номер провадження справи 14/150/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 Справа № 908/5492/14

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (адреса - 71100 м. Бердянськ Запорізької області, вул. Мазіна, 65/97)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1)

про стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

04 грудня 2014 року Позивач - Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (далі за текстом ПАТ «Бердянське ПТМ») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі за текстом ФОП ОСОБА_2) про стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.12.2014р. порушено провадження у справі №908/5492/14, судове засідання призначено на 13.01.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2015р. розгляд справи відкладено до 29.01.2015р. у зв'язку з неявкою Відповідача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. розгляд справи відкладено до 04.02.2015р. у зв'язку з неявкою Відповідача.

В судовому засіданні 04.02.2015р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в період з 01.11.2012р. по 30.09.2014р., після припинення дії з 31.10.2012р. укладеного між Сторонами Договору купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення №1169 від 29.11.2009р., Відповідач безпідставно користувався послугами з постачання теплової енергії. Всього за вказаний період Відповідачем спожито теплової енергії на загальну суму 6 238,39 грн.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Бердянське ПТМ» 6 238,39 грн. вартості безпідставно набутої теплової енергії, а також судові витрати в розмірі 1 827,00 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник Відповідача в судові засідання 13.01.2015р., 29.01.2015р. та 04.02.2015р. за викликом суду не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали господарського суду Запорізької області від 05.12.2014р. про порушення провадження та від 13.01.2015р., 29.01.2015р. про відкладення розгляду справи були направлені за адресою місця реєстрації ФОП ОСОБА_2, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: АДРЕСА_1.

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

26.11.2009р. між ЗАТ «Бердянське ПТМ» (правонаступником якого є ПАТ «Бердянське ПТМ») - Постачальник та ПП ОСОБА_2 (в подальшому прізвище змінено на ОСОБА_2) - Споживач укладено Договір №1169 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення (далі за текстом Договір).

У відповідності з п.п. 1.1., 2.1.1. Договору Постачальник зобов'язався у період опалювального сезону безперебійно відпускати теплову енергію на потреби опалення приміщення Споживача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, а Споживач, відповідно до п.п 1.1, 4.6. Договору, зобов'язався щомісячно сплачувати за отриману теплову енергію не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що даний договір укладений строком з 01.11.2009р. по 31.10.2010р. і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах , якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено при припинення цього договору або перегляд його умов.

05.10.2012 р. на адресу Позивача надійшов лист від 27.09.2012 р. від Відповідача про відмову від послуг теплопостачання та припинення укладеного між сторонами Договору з 31.10.2012р.

Таким чином, Договір від 26.11.2009р. № 1169 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води припинив свою дію 31.10.2012р. Новий договір сторонами не укладався.

Разом з тим, протягом опалювального періоду - з 01 листопада 2012 року по 30 вересня 2014 року Позивачем було належним чином забезпечено безперебійне постачання теплової енергії на опалення будинку АДРЕСА_2, в тому числі і до нежитлового вбудованого приміщення площею 295,2 кв. м., яке згідно з Договором купівлі-продажу цілого убудованого приміщення № 912 від 03.04.2008 року (Бланки: ВКІ 064595, ВКІ 064596) належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Враховуючи вищезазначене, Відповідач отримував без договору (безпідставно) теплову енергію, вироблену Позивачем з 01 листопада 2012 року по 30 вересня 2014 року, при цьому Відповідач спожиту теплову енергію не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, в т.ч. міжопалювалого періоду для систем опалення.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов'язок укладання договору покладено на споживача.

Таким чином, зобов'язання Відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії законів, що перелічені вище. При цьому, неукладення договору не звільняє Відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію.

Пунктом 20 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, встановлено, що у разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

У зв'язку з відсутністю у Відповідача приладів обліку, розрахунок кількості та вартості теплової енергії здійснений розрахунковим способом з урахуванням теплового навантаження на потреби опалення згідно "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94, які затверджені Держжитлокомунгоспом України 14 грудня 1993 року та діючих двоставкових тарифів на послуги Позивача в опалювальний період.

Для розрахунку використовувалась формула з КТМ 204 України 244-94, в якій застосовуються всі наявні у Позивача показники. А саме: величина теплового навантаження (зазначена в договорі), розрахункова температура зовнішнього повітря поденно (підтверджується офіційною інформацією Запорізького обласного центру з гідрометеорології), кількість діб постачання теплової енергії у відповідному місяці (відповідно до календарної кількості днів кожного місяця з урахуванням початку та закінчення опалювальних сезонів).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою врегулювання спору Позивачем була направлена Відповідачу вимога від 28.08.2014р. за вих. № 2340 щодо оплати спожитої Відповідачем теплової енергії на суму 6 045,65 грн., яку Відповідач залишив без задоволення.

Слід зазначити, що пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Однак, Відповідач цією можливістю не скористався, відключення від мереж централізованого опалення згідно з визначеним законодавчими актами України порядком, не здійснив.

Також, слід відзначити, що властивості теплової енергії зводяться до наступного:

1) теплову енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати;

2) процес виробництва теплової енергії, як правило, неперервний і невід'ємно пов'язаний як з її транспортуванням, так і з споживанням;

3) теплова енергія при передачі споживається і не може бути повернена.

Статтею 387 Цивільного Кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка безпідставно, без відповідної правової підстави, володіє цим майном.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно потерпілому.

Згідно ч. 2 ст. 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

При цьому, Відповідач правом участі в судовому засіданні та правом надати відзив на позов не скористався.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» про стягнення з ФОП ОСОБА_2 вартості безпідставно спожитої теплової енергії підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (71100 м. Бердянськ Запорізької області, вул. Мазіна, 65/97, ) 6 238 (шість тисяч двісті тридцять вісім) грн. 39 коп. вартості безпідставно набутої теплової енергії, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 09.02.2015р.