ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року Справа № 904/5186/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Іщенко Ю.С. представник, довіреність №28 від 04.02.14

від відповідача: Євстигнеєв А.О. представник, довіреність №9 від 12.01.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014р. у справі №904/5186/14

за позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м.Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

про стягнення 24490,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" про стягнення 24490,30 грн. вартості спожитої теплової енергії.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства відмовився укладати з МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" договір про постачання теплової енергії. Вказував, що споживаючи теплову енергію без договору та не сплачуючи її вартість, відповідач безпідставно придбав майно (теплову енергію), яке належить позивачу на праві власності. З посиланням на норми ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з відповідача вартість цієї теплової енергії.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014р. у справі №904/5186/14 (суддя Мілєва І.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Вмотивовуючи рішення, місцевий господарський суд зазначив, що належних доказів приєднання систем опалення у вказаних позивачем приміщень, що перебували на балансі відповідача, до теплових мереж позивача та наявності точки розподілу на тепловій мережі позивача, в якій здійснюється продаж позивачем відповідачеві теплової енергії, а отже, і можливості купівлі відповідачем у позивача теплової енергії як товарної продукції, позивачем суду не надано. Позивачем не доведена технічна можливість отримання послуг теплопостачання відповідачем. При ухваленні рішення, суд керувався нормами ст. 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Позивач - Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі", не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014р. у справі №904/5186/14, подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин справи, що мають істотне значення для справи; що висновки, які викладені у рішенні не відповідають обставинам справи; що судом порушено норми матеріального права та процесуального права. Відповідач просить скасувати означене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що приміщення, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 34 знаходиться в єдиній системі централізованого опалення житлового будинку, що належить до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід'ємною частиною відповідно до будівельних норм.

Відповідно до листа КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" Дніпропетровської міської ради від 17.03.2014р. №53 та доданої до нього схеми, приміщення площею 78,7 кв. м в зазначеному житловому будинку має 5 стояків опалення з врізками під регістри опалення (точки розподілу, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення). Також, листом №51 від 10.09.2014р. КП "ЖЕП №22" ДМР повідомило МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі", що означене приміщення за вищевказаною адресою є опалюваним.

Крім того, відповідач звертає увагу, що на його адресу від КП "Бюро" не надходило повідомлень стосовно відключення приміщень, які перебувають на його балансі, від мереж централізованого теплопостачання, представники МПК "Дніпропетровські міські теплові мережі" для складання актів комісійного обстеження приміщень не викликались.

Представниками КП "Бюро" та попереднього балансоутримувача приміщення, КЖЕП "Південне", при складанні акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.12.2011р. приміщення визнано таким, що технічним умовам відповідає та не зроблено жодних застережень стосовно наявних проблем опалення водопостачання тощо.

Відповідач - КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що питання про підстави для постачання позивачем теплової енергії відповідачу було розглянуто судом та рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2013р. у справі №904/8443/13, яке було залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2014р., було відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог до відповідача про зобов'язання укласти договір на постачання теплової енергії. Також відповідач вказує на не подання позивачем суду доказів на підтвердження факту постачання теплової енергії саме відповідачу, оскільки не надано належних доказів наявності в приміщеннях, що знаходились на балансі відповідача, системи теплопостачання, приєднаної до центральної системи теплопостачання, та не надано належних доказів технічної можливості здійснення позивачем постачання теплової енергії окремо до приміщень відповідача, враховуючи, що приміщення відповідача знаходяться в жилому будинку, не надано дозволів відповідачу на підключення споживачів до розподільчих теплових мереж. Вказує, що для обґрунтування та підтвердження надання послуг з теплопостачання позивач повинен довести існування вузлів обліку кількості поставленої енергії у приміщення відповідача, надати зафіксовані належним чином контрольні цифри на підтвердження споживання відповідачем теплової енергії, а також визначити, де знаходиться межа продажу теплової енергії. Зазначає при цьому, що приміщення дійсно обліковувались на балансі відповідача тимчасово, але ним не використовувались (були опечатані), а теплова енергія до приміщень не постачалась з огляду на відсутність підключення до теплової мережі та відсутність приладів обліку теплової енергії, невизначеність межі продажу теплової енергії та вузлів розподілу теплової енергії через відсутність укладеного договору на постачання теплової енергії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції у справі скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровської міської ради "Про передачу на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" від 02.12.2009р. №52/52 було вирішено передати з балансу підприємств, закладів, установ на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" деякі об'єкти нерухомого майна.

30.12.2011р. згідно з актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Південне" передало на баланс відповідача нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв. м, яке знаходиться на 1-му поверсі двоповерхового житлового будинку №34 по вул. Будьонного (а.с. 38), яке знаходилось на балансі останнього до 25.12.2013р.

25.12.2013р. відповідно до акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів відповідач у свою чергу передав означене приміщення на баланс Комунального підприємства "Благоустрій" Дніпропетровської міської ради (а.с. 39-41).

Таким чином, означене нежитлове приміщення перебувало на балансі відповідача з 30.12.2011р. по 25.12.2013р.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №26/15 від 14.09.2011 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська" (а.с. 11) визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська з централізованого опалення та гарячого водопостачання - МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі".

На виконання вказаного вище рішення між позивачем та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" Дніпропетровської міської ради укладено договір №050699 від 01.10.2012р. про використання внутрішньо будинкових систем з гарячого водопостачання та централізованого опалення.

На цей час балансоутримувачем в цілому житлового будинку, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 34, та його внутрішньо будинкових мереж, зокрема й внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, - є Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" Дніпропетровської міської ради.

Починаючи з березня 2012 року позивач звертався до відповідача з повідомленнями про необхідність укласти договір про постачання теплової енергії, відповіді на які не отримував.

У лютому 2013 року позивач направив відповідачу проект договору на поставку теплової енергії, який відповідачем у встановленому порядку розглянутий не був. Це стало причиною звернення позивача до відповідача із позовом про зобов'язання укласти договір на постачання теплової енергії, який був розглянутий господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/8443/13 від 30.12.2013р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2013р. у справі №904/8443/13, яке було залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2014р., у позові Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання укласти договір про постачання теплової енергії, в т.ч. щодо нежитлового приміщення загальною площею 78,7 кв. м, яке знаходиться на 1-му поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного, відмовлено.

Як було встановлено судом під час розгляду справи №904/8443/13 сторони були зобов'язані надати докази факту підключення схем внутрішньо будинкової системи опалення, наявності точок приєднання до системи опалення приміщень відповідача, відгалуження від стояків в межах квартири (нежитлових приміщень), однак, позивач не надав жодних доказів в підтвердження покладеного на нього обов'язку законом, як і належних доказів технічної можливості відповідача отримати послуги з теплопостачання, а також, докази їх фактичного отримання протягом двох років. Факт тільки знаходження приміщення на балансі відповідача не є достатньою умовою для укладення договору, оскільки слід доказати факт надання послуг.

Відтак, договір про постачання теплової енергії безпосередньо між позивачем та відповідачем під час користування останнім означеним спірним приміщенням укладений не був, а на теперішній час відповідач вже не є його балансоутримувачем.

Причиною спору у даній справи є питання наявності у відповідача зобов'язання сплатити на користь позивача вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період часу, коли позивач утримував на своєму балансі означене приміщення.

Предметом діяльності позивача, як вбачається з його Статуту (п. 2.2.1.), є виробництво та реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання.

Відповідач, як визначено у п.п. 1.1., 2.2., 3.1. його Статуту, є комунальним унітарним комерційним підприємством, майно якого знаходиться у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання, а предметом господарської діяльності якого є, зокрема, управління нерухомим майном та корпоративними правами територіальної громади міста у всіх господарських товариствах, в яких є частка Дніпропетровської міської ради.

Частини 1 та 2 ст. 275 Господарського кодексу України встановлюють, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Таким чином, необхідність укладення договору на постачання теплової енергії передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", споживач теплової енергії має право, зокрема: на приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач зобов'язаний здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як встановлено судом, відповідач, будучи балансоутримувачем означеного приміщення, яке знаходилось у нього на праві господарського відання відповідно до положень ч. 3 ст. 78 Господарського кодексу України, мав можливість отримувати теплову енергію протягом спірного періоду без достатніх правових підстав (без укладення договору на постачання теплової енергії), оскільки доказів звернення з заявою про відключення у встановленому порядку (п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. №630, згідно яких споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) означеного приміщення від мереж централізованого теплопостачання ним не надано.

Згідно ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Таким чином, сам лише факт не оформлення сторонами письмового договору в даному випадку не звільняє відповідача від обов'язку з оплати одержаної теплової енергії, оскільки відносини сторін мали позадоговірний характер і регулюються відповідними нормами матеріального права.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 Цивільного кодексу України встановлює припис, згідно з яким набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Обов'язковою умовою для відшкодування вартості майна є визначення його кількісних характеристик.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач надав суду розрахунок середньомісячного теплового навантаження на опалення, яке здійснюється за формулами, які враховують, зокрема опалювальну площу нежитлового приміщення, та помісячні розрахунки місячного теплового навантаження та вартості спожитої теплової енергії, а також установлений постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30 вересня 2011 року №12 тариф на теплову енергію для МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі".

Відповідач зі своєї сторони заперечував як факт використання ним системи центрального теплопостачання.

За визначенням, яке надає ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплоносій - це рідка або газоподібна речовина, що циркулює у трубах або каналах і передає теплову енергію в системах теплопостачання, опалення, вентиляції та технологічних установках.

У даному випадку передача теплової енергії від позивача, як енергопостачальної організації, до відповідача, як балансоутримувача приміщення, яке знаходилось в будинку обладнаному системою центрального теплопостачання, мала відбуватися шляхом подачі йому теплоносія.

Таким чином, наявність у відповідача теплового обладнання та встановлення факту підключення цього обладнання до внутрішньо будинкової системи теплових мереж, як частини мережі централізованого теплопостачання, - є обов'язковими обставинами, які підлягають встановленню під час вирішення даного спору.

Дослідивши надані сторонами докази колегія суддів встановила, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до матеріалів даної судової справи:

- копію договору №050699 від 01.10.2012р. використання внутрішньо будинкових систем з гарячого водопостачання та централізованого опалення, укладеного між МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" та КЖЕП №22, з додатком №1 - Дислокацією житлових будинків, що знаходяться на балансі Балансоутримувача, із зазначенням площі, кількості мешканців та із зазначенням норм витрат на гаряче водопостачання, у тому числі в будинку по вул. Будьонного, 34 (а.с. 13-16);

- копію листа КП "Житлово-експлуатаційне підприємство № 22" ДМР від 17.03.2014р. № 53, що згідно типового проекту теплопостачання жилого будинку, внутрішньо будинкова система опалення за адресою вул. Будьонного, 34 виконана з установленням регістрів опалення під віконними проймами і в торцях зовнішніх кімнат в кількості, відповідно площі приміщення. Внутрішньо будинкова схема теплопостачання діє наступним чином: тепло подається по ходу запірної арматури по основному трубопроводу на горище, де йде розводка на лежаки внутрішньо будинкової системи опалення. З основного лежака по стояку теплоносій проходить на горище житлового будинку, де розподіляється через усі поверхи. По проекту теплопостачання жилого будинку на кожному поверсі (у тому числі жилі і нежилі приміщення першого поверху) передбачена врізка в стояк опалення для приєднання опалювальних приладів. Жилий будинок по вул. Будьонного, 34 - площею 78,7 м кв. має 5 стояків опалення з врізками під регістри опалення (точок розподілу, в яких відбувається передача послуги централізованого опалення) (а.с. 17);

- викопіювання з поверхового плану за адресою по вул. Будьонного, 34 (8), інвентарна справа №13905, на якому нанесено зображення план приміщення загальною площею 79,7 з випискою із експлікації та позначенням кількості внутрішніх приміщень, їх взаємного розташування, віконних пройм та місць встановлення регістрів опалення (а.с. 18);

- схему теплопостачання до будинку по вул. Будьонного, 34 від ТРП-ЛКЗ (від котельної за адресою вул. Фосфорна, 11т) Ленінською тепловою районною філією МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" (а.с. 19);

- копію акту №179 від 25.07.2012р. готовності до опалювального періоду (сезону) об'єкта за адресою вул. Будьонного, 34 (а.с. 20);

- копію акту № 145 від 16.07.2013р. готовності до опалювального періоду (сезону) об'єкта за адресою вул. Будьонного, 34 (а.с. 21);

- копію паспорту готовності до роботи в опалювальний період 2013/2014 року будинку №34 по вул. Будьонного 9 (а.с. 22);

- копію рахунку позивача №051896 від 02.04.2014р. на суму 24490,30 грн., виставлений відповідачу про сплату теплової енергії (а.с. 23);

- копію вимоги позивача від 14.04.2014р. за №116-с про сплату відповідачем заборгованості в сумі 24490,30 грн. за період з грудня 2011 року по грудень 2013 року (а.с. 24-27);

- копію акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення основних засобів) затверджений 30.12.2011р., у якому відзначено факт огляду та приймання-передачі від КЖЕП "Південне" до КП "Бюро" нежитлового приміщення загальною площею 78,7 м кв., яке знаходиться на 1 поверсі 2-х поверхового житлового будинку №34 по вул. Будьонного (акт перепланування приміщення додається), а також відзначено, що об'єкт технічним умовам відповідає, доробка не потрібна (а.с. 38);

- копію акту приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів, затверджений 25.12.2013р., від Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" ДМР до Комунального підприємства "Благоустрій" ДМР, у якому відзначено, що об'єкт відповідає технічним умовам доробка не потрібна (а.с. 39-40);

- копію авізо б/н від 25.12.2013р. про передачу від КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" ДМР згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013р. №629 на баланс до КП "Благоустрій" ДМР нежитлового приміщення за адресою вул. Будьонного, 34 загальною площею 78,7 м кв. (а.с. 41);

- копію постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30 вересня 2011 року №12 "Про встановлення тарифів на теплову енергію МЕП "Дніпропетровські міські теплові мережі" (а.с. 42);

- копію листа - відповіді КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" ДМР від 10.09.2014р. № 151 (а.с. 95), у якому позивач повідомляється про те, що згідно до типового проекту тепло забезпечення, житловий будинок № 34 по вул. Будьонного обладнано внутрішньо будинковою системою опалення та що КП "ЖЕП №22" ДМР не має жодного документу щодо підтвердження переобладнання чи демонтажу опалення у вільному приміщенні площею 78,7 м кв. у цьому житловому будинку, та що згідно типовому проекту тепло забезпечення житлового будинку, вищевказане приміщення опалюється;

- копію договору №050836 від 08.04.2009р. про постачання теплової енергії, укладеного між МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" та КЖЕП "Південне" ДМР (а.с. 96-107), який має додаток №1 з розрахунком середньомісячного теплового навантаження в опалювальному сезоні (Q=2,46 Гкал/міс.) за адресою: Будьонного, 34 (вільне приміщення);

- копію витягу із Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні, затверджені Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству, в яких визначено порядок розрахунків витрат теплової енергії на опалення житлових та громадських будов (а.с. 109-110).

Проаналізувавши зміст вказаних вище документів, колегія суддів встановила, що матеріалами судової справи підтверджено факт постачання теплової енергії до будинку по вул. Будьонного, 34, який обладнано системою внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, до яких у свою чергу приєднані мережі теплопостачання позивача, у опалювальні періоди 2011-2012 та 2013-2014 років.

Що ж до спірного приміщення площею 78,7 м кв., яке знаходиться на першому поверсі двоповерхового багатоквартирного будинку загальною площею 247,5 м кв., то вказані вище документи не містять даних (схеми) теплопостачання, яка використовується безпосередньо на об'єкті, який перебував на балансі відповідача, із зазначенням точної кількості стояків, які проходять у приміщеннях відповідача та по яких відбувається подача теплоносія, кількості точок підключення теплового обладнання (регістрів), у яких відбувається передача теплової енергії від її постачальника до споживача, інших технічних даних щодо таких мереж (їх діаметрів, теплової ізоляції, опису чи характеристик теплового обладнання) та їх працездатності тощо.

Так, вказані вище листи КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" ДМР від 17.03.2014р. №53 та від 10.09.2014р. №151 містять посилання лише на відповідність облаштування спірного приміщення відповідно до типового проекту теплопостачання жилого будинку та на загальну кількість стояків у всьому будинку (5 шт.), проте такий проект до матеріалів судової справи не наданий.

Надане до судової справи викопіювання з поверхового плану окремої частини будівлі за адресою по вул. Будьонного, 34, хоча і містить схематичні позначення місць встановлення приладів опалення, проте також не є схемою, яка відтворює дійсне облаштування системи теплопостачання у спірному приміщенні.

Надані до матеріалів судової справи акти готовності будинку по вул. Будьонного, 34 до опалювальних сезонів також не містять інформації щодо облаштування системи опалення спірного приміщення.

Зі змісту заперечень відповідача випливає, що він не може надати доказів на спростування факту споживання теплової енергії у зв'язку із передачею спірного приміщення на баланс іншій особі.

Позивачем зі своєї сторони будь-яких актів - обстежень внутрішньо будинкових систем опалення у будинку по вул. Будьонного, 34, у зв'язку із розглядом даної справи, які б визначали точну кількість стояків, які проходять крізь спірні приміщення, та наявної кількості точок для приєднання приладів опалення - суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що належних доказів приєднання вказаних позивачем приміщень, що перебували на балансі відповідача, до теплових мереж позивача та наявності точки розподілу на тепловій мережі позивача, в якій здійснюється продаж позивачем відповідачеві теплової енергії, а отже, і можливості купівлі відповідачем у позивача теплової енергії як товарної продукції, позивачем суду не надано.

Також, як вбачається із розрахунків позивача в їх основу покладено середньомісячне теплове навантаження Q = 2,33 Гкал/міс, у той час як для попереднього балансоутримувача того ж самого приміщення - КЖЕП "Південне" це значення дорівнювало 2,46 Гкал/міс.

За відсутності належних та достатніх доказів, слід визнати, що розрахунки позивача вартості теплової енергії, що була спожита відповідачем, не ґрунтуються на достовірних даних. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 24490,30 грн. вартості теплової енергії, яка могла бути спожита відповідачем протягом спірного періоду у вказаному спірному приміщенні, є необґрунтованими і задоволенню не підлягали, оскільки за змістом ст. ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, вартість безпідставно набутого майна має обов'язково обраховуватись виходячи із його дійсної кількості.

Решта доводів відповідача відхиляється колегією суддів апеляційного господарського суду, як такі, що не впливають на вищенаведені висновки суду, оскільки відповідачем не прийнято до уваги, що спірне приміщення та будинок в цілому, в якому це приміщення розташоване, не було обладнано приладами обліку теплової енергії, що виключає застосування певних норм та правил для обліку теплової енергії у такому випадку. Не враховано відповідачем і тієї обставини, що дозвіл та проект на підключення до внутрішньо будинкових систем теплопостачання видається особі, яка вперше здійснює такі роботи, або у разі переобладнання таких систем, чого у даному випадку не було, оскільки відповідач отримав на баланс спірне приміщення, в якому вже була улаштована система опалення.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, рішення суду повністю відповідає вимогам законодавства і передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення місцевого господарського суду немає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати позивача, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на цю особу та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014р. у справі №904/5186/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 19.02.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов