ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.02.2015 Справа № 908/954/15-г

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши позовні матеріали
за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 20)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІ-ОЙЛ», (83114, м. Донецьк, вул. Щорса, буд. 108-а)

про стягнення 4300251,51 доларів США заборгованості за кредитними договорами

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н від 09.02.2015 р. (вх. № 1075/09-05/15 від 13.02.2015 р.) Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІ-ОЙЛ», м. Донецьк про стягнення 4300251,51 доларів США, що становить 67831758,81 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 16.12.2014 р. - 15,773905 грн. за 1 долар США), заборгованості за кредитними договорами № 009-02-12 від 29.02.2012 р., № 054-11-13 від 29.11.2013 р. і № 033-08-12 від 05.10.2012 р.

Згідно Довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 13.02.2015 р. справу № 908/954/15-г призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

У відповідності до п., п. 5 і 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо: об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, а також якщо до позовної заяви не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Розглянувши матеріали позовної заяви та з'ясувавши підстави для повернення позовної заяви, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що слід повернути позовну заяву без розгляду на підставі п., п. 5 і 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 54 ГПК України зміст, форма та додатки до позовної заяви повинні відповідати приписам вказаної норми законодавства.

Відповідно до ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог.

Таким чином, зазначена норма права наділяє позивача правом об'єднувати вимоги, пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

В пункті 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» закріплено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому, в абз. 3 п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 зазначено, якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК України). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

З наведеного вбачається, що позивачу надано право об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідача 4300251,51 доларів США, що становить 67831758,81 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 16.12.2014 р. - 15,773905 грн. за 1 долар США), заборгованості за кредитними договорами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви даний позов пред'явлений з підстав порушення ТОВ «АСІ-ОЙЛ» взятих на себе зобов'язання за кредитними договорами № 009-02-12 від 29.02.2012 р., № 054-11-13 від 29.11.2013 р. і № 033-08-12 від 05.10.2012 р.

При цьому, з доданих до позовної заяви документів судом встановлено, що ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «АСІ-ОЙЛ» укладено:

1) кредитний договір № 009-02-12 від 29.02.2012 р., з подальшими змінами і доповненнями до нього, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом фінансування 1965000,00 доларів США, зі сплатою 10 % або 12 % річних (в залежності від виконання п. 2.3.8 договору) та поверненням до 27.02.2015 р., а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути банку отриманий кредит і сплатити відповідні проценти та виконати інші зобов'язання, зазначені в договорі;

2) кредитний договір № 054-11-13 від 29.11.2013 р., з подальшими змінами і доповненнями до нього, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом фінансування 400000,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки, що визначається на підставі графи 7 розділу І договору та становить Libor (3М) + 10,1 % річних та поверненням до 28.11.2016 р., а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути банку отриманий кредит і сплатити відповідні проценти та виконати інші зобов'язання, зазначені в договорі;

3) кредитний договір № 033-08-12 від 05.10.2012 р., з подальшими змінами і доповненнями до нього, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом фінансування 2400000,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки, що визначається на підставі графи 7 розділу І договору та становить Libor (12М) + 9 % річних (з дати укладення та по 04.10.2013 р.) та Libor (12М) + 10 % річних (з 05.10.2013 р. по дату повного виконання позичальником зобов'язань) та поверненням до 04.10.2017 р., а відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути банку отриманий кредит і сплатити відповідні проценти та виконати інші зобов'язання, зазначені в договорі.

Отже, дослідивши позовні матеріали, судом встановлено, що на підставі трьох різних кредитних договорів, які мають різний предмет та умови кредитування, різний строк користування позичальником кредитними коштами, виникли правовідносини у відповідача (позичальника) та позивача (банку), які не пов'язані між собою підставами виникнення.

Таким чином, для вирішення спору по суті про стягнення з відповідача 4300251,51 доларів США заборгованості за кредитними договорами суд повинен буде дослідити та вивчити кожний з зазначених кредитних договорів та правовідносини сторін, що виникли на їх підставі, та дати їм належну правову оцінку.

З наведеного вбачається, що заявлені вимоги мають різні підстави виникнення та не пов'язані між собою підставами виникнення та засобами доказування, а тому не можуть бути об'єднані в одне провадження.

Оскільки позовні вимоги заявлені з різних підстав (договорів) та незв'язані спільними доказами, сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Позивач не навів суду доказів, які б свідчили, що заявлені вимоги пов'язані між собою підставами виникнення або поданими доказами.

Крім того, приписами статті 56 ГПК України передбачено, що позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення. (Стаття 56 ГПК України в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви" № 9126837-11 від 19.05.2011 р.).

У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Зазначене підтверджується пунктом 2.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/208 від 13.04.2008 р. (з наступними змінами і доповненнями), в якому зазначено, що розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви.

З аналізу вище наведених норм чинного процесуального законодавства слідує, що належними доказами направлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів, в розумінні ст. 56 ГПК України, є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції або фінансового чеку) та опису вкладення.

До позовної заяви позивачем не надано жодного доказу відправлення відповідачеві копії позовної заяви з доданими до неї документами. При цьому, позивач посилається на інформацію з офіційного сайту ДП «Укрпошта» щодо неможливості надсилання кореспонденції у м. Донецьк, на підтвердження чого до позовної заяви надано принт-скрін з офіційного сайту ДП «Укрпошта» станом на 09.02.2015 р.

Однак, відповідно до п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у разі подання заяви (в т.ч. позовної) або скарги, стосовно якої ГПК України передбачено обов'язкове надсилання її копії і копій доданих до неї документів іншим учасникам судового процесу, що знаходяться на території проведення АТО і на адресу яких у зв'язку з цим неможливо надіслати відповідні копії, господарський суд: приймає заяву (скаргу), про що виносить ухвалу; тією ж ухвалою покладає на заявника обов'язок подати документ, яким підтверджується неможливість надсилання копії заяви і доданих до неї документів іншому учасникові судового процесу, що знаходиться на території проведення АТО. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції на територію проведення АТО.

Наведене свідчить, що принт-скрін з офіційного сайту ДП «Укрпошта» не може вважатися документом, який підтверджується неможливість надсилання копії заяви і доданих до неї документів іншому учасникові судового процесу, що знаходиться на території проведення АТО, що необхідно врахувати позивачу при повторному зверненні до суду з позовною заявою.

Інших доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів або неможливості здійснення цього у зв'язку із проведенням АТО позивачем не додано.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Питання щодо повернення суми судового збору в розмірі 73080,00 грн., сплаченого меморіальним ордером № 31104020 від 02.02.2015 р., буде вирішено ухвалою суду у випадку надходження відповідної заяви.

Керуючись п., п. 5 і 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІ-ОЙЛ», м. Донецьк про стягнення 4300251,51 доларів США, що становить 67831758,81 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 16.12.2014 р. - 15,773905 грн. за 1 долар США), заборгованості за кредитними договорами № 009-02-12 від 29.02.2012 р., № 054-11-13 від 29.11.2013 р. і № 033-08-12 від 05.10.2012 р. та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Додаток: на 87-и аркушах, у тому числі оригінал меморіального ордеру № 31104020 від 02.02.2015 р. (про сплату 73080,00 грн. судового збору).

Суддя Н.Г.Зінченко