РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015Справа №910/26283/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп»
провідшкодування шкоди в сумі 5 410 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Синельніков М.О., за дов.;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5 410 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02160, м. Київ, пров. Каунаська, буд. 17.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за зазначеною адресою не проживає).

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 20.01.2015р., 05.02.2015р. представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. за клопотанням позивача на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи строк розгляду спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, а також те, що судом вже був продовжений вказаний строк вирішення спору, визначений ч.3 ст. 69 ГПК України, не більше як на п'ятнадцять днів, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2011р. на вул. Толбухіна в м. Красноперекопськ була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Фольцваген", д.р.н. АК6835АА, яким керував Ісмаїлов Р.Ю. та автомобіля «Мітсубісі» д.р.н. АА1383НЕ.

Причиною ДТП стало те, що водій Ісмаїлов Р.Ю., керуючи автомобілем "Фольцваген", д.р.н. АК6835АА, при виконанні маневру поворот ліворуч, допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі» д.р.н. АА1383НЕ, чим порушила вимоги п.п. 10.1, 13.1, 13.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №8911959 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим (справа №3-2509/11), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Мітсубісі» д.р.н. АА1383НЕ (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 23.03.2011р. №А 0190667.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 23.03.2011р. №А 0190667, страхового акту №34019Р/40/2011 від 21.12.2011р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 410 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №12762 від 22.12.2011р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Фольцваген", д.р.н. АК6835АА, яким керував Ісмаїлов Р.Ю., під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим (справа №3-2509/11).

На час скоєння вищевказаної ДТП (14.11.2011р.) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб, які на законних підставах експлуатують автомобіль "Фольцваген", д.р.н. АК6835АА на час скоєння ДТП, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АА/4169026 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0 грн., строк дії полісу з 03.06.2011р. до 02.06.2012р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АА/4169026 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Фольцваген", д.р.н. АК6835АА, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №329 від 13.12.2011р. та акта здачі-прийняття виконаних робіт №3219 від 21.12.2011р. складає 5 410 грн.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Мітсубісі» д.р.н. АА1383НЕ, склав 5 410 грн., відповідно до акта здачі-прийняття виконаних робіт (послуг). Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 5 410 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №12762 від 22.12.2011р.).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Також, судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Мітсубісі» д.р.н. АА1383НЕ, рік випуску автомобіля - 2008р., а отже на момент ДТП (14.11.2011р.) строк його експлуатації складав 3 роки, а отже підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АА/4169026, та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (5 410 грн.), та з урахуванням того, що франшиза за полісом №АВ/4169026, дорівнює 0 грн., тобто суму 5 410 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 5 410 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» (02160, м. Київ, пров. Каунаська, буд. 17, ідентифікаційний код 31158052) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) 5 410 (п'ять тисяч чотириста десять) грн. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.02.2015

Суддя І.І. Борисенко