „Шпичинці" на користь ТОВ „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО" грошових коштів у 694 433,02 грн., з яких 331 046,96 грн. основного боргу, 34 432,32 пені, 126 511,74 грн. штрафу, 48 990,96 грн. 36% річних, 31 695,66 грн. інфляційних втрат, 121 755,39 грн. курсової різниці

За участю представників сторін:

від позивача: Бундз Т.В. - за довіреністю від 12.06.2014р.;

від відповідача-1: Сачок А.В. - за довіреністю від 02.02.2015р.;

від відповідача-2: не прибув;

за участю: Бас П.І. - заст. директора товариства.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом відповідно до якого просить суд стягнути солідарно із ТОВ „Яромир" та ВСК „Шпичинці" на користь ТОВ „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО" грошових коштів у розмірі 694 433,02 грн., з яких 331 046,96 грн. основного боргу, 34 432,32 пені, 126 511,74 грн. штрафу, 48 990,96 грн. 36% річних, 31 695,66 грн. інфляційних втрат, 121 755,39 грн. курсової різниці.

В обґрунтування позову та у додатковому письмову поясненні від 05.02.2015р. позивач повідомив про таке. Згідно ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України передбачено, що в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Верховний Суд України у постановах від 04.07.2011р. по справі №3-62гс11 та від 26.12.2011р. по справі №3-141гс11, які були прийняті з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих положень законодавства, прийшов до висновку, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно умов договору поставки з додатками №50-04/14ЖТ від „02" квітня 2014 року, сторони дійшли згоди про те, що п.2.3. сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривнях. Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання договору, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання договору. Передбачені умови договору поставки є такими, що відповідають вимогам Цивільного кодексу України, а його умови визначені на розсуд сторін і погодженні ними, що вказує на принцип свободи договору.

За таких обставин, стверджує, що за такою умовою договору сторони визначили особливості формування ціни договору. Так, покупець взяв на себе обов'язок здійснювати оплату вартості товару виходячи з вартості товару на момент підписання договору з урахуванням курсу долара США на день фактичної оплати.

Представник позивача в засіданні суду 19.02.2015р. прибув, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача-1 в засіданні суду 19.02.2015р. прибули, проти позовних вимог заперечили. Наполягали на призначенні по справі судової почеркознавчої експертизи із підстав, викладених у письмовому клопотанні про призначення судової експертизи.

Відповідач-2 в засіданні суду 19.02.2015р. не прибув, проте у письмовому відзиві від 16.02.2015р. позовні вимоги визнав, просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача-2.

Суд, заслухавши позиції сторін, дослідивши наявні у справі матеріали та у зв'язку із необхідністю визначення достовірності підписів у видаткових накладних, для встановлення яких необхідні спеціальні знання, прийшов до висновку, що для повного та всебічного розгляду справи є необхідність призначення судової експертизи.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 19.02.2015р. у справі №924/1977/14 на підставі ст.41 ГПК України судом призначено судову почеркознавчу експертизу документів, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (29013, м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне провадження у справі №924/1977/14 зупинити до одержання результатів судової експертизи.

Керуючись ст.ст.79, 86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №924/1977/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО", м. Волочиськ, Хмельницька область до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю „Яромир", с. Антопіль, Андрушівський район, Житомирська область; 2.Виробничого сільськогосподарського кооперативу „Шпичинці", с. Шпичинці, Хмельницький район, Хмельницька область про стягнення солідарно із ТОВ „Яромир" та ВСК „Шпичинці" на користь ТОВ „Агрохімічна компанія „ВІТАГРО" грошових коштів у 694 433,02 грн., з яких 331 046,96 грн. основного боргу, 34 432,32 пені, 126 511,74 грн. штрафу, 48 990,96 грн. 36% річних, 31 695,66 грн. інфляційних втрат, 121 755,39 грн. курсової різниці, зупинити у зв'язку із призначенням по справі судової почеркознавчої експертизи документів.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу-1 (вул. Жовтнева, 7, с. Антопіль, Андрушівський р-н, Житомирська обл., 13414) - згідно заяви;

3 - відповідачу-2 (с. Шпичинці, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 31322) - прост. кореспонд.

4 - ХВ КНДІСЕ (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29013) - рекоменд. коресп.